Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

В березні 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових територій за період з 01.03.2018 року по 01.03.2021 року в сумі 27 561,71 грн. (з них основна сума заборгованості 21 594,65 грн.; інфляційне збільшення боргу - 4 022,06 грн., 3% річних складає 1 945,00 грн.), а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що відповідачі відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є співвласниками квартири [ADDRESS] та користуються послугами, що надаються позивачем, однак, останні не виконують свої обов`язки по оплаті за спожиті комунальні послуги, внаслідок чого у них виникла заборгованість. На підставі викладеного та для захисту власних прав позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, одночасно зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі оскільки він заборгованість сплатив. У відзиві який 20.10.2021 року надійшов до суду відповідач зазначив, що він повинен нести відповідальність за утримання майна у відповідності до частки у власності, тобто Ѕ. Після відкриття провадження у справі відповідач сплатив 13 903,07 грн., що становить більше ніж Ѕ частина боргу, таким чином він не має заборгованість перед позивачем, тому в цій частині заявлених вимог має бути відмовлено. Також відповідач зазначив, що позивачем не вірно проведено розрахунок 3% річних та інфляційних, тому вони не можуть бути стягнуті. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги не направив. А тому на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вислухавши відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , в рівних частках, а саме по Ѕ у кожного та користуються послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які надаються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Як вбачається, в період з 01.03.2018 року по 01.03.2021 року відповідачі фактично користувалися комунальними послугами, які надавались КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Водночас, як вбачається з довідок про нарахування та з квитанцій, які надав [PERSON] , він сплатив за житлово-комунальні послуги та в тому числі заборгованість за спожиті послуги за спірний період в загальній сумі 7 033,35 грн., однак зазначені оплати були проведені несвоєчасно. Відповідно до п.п. 2.2 Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», предметом його діяльності є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача, а остання отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язана здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діяла до 09 червня 2018р., споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діє з 09 червня 2018р., врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно із розрахунком заборгованості, доданим позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості відповідачів за житлово-комунальні послуги у період з 01.03.2018 року по 01.03.2021 року складає 27 561,71 грн. (нараховано за спірний період 28 614,04 грн. та відповідач [PERSON] сплатив 830,79 грн.). Ѕ становить 13 891,63 грн. З довідки про нарахування вбачається, що протягом 2021-2022 років [PERSON] сплачував поточні платежі та заборгованість, а тому станом на липень 2022 року загальна сума заборгованості становить 15 662,20 грн. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі в рівних частинах мають нести витрати на утримання будинку та прибудинкової території (оскільки їм на праві власності в рівних частинах належить квартира, по Ѕ частині) суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню Ѕ частина 3% річних та інфляційних нарахувань, що відповідно становить: три проценти річних в сумі 972 (дев`ятсот сімдесят дві) гривни 50 копійок, інфляційне збільшення боргу в сумі 2 011 (дві тисячі одинадцять) гривень 03 копійки, оскільки він здійснював сплати за житлово-комунальні послуги не в строки, встановлені діючим законодавством та не в повному обсязі. В той же час, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] основний борг за житлово-комунальні послуги в сумі 13 891,63 грн., три проценти річних в сумі 972,50 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 2 011,03 грн., відповідно до його частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, підлягають задоволенню частково. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 610, 612, 322 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 16, 19, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 Житлового кодексу Української РСР та

Outcome: partial