Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , особистий рахунок № [NUMBER] відкрито на [PERSON] . При контрольному відвідуванні споживачів електричної енергії представниками енергопостачальника було виявлено самовільне підключення споживача до електромереж АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» поза обліком від магістральних електричних мереж. Споживач здійснив технічний отвір у кімнаті власної квартири у під`їзд для монтажу самовільної безоблікової проводки. Факт порушенян ПРРЕЕ було зафіксовано актом про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 33044 від 09 лютого 2021 року. На підставі акту про порушення була визначена сума збитків, яка становить 24222,36 грн., яка добровільно не погашається, графік погашення не складається. Просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування збитків у розмірі 24222,36 грн., витрати на правову допомогу 5000,00 грн., та судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Представник позивача надала до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Крім того, в клопотанні просила стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування збитків у розмірі 24222,36 грн., 3% річних у сумі 432,02 грн., витрати на правову допомогу 10000,00 грн., та судовий збір у розмірі 2481,00 грн., але не надала суду позовну заяву про збільшення позовних вимог та жодних доказів до клопотання не долучила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд не бере до уваги зазначені в клопотанні представника позивача вимоги про стягнення 3% річних, оскільки клопотання не є позовною заявою про збільшення позовних вимог та не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до виписки з особового рахунку, обліковий рахунок № [NUMBER] оформлено на [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , договір укладено 13 серпня 2003 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до акту про порушення №33044 від 09 лютого 2021 року, складеного представниками постачальника електроенергії за участю споживача [PERSON] , обстеженням виявлено порушення пп. 6 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, а саме - самовільне підключення електропроводки до електромережі енергопостачальника без дозволу АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку. Згідно розрахунку розміру відшкодування збитків по акту №33044 від 09 лютого 2021 року розмір збитків, заподіяних відповідачем порушенням Правил користування електричною енергією складає 24222,36 грн. \~ \~ \~ \~АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» направлено [PERSON] на адресу: [ADDRESS] претензію щодо сплати відшкодування збитків в розмірі 24222,36 грн. по акту про порушення Правил користування електроенергією №33044 від 09 лютого 2021 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно з ст. 56, ч. 3 ст. 58, ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до п. 20 п.п. 5.5.5 п. 5.5 Розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р., споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до п. 8.4.12 розділу VІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року. З правових позицій, викладених у п. 2.3 розділу ІІ постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 3 «Про узагальнення судової практики спорів, що виникають у сфері послуг з електропостачання» видно, що недорахована електрична енергія це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно (пункт 1.2 Правил). Відповідно до п. 13 розділу ІІІ вказаної постанови, позаобліково спожита електрична енергія це збитки енергопостачальника, завдані внаслідок вчинення правопорушень споживачем у сфері електроенергетики, які підлягають доказуванню з урахуванням приписів статті 225 ГК України та статей 22, 614, 1212, 1213 ЦК України. За п. 10 розділу ІІІ постанови Пленуму ВГС України від 16.12.2015 р. № 3, початок перебігу позовної давності відраховується від дня проведення перевірки і складання акта про порушення. Якщо сторони в укладеному договорі передбачили збільшену позовну давність, аніж та, що встановлена законом, то такі положення договору відповідають приписам частини першої статті 259 ЦК України та підлягають застосуванню при вирішенні спору. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України у справі № 907/1214/13 від 23.12.2014 року. Для правильності визначення періоду, за який споживачу робиться розрахунок вартості необлікованої електричної енергії у разі самовільного підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника, має значення не лише сам по собі факт такого підключення, а й наявність у представника постачальника можливості чи її відсутність виявити таке підключення, і саме ці обставини є предметом перевірки в разі виникнення відповідного спору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10.02.2021 р. у справі № 203/4792/16. Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що актом про порушення №33044\~від 09\~лютого 2021\~року встановлені\~порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме самовільне підключення струмоприймачів до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, а тому з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення відшкодування збитків в розмірі 24222,36 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. В ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, що \~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При постановленні рішення Європейський суд з прав людини (Справа Побегайло проти України, заява № 18368/03)\~29 березня 2004 року зазначив, що для компенсації затрат в суму, присуджену у відповідність зі статтею 41 Конвенції, повинно бути встановлено, що ці затрати були необхідними та фактично понесені, з метою запобігання порушення або отримання відшкодування за визнане порушення Конвенції, і якщо вони були розумними відносно їхнього розміру. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року\~по справі № 127/1284/14-ц. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів\~\~у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Отже, стороною повинно бути документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року\~по справі № 671/1957/20. Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано лише договір про надання правової допомоги та додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, які укладені між Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпровські електромережі» в особі генерального директора Терещука А.І. та Адвокатським обєднанням «Перший радник» в особі керівника Геза А.В.; попередній розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., складений представником позивача Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпровські електромережі» Машаковою О.О., яка діє на підставі довіреності, наданої Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпровські електромережі». Отже, суду не надано не надано документів,\~що свідчать\~про оплату\~гонорару та\~інших витрат,\~пов`язаних\~із наданням\~правової допомоги,\~оформлені у\~встановленому законом\~порядку (квитанція\~до прибуткового\~касового ордера,\~платіжне доручення\~з відміткою\~банку або\~інший банківський\~документ,\~касові чеки,\~посвідчення про\~відрядження),\~а також\~документів,\~що свідчать\~про фактичне\~надання таких\~послуг Адвокатським обєднанням «Перший радник», та доказів того що [PERSON] входить до складу Адвокатського обєднання «Перший радник», тому в задоволенні вимоги представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити, як передчасно заявленої. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: partial