Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Житлово-будівельний кооператив «Річковик-5» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 7 351,74 грн. Позовні вимоги з урахуванням збільшення мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач отримує надані позивачем житлово-комунальні послуги, при цьому не належним чином виконує зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги не підтримав в зв`язку з добровільною сплатою боргу, проте просив суд стягнути з відповідача витрати судові витрати, оскільки заборгованість була погашена відповідачем після відкриття провадження у справі. Крім того не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та здійснює господарську діяльність із утримання, обслуговування, експлуатації житлового та нежитлового фонду комунальної власності району, а також здійснює контроль за додержанням встановленого порядку використання жилих і інших приміщень житлового фонду та виконання громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями. Судом також встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг, що встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року, яке набрало законної сили. З матеріалів справи вбачається, що позивач, як житлово-експлуатаційна організація, яка обслуговує будинок [ADDRESS] , надає його мешканцям житлово-комунальні послуги, відповідач в свою чергу отримував їх, при цьому не повноцінно виконував зобов`язання по їх оплаті. У зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги з 01 жовтня 2018 року по 01 вересня 2021 року у розмірі 7 350,74 грн. Окрім того, у поданій до суду 18 лютого 2022 року заяві представник позивача вказує, що наявна за відповідачем заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з 01 жовтня 2018 року по 01 вересня 2021 року у розмірі 7 350,74 грн. погашена [PERSON] після відкриття провадження у даній справі, а відтак представник позивача позовні вимоги в даній частині не підтримав. Разом з тим, частиною 3 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Враховуючи, що відповідачем добровільно виконані вимоги позивача після пред`явлення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. При цьому, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені витрати на правову допомогу за договором №1 від 11.05.2020 року в сумі 2 500 грн. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 2 500 грн. - витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved