Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», про захист прав споживачів. Позов обґрунтований тим, що позивачі зареєстровані, мешкають, та є власниками, наймачами житлових приміщень в багатоквартирному будинку [ADDRESS] . Позивачі як побутові споживачі природного газу, житлові приміщення яких обладнані лише однією газовою плитою для приготування їжі, споживають та ведуть розрахунки за спожитий газ відповідно до норм встановлених діючим законодавством України, до встановлення в житлових приміщеннях лічильників газу. З лютого 2017 року, з наданих ТОВ «Запоріжгаз збут» платіжних документів позивачі дізналися про те, ще норми споживання природного газу значно зросли. В зв`язку з чим, позивачі усно та письмово звернулися до ТОВ «Запоріжгаз збут», з яким у них укладені договори про постачання природного газу, та з претензією до АТ «Запоріжгаз», з яким у них укладені договори про приєднання до газової мережі, щодо незаконного нарахування ним, як побутовим споживачам підвищеної плати за газ. Працівники ТОВ «Запоріжгаз збут» на усні звернення повідомили про те, що вони являються лише постачальниками газу населенню, і приймають плату за нього. Визначенням об`єму спожитого газу побутовим споживачам займається АТ «Запоріжгаз», який подає відповідні дані до ТОВ «Запоріжгаз збут», і вони виставляють рахунки. АТ «Запоріжгаз» на усні та письмові звернення позивачів повідомив, що на багатоквартирний будинок в якому вони мешкають в лютому 2017 року встановлено загально будинковий вузол обліку газу, тому відповідна плата за спожитий газ нараховується позивачам на підставі показань загально будинкового вузла обліку газу. Тобто ЗВОГ фіксує загальний об`єм газу, який поступив в газову мережу будинку, потім від нього віднімаються показання житлових приміщень, в яких встановлені індивідуальні лічильники газу, і отриманий об`єм рівномірно розподіляється між всіма зареєстрованими в житлових приміщеннях особами (власниками та членами їх сімей). Крім цього, АТ «Запоріжгаз» повідомив, що відповідно до програми розвитку газорозподільної мережі м. Запоріжжя, яка прийнята рішенням ПАТ «Запоріжгаз» і затверджена НКРЕКП, Кодексу ГРМ та Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Закону України «Про ринок природного газу» на багатоквартирний будинок було заплановано та встановлено ЗВОГ замість лічильників газу в кожне житлове приміщення. Якщо позивачі бажають встановити в житлові приміщення лічильники газу, то вони можуть це зробити за свої та інші кошти, а за кошти АТ «Запоріжгаз» це зроблено не буде. Виходячи з цього, позивачі змушені платити за газ, який вони споживають не фактично, а за частку загального об`єму газу, який споживається всіма споживачами багатоквартирного будинку. Також ніяких договорів щодо сплати за газ відповідно до показань ЗВОГ між позивачами та ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут» не укладалося. Сам ЗВОГ, який встановлений на багатоквартирний будинок, де позивачі є власниками житлових приміщень, складається з металевої шафи, яка анкерними болтами прикріплена до стіни багатоквартирного будинку, та вузла обліку газу з додатковими пристроями. Крім цього при встановленні даного загально будинкового лічильника газу ПАТ «Запоріжгаз», правонаступником якого є АТ «Запоріжгаз», повністю змінив конструкцію інженерної мережі газопостачання газову трубу. Позивачі звернулися з претензією до АТ «Запоріжгаз» про скасування відповідних нарахувань та проведення перерахунку, однак їх вимоги не були задоволені. Крім цього позивачі звернулися до АТ «Запоріжгаз» з вимогою про обладнання їх житлових приміщень індивідуальними лічильниками газу, однак в даному праві їм також було відмовлено на підставі того, що на їх багатоквартирний будинок заплановано встановлення загально будинкового лічильника газу. Позивачі вважають, що дії відповідача щодо невизнання за позивачами права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Запоріжгаз», невизнання, що АТ «Запоріжгаз» зобов`язано за свій рахунок у термін до 01 січня 2021 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам - позивачам, прийняття рішення про об`єднання побутових споживачів багатоквартирного будинку в єдину групу, встановлення на інженерні мережі багатоквартирного будинку, в якому позивачі є власниками житлових приміщень, та співвласниками всіх інженерних мереж, ЗВОГ, невключення багатоквартирного будинку в перелік домів, де повинні бути встановлені індивідуальні лічильники газу, є неправомірними, та такими що порушує законні права позивачів та інших власників житлових приміщень в багатоквартирному будинку. Таким чином дії відповідачів щодо невизнання за позивачами права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Запоріжгаз», не визнання, що АТ «Запоріжгаз» зобов`язано за свій рахунок у термін до 01 січня 2021 року здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам - позивачам, не проведення перерахунку по нормах споживання природного газу є неправомірними, та такими що порушують законні права позивачів власників житлових приміщень в даному багатоквартирному будинку. АТ «Запоріжгаз» як суб`єктом ринку природного газу, тобто оператором ГРМ, було прийнято рішення щодо об`єднання побутових споживачів багатоквартирного будинку в єдину групу, та встановлення на багатоквартирний будинок загально будинкового вузла обліку газу (ЗВОГ). Після прийняття такого рішення, воно було включено в план розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя, який був погоджений НКРЕКП. При цьому дане рішення про об`єднання побутових та інших споживачів в єдину групу більше ні з ким не погоджувалося, та приймалося одноособово ПАТ «Запоріжгаз». Саме на підставі даного рішення ПАТ «Запоріжгаз» встановив на багатоквартирний будинок позивачів ЗВОГ, позбавивши їх права, та інших мешканців багатоквартирного будинку, як побутових споживачів, сплачувати за послуги газопостачання (отриманий газ) не виходячи з реального обсягу спожитого газу, а виходячи з обсягу газу спожитого всіма мешканцями багатоквартирного будинку. Виходячи з затвердженої програми розвитку газорозподільної системи розробленою ПАТ «Запоріжгаз», на деякі багатоквартирні будинки повинні бути встановлені в кожне житлове приміщення індивідуальні лічильники газу, а на багатоквартирний будинок позивачів ЗВОГ. Аналізуючи норми вищевказаних законів, рішення ПАТ «Запоріжгаз» про об`єднання побутових споживачів в єдину групу, є незаконним, та таким що порушує права позивачів як побутових споживачів. Ніякого рішення загальними зборами, щодо надання дозволу на встановлення ЗВОГ ПАТ «Запоріжгаз» на багатоквартирний будинок [ADDRESS] не приймалося. Таким чином дії АТ «Запоріжгаз» щодо встановлення на багатоквартирному будинку [ADDRESS] ЗВОГ порушують норми законів, права позивачів. Постановою КМУ № 143 від 27 лютого 2019 року «Питання споживання природного газу» встановлено, що побутові споживачі, які мають плиту газову і централізоване опалення за відсутності індивідуальних лічильників газу і до моменту встановлення таких лічильників газу сплачують по нормам за 3.28 м.куб. на одну особу в місяць. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/13591/19 від 13.02.2020 року визнано протиправними та нечинними пункт І, абзаци 2 і 3 пункту 2, пункт 3, абзац 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року № 143 "Питання споживання природного газу" та Додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 року № 143 "Питання споживання природного газу". Тобто, фактично в силі залишилася Постанова Кабінету Міністрів України № 619 від 8 червня 1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Відповідно до норм споживання природного газу, які встановлені даною постановою КМУ, норма споживання природного газу побутовими споживачами, які мають лише газову плиту за наявності централізованого гарячого водопостачання та не мають лічильника газу, становить 3 м.куб. на одну зареєстровану особу. Позивачі, починаючи з лютого 2017 року, сплачують не по встановленим нормам 3 м.куб. а по показам загально будинкового лічильника газу, який не відображає фактичну кількість природного газу, який споживається кожним конкретно споживачем. З урахуванням вищевикладеного, та норм діючого законодавства, позивачам потрібно провести відповідний перерахунок. Незаконність встановлення ЗВОГ, та обов`язок встановлення індивідуальних лічильників газу кожному позивачу також викладений в правовому висновку ВП ВС по справі № 214/2435/17. В даному випадку належними відповідачами буде АТ «Запоріжгаз», який визначив об`єми спожитого газу відповідно до показів ЗВОГ, та ТОВ «Запоріжгаз збут» що провів та проводе відповідні нарахування по особовим рахункам позивачів плати за незаконно визначений об`єм природного газу на підставі показів ЗВОГ. Позивачі просять: - визнати за ними право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», - визнати незаконним та скасувати рішення AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про об`єднання споживачів будинку [ADDRESS] в єдину групу та включення будинку [ADDRESS] до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя по встановленню загальнобудинкового вузла обліку природного газу, - визнати, що AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про комерційний облік природного газу» зобов`язаний за свій рахунок у термін до 01 січня 2021 року здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам позивачам, - зобов`язати ЛТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя, шляхом включення будинку [ADDRESS] до переліку багатоквартирних будинків, де повинні бути встановлені лічильники газу в кожне житлове приміщення побутових споживачів власників житлових приміщень, - зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснити демонтаж об`єкта газорозподільної системи - вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановленій на газовій мережі будинку [ADDRESS] , - зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», після демонтажу об`єкту газорозподільної мережі - загальнобудинкового вузла обліку газу - здійснити роботи по відновленню газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку [ADDRESS] , привівши її у попередній стан, який існував до встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, - зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» провести перерахунок об`єму спожитого природного газу відповідно до норм встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 8 червня 1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» в розмірі 3 м.куб. по особовим рахункам побутових споживачів позивачів - зобов`язати ТОВ «Запоріжгаз збут» провести перерахунок плати за спожитий природний газ по особовим рахункам побутових споживачів - позивачів з лютого 2017 року. Позивачі в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Представником позивача подана заява про слухання справи у його та позивачів відсутність. Позовні вимоги підтримав. Представником відповідача\~АТ «ОПЕРАТОР\~ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ\~«ЗАПОРІЖГАЗ» надано відзив, відповідно до якого відповідач не визнає викладені у позовній заяві вимоги позивачів, заперечує проти них, вважає що вони не відповідають фактичним обставинам та не ґрунтуються на приписах законодавства. В розумінні Закону України «Про ринок природного газу» АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» серед суб`єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ). У відповідності до статті 38 Закону права та обов`язки Оператора ГРМ, визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, у тому числі умови забезпечення комерційного приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів та обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі ринку природного газу визначено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1379/27824. Згідно до пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРС його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633,634,641,642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС). Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви- приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС). Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників. які отримують технічний доступ до ГРМ. У відповідності до вказаного в березні 2016 року АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було сформовано та направлено Споживачам - Позивачам які отримували технічний доступ до ГРМ, об`єкти яких за адресою: буд. [ADDRESS] в установленому законодавством порядку було підключено до газорозподільної системи АТ «ЗАПОРІЖГАЗ», Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу. Відповідно до персоніфікованих даних заяв-приєднання, Споживачам-Позивачам. як суб`єктам ринку природного газу було присвоєно персональні ЕІС-коди, а облік постачання (розподілу) природного газу на об`єктах споживачів здійснювався розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 р. «Про норми споживання природного газу у разі відсутності газових лічильників». За наслідками направлення Оператором ГРМ Заяви-приєднання до договору розподілу природного газу, з боку Споживача Заяву-приєднання до договору розподілу природного газу на адресу Оператора ГРМ, не було повернуто та не було подано заяви про припинення розподілу газу на його об`єкт. В подальшому споживачі-позивачі, протягом 2016 - 2020 років здійснювали оплату спожитого ним природного газу на підставі наданих їм з боку його постачальника - ТОВ «ЗАПОРІЖГA3 ЗБУТ» відповідних рахунків за послуги з газопостачання. З підстав вказаного вбачається, що факт оплати Позивачами спожитого природного газу підтверджує споживання газу останніми, а отже є діями, які засвідчують бажання споживачів-позивачів укласти договір розподілу природного газу, що у підсумку є фактом приєднання останнього до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору розподілу природного газу) на умовах, що зокрема визначені в персоніфікованих даних відповідної заяви-приєднання. Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (далі -Закон). Цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку. За приписами п. п. 2, 3 ст. 1 цього Закону комерційний (приладовий) облік природного газу (далі - облік природного газу) це - визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, а лічильник газу це - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього. Відповідно до частини першої статті 6 Закону (у редакції, що діяла до 19.01.2018р.) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 5 Закону, у разі відмови населення від встановлення суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, на відповідній території лічильників газу, розподіл природного газу має бути припинений населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі - з 01.01.2018р. Враховуючи вищезазначене, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 01.01.2018 р. для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових), що мало забезпечити 100 % облік спожитого природного газу населенням, (відповідно до абзацу 4 підпункту «а» пункту 2 частини 1 ст. 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21.12.2017 року №2260-VIII, -до 01.01.2021 року). У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. У відповідності до статті 3 цього Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, інших джерел, не заборонених законодавством. За приписами статті 4 цього Закону виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що: здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу. За вказаним вбачається, що приписами даних норм, які діяли на момент встановлення загальнобудинкового лічильника, не закріплено за суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, обов`язку з встановлення споживачам категорії населення саме індивідуальних лічильників газу (кожному споживачу окремо в кожну окрему квартиру) і що це є виключно єдиним заходом, яким забезпечується населення даної категорії лічильниками газу. Поряд з цим під лічильником газу в розумінні цього Закону слід вважати будь-який засіб вимірювальної техніки без обмеження за критерієм їх функціонального призначення - індивідуальний або загальнобудинковий (на групу споживачів). У відповідності до вищезазначеного, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 01.01.2018 року для вищевказаної категорії населення, а саме, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі, забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних або загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік природного газу такими споживачами. Вказані приписи Закону кореспондуються з нормами Кодексу газорозподільних систем. Так, розділ X Кодексу газорозподільних систем визначає особливості приладового обліку природного газу. Зокрема п. 10 гл. 1 розділу X визначено, що установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». При цьому особливості організації обліку газу в багатоквартирних будинках та гуртожитках передбачено Кодексом ГРС в його главі 5 розділу IX, де визначено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ (п. 1 цієї глави). Пунктом 2 цієї глави передбачено, що у разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620. (далі - Тимчасове положення). На виконання вказаних приписів законодавства АТ Запоріжгаз неодноразово направляв та звертався до КП «Наше місто» листи з додатками, щодо підписання договору про зняття показань будинкового вузла обліку природного газу та лічильників газу, монтажу, та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснювалось згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було розроблено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2016 - 2025 роки, який було подано до НКРЕКП на затвердження. Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 393 (зі змінами) затверджено План розвитку газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» за 2016 - 2025 роки та джерела їх фінансування становить програма ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2016 рік, якою передбачено забезпечення населення лічильниками газу. Відповідно до цієї Інвестиційної програми передбачено встановлення єдиного будинкового вузла обліку (загальнобудинкового лічильника) для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених лічильниками, що мешкають в багатоквартирному будинку [ADDRESS] . На виконання вищенаведеної Інвестиційної програми відповідно до приймання комерційного вузла обліку газу в експлуатацію від 31.01.2017 р. за адресою: буд. [ADDRESS] , було встановлено загальнобудинковий лічильник та здійснюється нарахування за спожитий природний газ за загальнобудинковим лічильником. В контексті вищевикладеного встановлення індивідуальних лічильників газу, є заходом забезпечення лічильниками газу споживачів категорії населення, поряд з заходом за яким забезпечення лічильниками здійснюється шляхом встановленням загальнобудинкових лічильників газу. Відповідно до законодавства, що було чинним на момент встановлення будинкового вузла обліку природного газу АТ Запоріжгаз мав підстави для встановлення будинкового вузла обліку природного газу за зазначеною адресою. Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2794 затверджено План розвитку газорозподільної системи АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2021 - 2030 роки та джерела їх фінансування, (копія постанови додається). Зокрема, програмою не передбачено фінансування у 2021 році встановлення індивідуальних лічильників. Абзацом 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС передбачено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням. Споживачу, як власнику квартири або будинку, надано право на встановлення індивідуального (квартирного лічильника) окремо на квартиру або будинок але за ініціативи останнього і за його власні кошти у випадку його незгоди розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку. Фінансування споживачем таких заходів може були здійснено з будь-яких джерел не заборонених законом, а роботи з встановлення лічильника газу не відносяться до конкурентного ринку та можуть виконуватись будь-якими суб`єктами господарювання, які мають відповідні дозволи. При цьому реалізація такого права ніяким чином не пов`язана з її фінансуванням з боку Оператора ГРМ і не пов`язана з заходами передбаченими Інвестиційною програмою Плану розвитку газорозподільної системи АТ «ЗАПОРІЖГАЗ». За таких обставин АТ «Запоріжгаз» не порушено норм чинного законодавства, зокрема щодо встановлення лічильників газу, що передбачено ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-УІ від 16.06.2011 р. не порушено умови Типового договору розподілу природного газу укладеного ним з Позивачем, а отже відсутні підстави щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Позивача. Представником відповідача ТОВ «Запоріжгаз Збут» надано відзив, відповідно до якого вказує , що відповідач є постачальником природного газу та не забезпечує облік природного газу, алише здійснює розрахунок оплати вартості послуг з газопостачання. Позивачами у позовній заяві не наведено жодного факту порушення чинного законодавства України зі сторони ТОВ «Запоріжгаз збут». Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Позивачі зареєстровані та мешкають у багатоквартирному будинку [ADDRESS] і є споживачами з отримання послуг газопостачання. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.12.2011 року [PERSON] придбала у власність кв. [ADDRESS] . Згідно з договором дарування від 03.11.2011 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 19.12.2007 року, [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. Відповідно до копії паспорта, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником 1/4 частини квартири у [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про права власності на житло від 29.12.2000 року №280 [PERSON] є власником 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з договором дарування від 14.09.2010 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про права власності на житло № [NUMBER] від 26.09.2001 року, [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 26.11.2003 року №352, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.12.2004 року, [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] . Відповідно до акту приймання в експлуатацію загально будинкового вузла обліку газу представниками ПАТ «Запоржігаз» 31.01.2017 року за адресою: [ADDRESS] встановлений комерційний вузол обліку газу. Вузол обліку прийнято до експлуатації за відсутності представника споживача (споживачів). Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,від 2 квітня 2015 року № 1183 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Запоріжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району) у зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», терміном дії з 14.04.2015 по 13.04.2020. Згідно з розділом 1 плану розвитку газорозподільної системи на 2016-2025 роки, затвердженої Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 року передбачено встановлення єдиного вузла обліку газу для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених лічильниками. Відповідно до пункту 33 частини першої статті 1\~Закону України\~від 09\~квітня 2015\~року №\~329-VIII\~«Про ринок\~природного газу» ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG (зріджений природний газ). Ця система правовідносин може бути представлена як сукупність договорів різного виду, які укладаються суб`єктами ринку природного газу. Права та обов`язки суб`єктів ринку природного газу як сторін відповідних договорів визначаються безпосередньо зазначеним Законом. Серед споживачів окреме місце займають побутові споживачі - фізичні особи, які придбавають природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»). Серед принципів функціонування ринку природного газу пункт 1 частини першої статті 3\~Закону України\~«Про ринок\~природного газу»\~першочергово визначає забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу. Серед прав споживача передбачено право на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів, а також безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показники власного споживання природного газу (пункти 4, 5 частини першої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»). Аналогічні права визначені у типовому договорі постачання природного газу споживачам, затвердженому постановою Національної\~комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~від 30\~вересня 2015\~року №\~2500 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831). З метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання здійснюється приладовий облік природного газу (частина перша статті 18 Закону України «Про ринок природного газу»). За частиною четвертою статті 18 Закону України «Про ринок природного газу», держава заохочує впровадження новітніх систем, у тому числі апаратних засобів, обліку природного газу, зокрема тих, що забезпечують можливість споживача активно управляти власним споживанням. Таким чином, приладовий облік споживання природного газу розглядається з позицій забезпечення державних гарантій прав споживачів, у тому числі побутових споживачів природного газу. Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Стаття 2\~Закону України\~«Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу» в редакції від 10 жовтня 2015 року визначає, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку, зокрема, для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Тобто після зазначених дат постачання цим категоріям споживачів мало здійснюватися за умови комерційного обліку лічильниками газу, до їх настання - незалежно від наявності газових лічильників. Відповідно до приписів частини другої статті 2\~Закону України\~«Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу» в редакції від 20 січня 2018 року загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». До 20 січня 2018 року питання встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу не було врегульоване на рівні закону, а регламентувалося підзаконними нормативно-правовими актами. Приписами абзаців третього-п`ятого пункту 4 Тимчасового положення у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46) передбачено, що: - ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи; - встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку; - власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора газорозподільної системи та за їх рахунок у багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких у повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Бадансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору газорозподільної системи в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. З наведених положень вбачається, що до 20 січня 2018 року оператор газорозподільної системи мав право встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, врегулювавши з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку, а також забезпечити можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. Отже для встановлення загальнобудинкового лічильнику природного газу оператор газорозподільної системи не міг діяти в односторонньому порядку оскільки повинен був в договірному порядку врегулювати з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку. Також відповідно до пункту 6 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, становить частину спільного майна багатоквартирного будинку. У свою чергу, таке майно є спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень будинку (частина друга статті 382\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України), частина перша статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Таким чином, будь-яке втручання у належні до багатоквартирного будинку інженерні мережі (незалежно від місця їх розташування - всередині чи за межами будинку) є діями, які вчиняються щодо майна, належного співвласникам такого будинку на праві спільної сумісної власності. Встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу не є винятком з цього загального висновку, адже здійснюється з безпосереднім втручанням в інженерні мережі будинку, а сам прилад обліку, будучи приєднаним до мереж будинку, стає невід`ємною складовою частиною останніх, перестає існувати як окрема річ і бути об`єктом права власності оператора газорозподільної системи. Об`єкт же права власності співвласників багатоквартирного будинку зазнає фізичних змін. За відсутності згоди співвласників такі зміни можуть кваліфікуватися або як правопорушення, або як допустиме обмеження права власності. Разом з тим відповідно до однозначних приписів частини сьомої статті 319 та частини другої статті 321\~ЦК України обмеження права власності можуть бути запроваджені виключно законом. Тобто з урахуванням положень абзацу другого частини другої статті 4\~ЦК України такі обмеження можуть бути встановлені виключно нормативно-правовим актом, що має юридичну силу закону України. Зазначене кореспондується із приписами пункту 7 частини першої статті 92 Конституції України, відповідно до яких правовий режим власності визначається виключно законами України. Таким чином до та після 20 січня 2018 року першочергово слід враховувати, що втручатися у газові мережі, що складають спільне майно багатоквартирного будинку, можна лише за згодою власників такого майна, яка мала бути надана в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (якщо в такому будинку створене об`єднання співвласників - у порядку статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). У свою чергу, будь-які підзаконні нормативно-правові акти не могли встановлювати інший порядок вирішення цього питання і тим більше надавати оператору газорозподільної системи право в односторонньому порядку втручатися в газові мережі багатоквартирного будинку для встановлення загальнобудинкового лічильника. Таким чином, слід вважати, що оператор газорозподільної системи, який в односторонньому порядку встановив для багатоквартирного будинку загальнобудинковий лічильник природного газу, як до 20 січня 2018 року, так і після цієї дати діяв з порушенням вимог законодавства. З огляду на викладене підлягає задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснення демонтажу об`єкта газорозподільної системи - вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановленій на газовій мережі будинку [ADDRESS] та здійснення робіт з відновлення газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Згідно з положеннями статті 6 Закону № 3533-VI «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року. Відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 5.03.2021 року № 1338-IX від 05.03.2021, - тільки для приготування їжі - до 01 січня 2023 року. Зі змісту статті 6 Закону № 3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону № 3533-VI зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2023 року. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів щодо визнання за ними права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз». Так як вказаний позов був поданий після внесення змін у закон щодо строку встановлення лічильників таким споживачам, вимоги щодо зобов`язання відповідача встановити індивідуальні газові лічильники позивачам у термін до 1 січня 2021 року не підлягають задоволенню У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у частині першій статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу (до 01 січня 2021 року) на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України. 23 березня 2016 року Кабінет Міністрів України як повноважний суб`єкт, прийняв постанову № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (далі - постанова № 203), що мала усунути неналежний стан правового регулювання у відносинах між постачальником та споживачем природного газу, який немає лічильника. В подальшому 30 травня 2018 року Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 826/2507/18 про задоволення позову, зокрема, визнав протиправною та нечинною постанову № 203. 9 серпня 2018 року Київський апеляційний адміністративний суд та 27 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду залишили без змін рішення суду першої інстанції. 30 січня 2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами» (далі - постанова № 63), якою, зокрема, затвердив норми споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників та установив, що не допускається нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постановами № 237 та № 203. 21 лютого 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва постановив ухвалу у справі № 640/2305/19, якою забезпечив позов шляхом зупинення дії зазначених пунктів постанови № 63. 27 лютого 2019 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 143 «Питання споживання природного газу» (далі - постанова № 143), яка за змістом відповідає нормам постанови № 63, однак дія яких булу зупинена судом у справі № 640/2305/19. Зокрема, уряд у постанові № 143 затвердив норми споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників та установив, що не допускається нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постановами № 237 та № 203. 14 серпня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва у справі № 640/2305/19 ухвалив рішення про часткове задоволення позову та визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо прийняття зазначених пунктів постанови № 63. 13 листопада 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову, якою залишив без змін рішення суду першої інстанції. 10 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року. 13 лютого 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва у справі № 640/13591/19 ухвалив рішення про задоволення позову та визнання протиправними дії Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо прийняття зазначених пунктів постанови № 143. 2 червня 2020 року Шостий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову, якою залишив без змін рішення суду першої інстанції. 8 липня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відкрив касаційне провадження за касаційною на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2020 року. Враховуючи зазначене, виникла прогалина у правовому регулюванні відносин щодо споживання населенням природного газу за відсутності лічильників. У Конституції України встановлено, що Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3); держава забезпечує соціальну спрямованість економіки (частина четверта статті 13). Конституційний Суд України в абз. 2 п.п. 4.1 п. 4 мотивувальної частини рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 вказав, що «верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо». Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності. Застосування норм споживання комунальних послуг не може погіршуватися невизначеністю дії нормативних актів, яким вони затверджуються. Отже, у разі виникнення спору в умовах відсутності юридичної визначеності у правовому регулюванні щодо застосовних норм споживання природного газу суд повинен застосовувати останні норми споживання природного газу, які затвердив Кабінет Міністрів України (незалежно від втрати чинності відповідною постановою, зокрема від визнання її нечинною чи скасування), до затвердження нових норм споживання природного газу. У спірний період такими постановами Кабінету Міністрів України слід вважати: постанову Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природного газу населенню з 01 лютого 2016 року і до 07 лютого 2019 року; постанову Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природного газу населенню з 08 лютого 2019 року і до 06 березня 2019 року; постанову Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 143 «Питання споживання природного газу», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природного газу населенню з 07 березня 2019 року (і до затвердження Кабінетом Міністрів України нових норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників). Таким чином підлягає задоволенню вимога щодо зобов`язання відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» поновити позивачам режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників. З урахуванням наведеного ТОВ «Запоріжгаз збут» має провести перерахунок плати за спожитий газ позивачам з лютого 2017 року відповідно до обсягів спожитого газу нарахованих згідно з нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Щодо вимог позивачів про визнання незаконними та скасування рішень та дій відповідача (рішення про об`єднання споживачів будинку в єдину групу, рішення щодо включення будинку [ADDRESS] до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя по встановленню загально будинкового вузла обліку природного газу, зобов`язання внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя шляхом включення будинку [ADDRESS] до переліку багатоквартирних будинків, де повинні бути встановлені лічильники газу в кожне житлове приміщення побутових споживачів - власників житлових приміщень) суд вважає необхідним відмовити в цій частині, оскільки такий спосіб захисту передбачений у ч.2 ст. 16 ЦПК України може бути застосований по відношенню до рішень та дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, до яких відповідач не відноситься. Вимоги щодо скасування вказаних рішень відповідача та зобов`язання відповідача внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя буде втручанням у господарську діяльність господарюючого суб`єкта та не відповідатиме вимогам закону, в зв`язку із чим в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial