Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Котович Б.В. 11 січня 2022 року звернувся до Володимир-Волинського міського суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] помер [INFO] , позивач є дочкою [PERSON] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Іларіонової Н.Р. із заявою про прийняття спадщини після її батька, внаслідок чого була відкрита спадкова справа №68798268 від 07.12.2021 року. Спадщина після смерті [PERSON] , складається із права на земельну частку пай члена КСП "Світанок" с. Шельвів, площею 3,42 в умовних кадастрових гектарах. Для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно позивач разом з документами про смерть спадкодавця та документами про родинні стосунки зі спадкоємцем, були надані: свідоцтво про смерть спадкодавця, довідка сільської ради, сертифікат, свідоцтва про одруження та народження позивача. Постановою від 07.12.2021 року приватний нотаріус Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Іларіонова Н.Р. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку пай, яке належить [PERSON] у зв`язку з невірно внесеними даними в сертифікат, а саме " [PERSON] ". Також нотаріус вказує, що сертифікат на право на земельну частку пай виданий після настання смерті спадкодавця 24.03.1994 року, чим порушено ст.9 ч.2 ЦК УРСР - правоздатність громадянина виникає з моменту його народження і припиняється зі смертю. Окрім позивача, до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Іларіонової Н.Р. із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Враховуючи вищенаведене, просить витребувати у приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Іларіонової Н.Р. копію спадкової справи після померлого та визнати за позивачем право на земельну частку пай. 13 січня 2022 року ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області Лященка О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 14:00 02 березня 2022 року. 06 травня 2022 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями судова справа передана судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області Кусік І.В. 10 травня 2022 року ухвалою судді витребувано у приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Іларіонової Н.Р. копію спадкової справи №68798268 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 16 травня 2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Котович Б.В. заявив клопотання про уточнення позовних вимог, мотивуючи його тим, що постановою приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Іларіонова Н.Р. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку пай члена КСП "Світанок" с. Шельвів, площею 3,42 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом, який належить " [PERSON] ", у зв`язку з невірно внесеними даними в сертифікат, зазначено " [PERSON] ". У зв`язку з чим, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вищевказаний сертифікат виданий на ім`я " [PERSON] ". 16 травня 2022 року ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області Кусік І.В. направлено справу за підсудністю до Локачинського районного суду Волинської області. 22 червня 2022 року з Володимир-Волинського міського суду Волинської області до Локачинського районного суду Волинської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Затурцівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 27 червня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 11:00 25 липня 2022 року. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Котович Б.В. в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Затурцівської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] Сертифікату на право на земельну частку пай серії ВЛ №0198346, виданого Локачинською районною державною адміністрацією 20 березня 1997 року на ім`я [PERSON] , позивачу потрібно для вирішення питання щодо спадкування за законом після померлого [PERSON] . Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 25 березня 1994 року виконавчим комітетом Шельвівської сільської ради Локачинського району Волинської області. (а.с.10). Як вбачається з довідки, виданої відділом №3 Управління у Володимир-Волинському районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 14.12.2021 року [PERSON] включений в списки громадян колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" за №436. Розмір земельної частки паю по КСП "Світанок" становить 3,42 умовних кадастрових гектари. Державний акт на право колективної власності на землю серії ВЛ №12 від 30.11.1995 року колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" колишньої Шельвівської сільської ради. Сертифікат на право на земельну частку пай серія ВЛ №0198436 на [PERSON] зареєстрований в книзі сертифікатів за №435 зберігся у архіві і виданий для оформлення спадщини [PERSON] . Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0198436, виданого [PERSON] на підставі рішення Локачинської райдержадміністрації від 28.02.1997 року №54, йому належить право на земельну частку (пай) розміром 3,42 в умовних кадастрових гектарах (а.с.5). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0198436, виданий 20.03.1997 року Локачинською райдержадміністрацією, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 24.06.1997 року №435, на ім`я " [PERSON] " належить " [PERSON] ", який помер [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті спадкодавця у володіння його спадковим майном вступила дочка [PERSON] , яка на день смерті батька проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою: с. Шельвів Локачинського району Волинської області. Спадкове майно складається із сертифікату на право на земельну частку (пай), інші спадкоємці не зверталися, заповіт від імені померлого не посвідчувався, що вбачається з довідки №465 виданої Затурцівською сільською радою 06.12.2021 року (а.с. 10,33 з/с). Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] помер раніше 1 січня 2004 року при вирішенні спадкових відносин необхідно керуватися нормами діючого на той час законодавства, а саме нормами Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчат пр прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №16/2021 року [PERSON] на день смерті батька, [PERSON] проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою: с. Шельвів Локачинського району Волинської області. Спадкове майно складається із сертифікату на право на земельну частку (пай), інші спадкоємці не зверталися, заповіт від імені померлого не посвідчувався. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04.01.1968 року, де в графі "батько" зазначено: [PERSON] , а зміна прізвища позивача підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16.10.1979 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на " [PERSON] " (а.с.26 з/с, 28). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Позивач [PERSON] 07.12.2021 року звернулася до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Іларіонової Н.Р. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.24). Постановою від 07.12.2021 року приватний нотаріус Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Іларіонова Н.Р. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку пай, яке належить [PERSON] , у зв`язку з невірно внесеними даними в сертифікат, а саме " [PERSON] ". Також нотаріус вказує, що сертифікат на право на земельну частку пай виданий після настання смерті спадкодавця 24.03.1994 року, чим порушено ст.9 ч.2 ЦК УРСР - правоздатність громадянина виникає з моменту його народження і припиняється зі смертю (а.с.8). Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно . Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, [PERSON] за життя був членом колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок". 30 листопада 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству "Світанок" видано державний акт на право колективної власності на землю серії ВЛ № 12 виданий 30 листопада 1995 року. В подальшому на ім`я « [PERSON] » Локачинською райдержадміністрацією Волинської області видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0198436 у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Світанок", розміром 3,42 умовних кадастрових гектарах. Зазначений сертифікат був зареєстрований 24 червня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 435. Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», (надалі - Указ), паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Пунктом 2 Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Виходячи з аналізу вказаних норм законодавства, моментом набуття права на земельну частку законодавством є момент видачі колективному сільськогосподарському підприємству Державного акту на право колективної власності на землю та включення члена цього колективного сільськогосподарського підприємства до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Незважаючи на те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий після смерті [PERSON] , факт належності йому права на земельну частку (пай) підтверджується: довідкою виданою відділом №3 Управління у Володимир-Волинському районі Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області №97-3-0.2913-137/234-21 від 14.12.2021 року про те, що [PERSON] включений в списки громадян колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" за №436. Розмір земельної частки паю по колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" становить 3,42 умовних кадастрових гектари. Державний акт на право колективної власності на землю серії ВЛ №12 від 30.11.1995 року колективного сільськогосподарського підприємства "Світанок" колишньої Шельвівської сільської ради. Сертифікат на право на земельну частку пай серія ВЛ №0198436 на ім`я [PERSON] зареєстрований в книзі сертифікатів за № 435 зберігся у архіві і виданий для оформлення спадщини [PERSON] . Оскільки спадкодавець [PERSON] був членом зазначеного КСП та був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), він набув право на земельну частку пай у розмірі 3,42 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до вимог закону, що діяв на той час. Згідно з п.3.5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, узагальнення якого викладенні в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» (в редакції чинної на момент виникнення правовідносин), ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року право на земельну частку (пай) можуть бути об`єктом спадкування. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши вказані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено, що померлий [PERSON] мав право на земельну частку (пай) та враховуючи те, що позивач прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку та неможливість оформлення нею своїх спадкових прав у нотаріуса, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача та визнання за нею права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець набув право власності на спадкове майно з підстав, що не заборонені законом, тобто правомірно, позивач, як спадкоємець за законом прийняла спадщину, також те, що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, те що позивач у позасудовому порядку не має можливості здійснити спадкування, те що інших спадкоємців немає, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved