Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 22.09.2007 року виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради, Житомирського району, Житомирської області; відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] »; стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача; стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обгрунтування вимог вказано, що шлюбні відносини між сторонами припинено, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружжя втратило почуття поваги до один одного, примирення між сторонами неможливе оскільки це суперечить інтересам позивача та дітей. В обгрунтування вимоги про стягнення аліментів позивач зазначила, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей, матеріальної допомоги не надає, офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток, а тому, з метою захисту прав дітей, позивач змушена звернутись до суду. У позовній заяві міститься клопотання [PERSON] про проведення розгляду справи без її участі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, зазначив, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Як вбачається з позовної заяви, спору про поділ майна між сторонами не існує. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.09.2007 року виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради, Житомирського району, Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис №24 (а.с. 11). Як передбачено статями 51 Конституції України та 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з відповідним позовом. Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки після надання строку на примирення позивач наполягає на розірванні шлюбу, збереження шлюбу без згоди на те обох сторін не можливе та суперечитиме інтересам подружжя, суд вважає законною заявлену вимогу про розірвання шлюбу. Сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 9-10). З позовної заяви вбачається, що спору щодо визначення місця проживання дітей між сторонами не існує. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З урахуванням викладеного, оскільки відповідач визнає позовні вимоги про стягнення аліментів у повному обсязі, з метою забезпечення права неповнолітніх дітей на належне утримання, суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання дітей, а саме у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 992, 40 грн за пред`явлену позовну вимогу про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору в справах щодо стягнення аліментів, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved