Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач ТОВ «ТК ДТ-Чернігів», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики від 29.11.2021 року у сумі 233 193,59 грн., з якого: основний борг - 199 600,00 грн., інфляційні втрати - 18 888,81 грн., 3% річних у розмірі - 1 919,44 грн., пеня за несвоєчасне повернення боргу - 12 785,34 грн., штраф за несвоєчасне повернення боргу - 19 960,00 грн., з підстав порушення відповідачем умов Договору в частині своєчасного погашення заборгованості. 26 травня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК ДТ-Чернігів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 26 травня 2022 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста\-ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] 29.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК ДТ-Чернігів» та [PERSON] укладений Договір позики № 1 П, відповідно до п. 1.1, 2.1 якого позикодавець передає, а позичальник приймає у свою власність грошові кошти у розмірі 199 600,00 грн., із зобов`язанням повернути таку ж саму суму в строк до 31.01.2022 року, а у разі розірвання трудових відносин між позикодавцем та позичальником, останній зобов`язався повернути позику не пізніше дня звільнення. Згідно п. 5.1 Договору, за прострочення повернення суми позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення, а за прострочення більш ніж на 15 днів позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмірі 10% від суми боргу. На виконання умов договору позики від 29.11.2021 року ТОВ «ТК ДТ-Чернігів» надано боржнику [PERSON] грошові кошти в сумі 199 600,00 грн., що підтверджено видатковими касовими ордерами від 03.12.2021 року, від 09.12.2021 року, від 15.12.2021 року, від 20.12.2021 року. На підставі заяви Наказом № 2-К від 19.01.2022 року [PERSON] , менеджера зовнішньоекономічної діяльності, 19 січня 2022 року звільнено за власним бажанням у відповідності до статті 38 КЗпП України. Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачається з матеріалів справи, на час звернення з позовом до суду відповідач не виконав взяті на себе за Договором позики № 1 П від 29.11.2021 року зобов`язання, грошові кошти у розмірі позики на загальну суму 199 600,0 грн. позивачу не повернув, тому дана заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку, з урахуванням неустойки (штрафу та пені), передбаченої п. 5.1 Договору позики, пені у розмірі - 12 785,34 грн., штрафу у розмірі - 19 960,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 18 888,81 грн., та 3% річних у розмірі 1 919,44 грн., розрахованих позивачем за невиконання відповідачем Договору позики. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК ДТ-Чернігів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову та його забезпечення, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 497,91 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved