Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

У січні 2022 року представник позивачів адвокат Яцун В.М., діючи від імені та представляючи інтереси позивачів [PERSON] , [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивачів мотивував тим, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , відносився до типу колгоспного двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) зазначений житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УPCP розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. За таких обставин [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/5 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. З уведенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, але зазначені особи з установленому порядку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на даний будинок. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з фактично належної йому 1/5 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в в [ADDRESS] , як члену колишнього колгоспного двору. Являючись спадкоємцями першої черги за законом після померлого спадщину прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину після померлого, відсутні. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з фактично належної їй 1/5 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , як члену колишнього колгоспного двору; 1/10 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належала її покійному чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] , яку вона успадкувала після його смерті, але не оформила своїх спадкових прав. Являючись спадкоємцем за законом, так і за заповітом після померлої, спадщину прийняла її дочка [PERSON] . Інші спадкоємці, які б претендували на право на спадщину після померлої, відсутні. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з фактично належної їй 1/5 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , як члену колишнього колгоспного двору; 1/10 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належала її покійному батьку [PERSON] , який помер [INFO] , яку вона успадкувала після його смерті, але не оформила своїх спадкових прав; 3/10 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належала її покійній матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яку вона успадкувала після її смерті, але не оформила своїх спадкових прав. Являючись спадкоємцями першої черги за законом після померлої, спадщину прийняли позивачі: її син [PERSON] та дочка [PERSON] . Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину після померлої, відсутні. У липні 2021 року представник позивачів звертався до Носівської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлої, але нотаріус, оглянувши надані документи, роз`яснив про неможливість видачі свідоцтв про право на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також у зв`язку з тим, що на час свого життя померла офіційно не зареєструвала право власності, а сам будинок відносився до типу колгоспних дворів, і на даний час змінити статус двору неможливо. Окрім того, з уведенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», колгоспні двори було ліквідовано. Нотаріусом роз`яснено про можливість оформлення спадкових прав у судовому порядку. Також представник позивачів звертався до Носівської міської ради з метою реєстрації за позивачами права власності на належні їм частини вищезазаначеного житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами. Однак Носівською міською радою було повідомлено, що неможливо зареєструвати право власності на вказаний будинок у зв`язку з тим, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор Носівської міської ради не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно колгоспоного двору та роз`яснено про можливість здійснення захисту прав у судовому порядку. Саме тому представник позивачів просив судовим рішенням: - визнати за [PERSON] право власності на 3/10 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів; - визнати за [PERSON] право власності на 3/10 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів. Ухвалою судді від 28 січня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 07 квітня 2022 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України уведено воєнний стан. Відповідно до розпорядження № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року голови Верховного Суду В. Князєва про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану було змінено територіальну підсудність судових справ Носівського районного суду Чернігівської області, яку відновлено розпорядженням голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22. Підготовче судове засідання по справі було призначено на 01 серпня 2022 року. У підготовче судове засідання позивачі та представник позивачів не з`явилися, до початку підготовчого судового засідання представник позивачів подав до суду заяву, у якій указав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без участі позивачів та представника позивачів. Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання представник відповідача подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги та просить справу розглянути за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому зареєстрованими значаться: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області від 04 березня 2021 року № 7/1-18/227 (а. с. 4). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 11). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 50) та матеріалами спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а. с. 47, 48). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 11). [PERSON] була дружиною [PERSON] . Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що Носівською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу за № 309/2016 (а. с. 47, 48). Згідно з копією спадкової справи (а. с. 47, 48) спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Дочка [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини земельних ділянок. Свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частини земельних ділянок не видано. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 15). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала їй як члену ліквідованого колгоспного двору, та 1/10 частини житлового цього ж житлового будинку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , але на яку юридично не оформила спадкових прав. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 23 листопала 2011 року секретарем виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яким заповідала [PERSON] дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 53 на звороті). Однак, даним заповітом не охоплена спадщина, яка складається із частини спірного житлового будинку. А тому спадкування частини житлового будинку здійснюється за законом. Судом установлено, що Носівською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 310/2016 (а. с. 52-54). Згідно з копією спадкової справи (а. с. 52-54) спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини земельних ділянок, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належала їй як члену колишнього колгоспного двору; 1/10 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належала її покійному батьку [PERSON] , який помер [INFO] , яку вона успадкувала після його смерті, але не оформила своїх спадкових прав; 3/10 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належала її покійній матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яку вона успадкувала після її смерті, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно з довідкою Носівської міської ради Чернігівської області вих. № 550/01 від 01 червня 2021 року [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті разом з нею були зареєстровані: дочка - [PERSON] , син - [PERSON] (а. с. 21). За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 67). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Судом установлено, що Носівською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 165/2021 (а. с. 60-64). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 10). Отже, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 165/2021, заведеної Носівською районною державною нотаріальною конторою, позивачі подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 62-64). Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, з моменту прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] позивачам [PERSON] та [PERSON] стало належати по 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зверталися до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу кожному з них свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/10 частки спадкового житлового будинку. Однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а спадкове домоволодіння мало статус колгоспного двору, які ліквідовано з уведенням в дію 15.04.1991 Закону України «Про власність», що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перев`язко Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 червня 2021 року № 827/02-31 (а. с. 23). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З повідомлення міського голови В. Ігнатченка від 26 серпня 2021 року № 19-10/1932 вбачається, що державний реєстратор Носівської міської ради не наділений правом визначення часток у праві власності, а спірний житловий будинок як майно колгоспного двору належить його учасникам на праві спільної сумісної власності, тому зареєструвати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/5 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , як за учасниками колишнього колгоспного двору, неможливо (а. с. 22). Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 17-19). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 5). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved