Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання спільним боргом колишнього подружжя, стягнення суми в порядку зворотної вимоги посилаючись на те, що 18 січня 2018 року між ним та ТДВ «Буковина-АВТО» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля №614515-УО1136 із використанням банківського кредиту, умовою якого є попереднє погодження із банком питання про кредитування покупця на придбання автомобіля. Уповноваженим органом банку було прийняте позитивне рішення про надання кредиту, про що банком надано гарантійний лист від 21 лютого 2018 року. Пізніше між ним та ПАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 245800,05 грн. на строк до 21 лютого 2025 року для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «Chery Tiggo 3 Універсал-В», 2017 року випуску, укладеного між ним та ТДВ «Буковина-АВТО». На час\~укладення договору\~він перебував\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~відповідачкою та\~за кредитні\~гроші придбали\~транспортний засіб,\~вартість якого\~з ПДВ\~становила 398664,00\~грн. За рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2019 року шлюб між ними був розірваний. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2021 року у порядку поділу майна подружжя з нього на користь відповідачки стягнуто 162344,50 грн. в рахунок компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу марки «Chery Tiggo 3 Універсал-В». Проте конкретного джерела походження коштів, за які придбано транспортний засіб суд не встановлював та не здійснював розподіл боргових зобов`язань за кредитним договором від 22 лютого 2018 року. Після фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу, він повністю сплатив кредитну заборгованість перед банком. А тому, просив визнати спільним боргом колишнього подружжя позичені кошти за кредитним договором № 15176/2018 від 22 лютого 2018 року, який було укладено між ним та ПАТ «КРЕДОБАНК» на суму 245800,05 грн., стягнути з відповідачки грошові кошти в порядку зворотної вимоги в розмірі 122900 грн. та судові витрати. Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 березня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачці строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, у письмовому клопотанні просили справу розглянути в їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилась, надали суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~ суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, 18 січня 2018 року між [PERSON] та ТДВ «Буковина-АВТО» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля №614515-УО1136 із використанням банківського кредиту (а.с. 33). 22 лютого 2018 року між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 245800,05 грн. на строк до 21 лютого 2025 року для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «Chery Tiggo 3 Універсал-В», 2017 року випуску, укладеного між ним та ТДВ «Буковина-АВТО» (а.с. 30). Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 7-8). У зв`язку з повним виконанням [PERSON] зобов`язань по кредитному договору №15176/2018 від 22.02.2018 р., укладеного з АТ «Кредобанк», знята заборона на відчуження майна, а саме: автомобіль «CHERY TIGGO 3», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , колір білий, 2017 року випуску, що підтверджується довідкою №б/н від 22 вересня 2020 року (а.с.27). Рішенням Шевченківського\~районного суду\~м.\~Чернівці від\~04\~червня 2021\~року вирішено\~спір між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~про поділ\~спільного майна\~подружжя.\~Позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про поділ\~спільного майна\~подружжя задоволено.\~Зустрічний позов\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про поділ\~спільного майна\~подружжя та\~визнання особистою\~приватною власністю\~квартири задоволено\~частково. В тому числі, у порядку поділу майна подружжя, виділено у власність [PERSON] автомобіль марки\~«CHERY TIGGO 3», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , колір білий, 2017 року випуску та стягнуто з\~ [PERSON] на користь [PERSON] 162344,50 грн. у рахунок компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу автомобіля марки «CHERY TIGGO 3», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , колір білий, 2017 року випуску (а.с. 9-12). Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09.12.2021 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2021 року залишено без змін. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майном, як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до частини другої ст. 73 СК України\~ стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша ст. 68\~СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша\~ст. 69 СК України). Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. 30 червня 2020 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 638/18231/15-ц, досліджуючи питання поділу боргових зобов`язань між колишнім подружжям, зробила наступні правові висновки: при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Частиною 1 статті 544 ЦК визначено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Верховний Суд у постанові від 05.10.2021 року у справі № 755/16464/20 зробив правові висновки: «Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Outcome: partial