Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

17 травня 2022 року, представник заявника Шолох О.В. звернулась до суду в інтересах [PERSON] із заявою, в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Врубівка Попаснянського району Луганської області безвісно відсутнім, мотивуючи заяву тим, що заявник перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . 29 жовтня 2014 року [PERSON] самовільно залишив військову частину В1688 і з того часу його місцезнаходження невідоме. 15.01.2015 року заявник звернулась із заявою про розшук чоловіка до ЧРУП Головного Управління Національної поліції, з того часу [PERSON] знаходиться в розшуку. Визнання його безвісти відсутнім необхідно заявниці для отримання допомоги на дитину. В судовому засіданні преставник заявника вимоги поданої заяви підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересована особа - Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку свого представника в судове засідання, про день та час розгляду справи буди повідомлені належним чином. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази по справі судом встановлено наступне. Згідно копії рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 червня 2000 року Врубівською селищною радою Попаснянського району Луганської області, актовий запис № 4 розірвано (а.с. 9). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно копії Витягу із Наказу командира військової частини А1688 № 232 від 29.10.2014 року, капітан [PERSON] , командир управління та радіолокаційної розвідки зенітного ракетно-артилерійського дивізіону вважається таким, що самовільно залишив військову частину 29 жовтня 2014 року (а.с.6). Відповідно до копії довідки Чернігівського районного управління поліції Головного Управління національної поліції в Чернігівській області № Н-1299/124/48/8-2021 від 07.12.2021 року, [PERSON] [INFO] з 15.01.2015 року розшукується відділом кримінальної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області за скоєння кримінального правопорушення. Місце знаходження останнього не встановлено (а.с.7). На адресу суду надійшло подомлення з Чернігівського районного управління поліції ГУНП про те, що [PERSON] з 15.01.2015 перебуває у розшуку. Його місцезнаходження по даний час не встановлено. За повідомленням Гончарівської селищної ради Чернігівського району та області [PERSON] за рішенням Чернігівського районного суду від 22.09.2016 знятий з реєстрації [ADDRESS] 11.11.2016 та на території селищної ради не проживає. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В порядку цивільного судочинства суди розглядають справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (ст. 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження № 61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Судом з`ясовано, що заявнику необхідно визнання [PERSON] безвісно відсутнім для отримання соціальної допомоги дітям, позбавленим батьківського піклування. Таким чином, враховуючи відсутність відомостей протягом року за місцем останнього відомого місця проживання [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для визнання останнього безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.

Outcome: approved