Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про внесення змін до актового запису про народження дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що позивач з 02.10.2015 р. по 26.08.2021 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який з 19.01.2018 р. відбуває покарання у державної установі «Коростенська виправна колонія №71» за вироком Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2017 року. [INFO] у позивача народилася дочка - [PERSON] , про що третя особа 30.07.2021 р. склала відповідний актовий запис № 3221, в якому зазначила відповідача - батьком дитини, що не відповідає дійсності. Це підтверджується свідоцтвом про народження дитини і заявою відповідача від 27.07.2021 р. про спростування свого батьківства, справжність підпису якого засвідчена начальником колонії Олександром Нікітчуком. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась. Надіслала до суду заяву в якій просила розгляд справи здійснювати у його відсутність. На задоволенні позовних вимогах наполягала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв не надходило. Відзив на позовну заяву не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду лист в якому просив розгляд справи здійснювати у відсутність представника та ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року позовну заяву передано на розгояд Дніпровському районному суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2022 року визначеного головуючого суддю Яровенко Н.О. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2022 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2015 року позивач [PERSON] вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] (а.с. 8). Як зазначає позивач, 26 серпня 2021 року шлюб було розірвано, однак доказів на підтвердження вказаної обставини матеріали справи не містять. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки виданої 11 жовтня 2019 року № 588 ДУ «Коростенська виправна колонія (№71)», [PERSON] , 25 червня 1974 засуджений 01 листопада 2017 року Апеляційним судом м. Києва строком до 5 років позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Коростенська виправна колонія (№71)» з 19 січня 2018 року по теперішій час. Кінець строку за вироком 03 січня 2023 року. 27 липня 2021 року відповідачем [PERSON] була написана заява та засвідчена начальником ДУ «Коростенська виправна колонія (№71)» відповідно до якої відповідач зазначає, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON] , як народилась [INFO] та повністю усвідомлює правові наслідки поданої заяви. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що третьою особою було помилково записано батька дитини [PERSON] - [PERSON] оскільки на той час сторони не проживали разом так як відповідач відбував покарання та біологічним батьком дитини є інша особа. Обставини щодо батьківства іншої особи у позовній заяві не викладені та заяв інших осіб про визнання батьком дитини до суду не надані. Відповідно до частин 1, 2 ст.138 Сімейного кодексу України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). У даній справі батьківство оскаржується за заявою матері, а отже за положеннями частини другої статті 138 СК України вимога позивача щодо виключення запису про батька дитини [PERSON] з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Разом з тим така заява в матеріалах справи відсутня. Також позивачем не надано доказів відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Заява відповідача, яка міститься в матеріалах справи, не може бути прийнята судом до уваги, так як не підтверджена належними та допустимими доказами. Відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 «Калачова проти Російської Федерації», § 34, від 7 травня 2009 року). Отже, підставою для категоричного висновку про відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною може бути висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Разом із тим, сторонами не заявлялось клопотання про призначення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, а тому, виходячи з того, що будь-яких обставин, які б обґрунтовували посилання позивача на те, що відповідач не є батьком дитини, та що наявна інша особа, яка визнає себе її батьком, у позовній заяві не викладено, до органу реєстрації актів цивільного стану у порядку ч.3 ст.122 СК України сторони не звертались, та навпаки, актовий запис про народження дитини вчинено за заявами обох батьків (а.с.18 на звороті), суд вважає, що існують обґрунтовані сумніви щодо відсутності кровної спорідненості відповідача та дитини позивачки. Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи відсутність доказів, які б стали підставою доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, відсутність заяви про визнання батьківства, передбаченою ст.138 ЦПК України, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивачки, що є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed