Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

У грудні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] , у якому просила розірвати шлюб, укладений між ними. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справа призначалася до розгляду на 28 лютого 2022 року та 11 липня 2022 року. У судове засідання 11 липня 2022 року сторони не з`явилися не повідомивши суд про причини неявки. Позивач подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, примиритися не бажає. Зважаючи на зазначене суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у справі. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 18 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , Виконкомом Молодогвардійської міської ради міста Краснодона Луганської області Україна зареєстровано шлюб, актовий запис № 75. Як свідчать матеріали справи, неповнолітніх дітей сторони не мають. Доказів наявності обставин, передбачених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, матеріали справи не містять. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Як зазначає позивач, сторони разом не проживають майже 5 років, не ведуть спільне господарство, позивач примиритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved