Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 квітня 2022 року ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» звернулася до суду з даним позовом в якому просить: скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) (номер запису 23471587 від 20.11.2017 року 11:44:33) щодо земельної ділянки площею 2,6943 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки 0523986800:01:000:0011, яке зареєстровано за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» (код ЄДРПОУ 32721857) на підставі договору № 18 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 10.11.2017 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»; припинити речове право право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), яке зареєстровано за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» на підставі договору № 18 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 10.11.2017 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина». Позовна заява мотивована тим, що 10 листопада 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» було укладено договір № 18 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером 0523986800:01:000:0011, площею 2,6943 га, яка розташована на території Яланецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області. У грудні 2020 році ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» звернулося до Томашпільського районного суду Вінницької області з позовом про визнання недійсним вказаного договору емфітевзису, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням суду від 18.11.2021 року позовні вимоги було задоволено частково. Постановою Вінницького апеляційного суду від 29.03.2022 року в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» - відмовлено та рішення суду першої інстанції від 18.11.2021 року залишено без змін. Для ефективного захисту та відновлення права користування земельною ділянкою, оскільки договір емфітевзису визнано недійсним, ПрАТ «ПК «Поділля» вважає за необхідне звернутися до суду з позовом про скасування державної реєстрації речового права та його припинення. Ухвалою Томашпільського районного суду від 29 квітня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24 травня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 14 червня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 05 липня 2022 року. Представник позивача, адвокат Хитрук І.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив суду, що рішенням суду першої інстанції позов було задоволено частково та договір емфітевзису між відповідачами було визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію емфітевтичного права, однак емфітевтичне право не припинено, що порушує права позивача. Скасування державної реєстрації тягне за собою припинення такого речового права. Представник відповідача, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина», [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що емфітевтичне право не припинено, бо представник позивача не просив його припинити та не ставив дане питання, як позовну вимогу у попередньому позові, тому дана вимога є тотожною із позовною вимогою у попередньому позові. Вважає, що представник позивача обрав спосіб захисту, який виправляє помилки попередньої справи. Даний спір виник внаслідок неправильних дій позивача та дані питання мали бути розглянуті в попередній справі на яку посилався представник позивача. Представник відповідача заперечує проти даних дій, вважає їх неправильними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, справу просить розглядати без його участі. Адвокат Хитрук І.С. окрім вказаного, до закінчення судових дебатів подав заяву та просив в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України не визначати розмір витрат на надання правової допомоги та судового збору, оскільки ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення буде подано докази щодо витрат на правову допомогу. Суд, заслухавши сторін, розглянувши заяву відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і допустимість доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер: 0523986800:01:000:0011, площею 2,6943 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.12.2020 року № 235674623, земельну ділянку, кадастровий номер 0523986800:01:000:0011, площею 2,6943 га, як встановлено із запису про інше речове право № 23471587, згідно договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № 18, виданий 10.11.2017 року передано [PERSON] в користування для сільськогосподарських потреб ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина». Дата реєстрації 20.11.2017 року, договір укладено на сім років, землекористувач набуває емфітевтичне право на наступний день після закінчення договору оренди землі від 19.08.2010 року, який зареєстрований у Томашпільському відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 30.12.2010 року. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38242531 від 21.11.2017 09:59.17, [PERSON] , Томашпільська районна державна адміністрація Вінницької області (а.с.11-12). Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18.11.2021 року у цивільній справі № 146/1327/20, позовні вимоги ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» до [PERSON] , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольно частково. Визнано недійсним договір № 18 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 10.11.2017 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» щодо земельної ділянки площею 2,6943 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки : 0523986800:01:000:0011, що розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Визнано протиправним та скасувано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу), індексний номер 38242531 від 21.11.2017 року 09:59:17, ухвалене державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчуком Р.А, щодо реєстрації права іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № 23471587 від 20.11.2017 року 11:44:33) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» на підставі договору № 18 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 10.11.2017 року щодо земельної ділянки площею 2,6943 га, у тому числі рілля, кадастровий номер: 0523986800:01:000:0011. В іншій частині позову відмовлено.(а.с.13-19). Згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 29.03.2022 року у цивільній справі № 146/1327/20, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс Зелена долина» залишено без задоволення. Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18.11.2021 року залишено без змін (а.с.20-30). Діючим законодавством визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею. Так, за змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ч. 1 ст. 15 , ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 1 ЗУ «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 93 ЗКУ визначено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За приписами ст. 125 ЗКУ, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗКУ, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» . Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 10 вказаного Закону реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Згідно з положеннями ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Відповідно до положень абз.1 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Згідно п.9 ч.1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно Згідно ч.3 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. У п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Подібні висновки відповідають правовій позиції наведеній у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 року у справі № 569/15704/18, від 03.02.2021 року у справі № 278/3367/19. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ст. 13 ЦК України зазначені наступні межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Факт реєстрації права емфітевзису за відсутності належним чином укладеного договору емфітевзису не відповідає загальному принципу цивільного законодавства: справедливість, добросовісність та розумність, визначеному п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України, та свідчить про зловживання цивільним правом, тому відповідно до згаданої норми ст. 13 ЦК України таке право не підлягає захисту. На момент проведення державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, був укладений та діяв договір оренди № 0872 від 19.08.2010 року, укладений між [PERSON] та ПрАТ «ПК «Поділля» за яким ПрАТ «ПК «Поділля» належало право оренди щодо земельної ділянки 2,6943 га, кадастровий номер 0523986800:01:000:0011. У ході вирішення спору суд встановив, що договір № 18 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 10.11.2017 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс Зелена долина», визнано недійсним. Отже, державна реєстрація права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб « [INFO] », на земельну ділянку площею 2, 6943 га, кадастровий номер 0523986800:01:000:0011 не відповідає вимогам закону. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позивача про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб здійсненої на підставі договору № 18 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 10. 11.2017 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс Зелена долина», щодо земельної ділянки 2,6943 га, кадастровий номер 0523986800:01:000:0011. За вказаних обставин, суд вважає вимогу позивача про скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 412 ЦК України, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, вимоги позивача про припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) відповідача на спірну земельну ділянку також підлягають задоволенню. Враховуючи, що договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) на підставі якого було проведено державну реєстрацію права оренди визнано недійсним та відповідно зобов`язання сторін договору припинено, на даний час у ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» відсутнє право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб зареєстроване за номером запису про інше речове право № 23471587, існування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) порушує право орендаря зареєструвати своє речове право, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини на які він посилається у своєму позові, про скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) відповідача на спірну земельну ділянку підлягають до задоволення. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» сплачено судовий збір у сумі 4962 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №Р20407030 від 08.04.2022 року. Враховуючи, що позов було задоволено, відповідачем [PERSON] позов було визнано, суд приходить до висновку, що з відповідача ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» на користь позивача підлягає стягненню 2481 грн. сплаченого судового збору, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 1240,50 грн. сплаченого судового збору, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 1240,50 грн. сплаченого судового збору. Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки представник позивача «ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля до закінчення судових дебатів повідомив суд, про намір у 5-денний строк після ухвалення рішення суду подати заяву щодо розподілу судових витрат у справі, зокрема витрат на правничу допомогу та судового збору, питання розміру витрат на правову допомогу пов`язану з розглядом справи при винесенні рішення розгляду не підлягає.

Outcome: approved