Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач 03.08.2018 року звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3399 вчинений 02.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., за яким пропоноване звернути стягнення на квартиру, загальною площею 48,5 кв.м, житловою площею 28,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис №3399 від 02.03.2018 про звернення стягнення на квартиру, загальною площею 48,5 кв.м, житловою площею 28,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов Кредитного договору №2006/32/25 від 23.11.2006 року за період з 14.07.2016 року по 14.07.2017 року та становить загальну суму 75\~821,62 долларів США та суму плати за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. від 17.05.2018 року відкрито виконавче провадження №56428344. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, вважаючи, що він був вчинений з порушенням норм чинного законодавства. Вважає, що розмір заборгованості не відповідає дійсності. На думку позивача оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом за відсутності документів, що підтверджують безспірність вимог стягувача, також позивач не отримував письмового повідомлення про наявність заборгованості та про вчинення виконавчого напису ніким не повідомлявся. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 08.08.2018 року позовну заяву [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано на розгляд до Подільського районного суду м.Києва. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 11.02.2019 року зупинено стягнення, що здійснюється на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 02.03.18 р., зареєстрованого а реєстрі за №3399, за яким звернено стягнення на нерухоме майно: квартиру, загальною площею 48,5 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить, [PERSON] , на підставі Договору дарування, посвідченого 04.09.2002 р. державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Сімаченко С.Л. під № 5-1449 до ухвалення остаточного рішення у даній справі та набрання ним законної сили. 11.03.2019 року від приватного виконавця Притуляка В.М. на адресу суду надійшли письмові пояснення щодо ухвали суду від 11.02.2019 року, в яких останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Також надав суду Акт про реалізацію предмета іпотеки від 30.11.2018 року, Постанову про зняття арешту з реалізованого майна (предмета іпотеки) від 30.11.2018 року та Постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2018 року. Ухвалою суду від 10.06.2020 року замінено неналежного відповідача у цивільній справі №752/16163/18 за позовом [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню на належного відповідача - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Ухвалою суду від 10.06.2020 року залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до участі у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, як правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Ухвалою суду від 10.06.2020 року зазначену цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 15.09.2020 року зазначену справу передано для розгляду за підсудністю до Голосіівського районного суду м.Києва. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 28.04.2021 року зазначену справу передано на розгляд до Приморського районного суду м.Одеси. 11.10.2021 року зазначена справа надійшла до Приморського районного суду м.Одеси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена на суддю Домусчі Л.В. Справу суддя отримала 12.10.2021 року. Ухвалою суду\~від 13.10.2021\~року справу\~прийнято до\~свого провадження\~та призначено справу до\~судового розгляду в загальному\~позовному\~провадженні з призначенням підготовчого засідання\~на 10.11.2021 року. У підготовче засідання призначене на 10.11.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 06.12.2021 року. У підготовче засідання призначене на 06.12.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 17.01.2022 року. У підготовче засідання призначене на 17.01.2022 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано. Ухвалою суду від 18.01.2022 року підготовче засідання по цивільній справі було закрите, та призначено до судового розгляду по суті на 16.02.2022 року. У зв`язку з замінуванням суду, розгляд справи призначений на 16.02.2022 року відкладено на 22.03.2022 року. 25.01.2022 року від АТ «Альфа-Банк» на електронну адресу суду надійшов відзив , в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що при вчиненні виконавчого напису, відповідачем було надано всі визначенні чинним законодавством документи, вважає, що Банк виконав всі вимоги для підтвердження факту безспірності заборгованості за Кредитним договором. Також зазначено, що Кредитний договір позивачем не оспорювався, однак нехтуючи своїми зобов`язаннями, позивач не повернув кредитні кошти, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Вважає, що позивачем не надано доказів, що розрахунок є невірним. У судове засідання призначене на 22.03.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 17.05.2022 року. У судове засідання призначене на 17.05.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 27.06.2022 року. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення суду є 07.07.2022 року. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Як вбачається\~з матеріалів\~справи та\~встановлено судом\~у судовому\~засіданні, 23.11.2006 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №2006/32/25 від 23.11.2006 року, двохкімнатну квартиру, загальною площею 48,5 кв.м, житловою площею 28,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10 т.1). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис №3399 від 02.03.2018\~року про звернення стягнення на квартиру, загальною площею 48,5 кв.м, житловою площею 28,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов Кредитного договору за період з 14.07.2016 року по 14.07.2017 року, а саме: заборгованість за кредитом 56\~236,96 дол.США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 19\~584,66 дол.США, загальна сума заборгованості становить 75\~821,62 дол.США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с.6). Із вказаного\~виконавчого напису\~вбачається,\~що він\~вчинений на\~підставі ст.87-91 Закону\~України «Про\~нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~року №\~1172 (зі змінами та доповненнями). Виконавче провадження за вказаним виконавчим написом від 02.03.2018 року було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. постановою від 17.05.2018 року (виконавче провадження №564283444) (а.с.7). Також з матеріалів справи вбачається, що предмет іпотеки та виконавчого напису (спірна квартира загальною площею 48,5 кв.м, житловою площею 28,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] ) реалізована з торгів, про що складено Акт приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 30.11.2018 року та Постановою від 06.12.2018 року закінчено виконавче провадження. Проте суд зауважує, що з даним позовом позивач звернувся ще 03.08.202018 року, тобто до реалізації квартири. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012року №296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України"Про нотаріат"та Порядку вчинення нотаріальних дій. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання\~іпотекодержателем повідомлень\~-\~письмової вимоги\~про усунення\~порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Така правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Відповідно до пункту 1 згаданого Переліку за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. в) повідомлення письмова претензія про погашення кредитної заборгованості та про його отримання боржником. ПАТ «Укрсоцбанк» 02.03.2018 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на спірну квартиру. Проте, матеріали справи не містять підтвердження того, що відповідачем позивачу поштою направлялася письмова претензія про погашення кредитної заборгованості та про його отримання боржником, оскільки таке право на виконавчий напис виникає у разі коли пройде 30 днів з моменту його вручення. Доказів щодо наявності такого повідомлення про отримання претензії боржником, суду не надано. У зв`язку з чим суд вважає, що відповідачем не було виконано обов`язок щодо належного повідомлення боржника про порушення кредитного зобов`язання, Також у зв`язку з оспорюванням вказаної у напису суми заборгованості позивачем та не спростування його доводів відповідачем, суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок не може свідчити про безспірність заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». Однак, суд звертає увагу на ту обставину, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження №11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Установлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Суд звертає увагу на те, що в провадженні судів дана справа триває з серпня 2018 року, проте відповідачем (ПАТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк») не було надано будь-яких достовірних доказів щодо безспірності заборгованості для вчинення оспорюваного виконавчого напису. У зв`язку з чим суд вважає, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом без дотримання вимог, передбачених ст.88 Закону, глави 16 розділу ІІ Порядку та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області від 12.06.2021 року №82189, - оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед Товариством, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим випискою по рахунку позивача за Договором кредиту, що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за N 296/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п.6 ч.10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", тому за відсутності доказів наявності з боку позивача боргу у визначеному відповідачем розмірі, у останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. Відповідно до частини третьої ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов знайшов своє підтвердження під час розгляду справи та підлягає задоволенню.

Outcome: approved