Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

У травні 2022 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 16 від 04 березня 2021 року в розмірі 55589 грн. 19 коп. та судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 березня 2021 року між Кредитною спілкою «Станіславська» та [PERSON] укладено кредитний договір № 16 шляхом відкриття кредитної лінії у сумі 75000 грн. Строк користування кредитом становить 36 місяців, розпочинається з 04 березня 2021 року і закінчується 04 березня 2024 року. Проценти за користування кредитом встановлюються в розмірі 36,0 % річних. Станом на 30 травня 2022 заборгованість по кредитному договору від 04 березня 2021 року №16 становить: заборгованість по основній сумі кредиту в розмірі 45 900 грн. 96 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом нарахованих в період з 29.10.2021 року по 30.05.2022 року в розмірі 9688 грн. 23 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву за змістом якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 04 березня 2021 року між Кредитною спілкою «Станіславська» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 16 (а.с.3-5), за яким кредитна спілка надала, а позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 70 000 грн. та зобов`язався повернути кредит до 04 березня 2024 року. Умовами п. 3.1 кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 36 % річних. Кредитодавець нараховує проценти за користування кредитом, передбачені в п.3.1. Договору, за кожен календарний день фактичного користування кредитом (за основу береться 365 днів у році), а позичальник сплачує проценти щомісячно не пізніше 21 числа кожного місяця. Нарахування здійснюється за фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання позичальником кредиту. Нарахування процентів кредитодавцем та сплата позичальником здійснюється до закінчення строку дії договору. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості основної суми кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 629 ЦК України передбачено, що кредитний договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1052 ЦК України). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, позичальник систематично їх порушував. Остання сплата по основній сумі кредиту була здійснена відповідачем 28.10.2021 року. Відтак, позивачем нараховано загальну заборгованість в розмірі 55 589 грн. 19 коп., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту в розмірі 45 900 грн. 96 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом нарахованих в період з 29.10.2021 року по 30.05.2022 року в розмірі 9 688 грн. 19 коп. (36% х 214 днів / 365 х 45 900,96грн.) (а.с.2). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовом Кредитної спілки «Станіславська» слід задовольнити. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 2 481 грн. судового збору на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 527, 530, 1054,Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved