Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

15.04.2022 [PERSON] в особі представника адвоката Калініної-Заєць Юлії Михайлівни звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 06.10.2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ј всіх доходів видів заробітку щомісячно, для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 14.09.2006 року до повноліття дитини. [PERSON] вступив до Національного університету «Запорізька політехніка» на платну денну форму навчання. Строк навчання до 2025 року. Просила стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 20.11.2021 року та до закінчення навчання 30 червня 2025 року, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 21.04.2022 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків (а.с. 21-22). Ухвалою суду від 14.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в спрощеному порядку із повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 36). Заяв по суті справи сторони до суду не подали. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 13.06.2022 р. та на 26.07.2022 не з`являвся, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З врахуванням клопотання позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 15). Матір`ю дитини є [PERSON] , позивач у цій справі (а.с. 13). Зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] (а.с. 16). [PERSON] є студентом 1 курсу (МТЕ-211, «051 Економіка (управління персоналом та економіка праці)») денної форми навчання (контрактна) факультету Міжнародного туризму та економіки Національного університету «Запорізька політехніка», що підтверджується Довідкою № 6296 від 03.09.2021 року (а.с. 9). Це також підтверджується Договором про навчання у закладі вищої освіти № 461 від 05.08.2021 року та Договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 747/051-156/21-22 від 05.08.2021 (а.с. 7,8). Відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, [PERSON] зареєстрований та проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище\~повнолітньої дитини,\~яка продовжує\~навчання,\~визначається з\~врахуванням вартості\~навчання,\~навчального обладнання,\~навчальних матеріалів,\~проїзду. Обставин, які б свідчили про неможливість відповідача [PERSON] надавати матеріальну допомогу на утримання сина на час навчання, судом не встановлено. З огляду на те, що [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання і не має самостійного заробітку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими, але підлягають задоволенню частково. Так, позивач просила стягувати аліменти, починаючи з 20.11.2021 року, тобто з моменту повноліття сина, однак відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачем в порушення вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів ухилення відповідача від сплати аліментів, також суду не було надано доказів, що позивачем вживалися заходи щодо одержання таких алімнетів, тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення аліментів за минулий час, а саме з 20.11.2021. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави повинні бути стягнені судові витрати у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial