Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», з участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню Ухвалою суду від 16.06.2022 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в\~обґрунтування позову\~вказує,\~що улютому\~2022\~року,\~у відділенні\~поштового зв`язку,\~він \~отримав лист\~із копією\~постанови приватного\~виконавця виконавчого\~округу Кіровоградської\~області Золотарьової\~Тетяни Валентинівни,\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№68384241,\~про стягнення\~із нього\~заборгованості в\~розмірі 23476,15\~грн.,\~та про\~стягнення основної\~винагороди приватного\~виконавця в\~розмірі 2347,61\~грн. Ознайомившись з\~матеріалами виконавчого\~провадження №68384241\~від 26.01.2022\~року,\~в автоматизованій\~системі виконавчого\~провадження,\~він дізнався,\~що 26\~січня 2022\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Кіровоградської\~області Золотарьовою\~Тетяною Валентинівною\~винесено постанову\~про відкриття\~виконавчого провадження\~з виконання\~виконавчого напису\~№ 49525,\~виданого 24\~грудня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бригідою\~Володимиром Олександровичем\~про стягнення\~з нього\~на користь\~відповідача заборгованості\~у розмірі\~23476\~гривень 15\~копійок;\~500\~гривень 00\~копійок мінімальні\~витрати виконавчого\~провадження та\~2347\~гривень 61\~копійка основної\~винагороди. Зазначає суду,\~що він\~не мє\~жодних фінансових\~зобов`язань перед\~відповідачем,\~адже ніколи\~не звертався\~до вказаної\~фінансової установи,\~жодних договорів,\~угод,\~домовленостей між\~ними не\~було досягнуто,\~ні в\~письмовій формі,\~ні у\~формі он-лайн заявок. Вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом всупереч вимогам чинного законодавства, так як останній не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості між стягувачем та боржником, чим порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України про безспірність заборгованості. Крім зазначеного, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус всупереч вимогам чинного законодавства не перевірив та не врахував строк, який минув з дня виникнення права вимоги (чи не минуло більше трьох років) (пункт 3 Глави 16 розділу II Порядку), а тому просить суд\~\~визнати\~вищевказаний виконавчий напис\~\~таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з Акціонерного товариства\~«Перший український\~міжнародний банк»\~ на його користь понесені ним судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Киричук Г.М. в судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, а також просила суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна в судове засідання не з`явилась, однак про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. \~ \~ \~ \~Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечень не висловив. Суд розглядає справу у відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у повному обсязі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 23.08.2016 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший український\~міжнародний банк», та\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № 100699688801, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти), а Позичальник зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами цього Договору (а.с.35,37). Приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Бригідою Володимиром\~Олександровичем вчинено виконавчий напис № 49525 від 24.12.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 100699688801 від 23.08.2016 року невиплачені в\~строк грошові\~кошти,\~строк платежу\~за яким\~настав,\~стягнення проводиться\~за період\~з 21.11.2020 року по\~21.11.2021 року у розмірі 23226,15 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6734,32 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 7046,67 грн.; прострочена заборгованість за процентами становить 2154,94 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за процентами становить 0,00 грн., неустойка за порушення зобов`язань по кредиту становить 7290,22 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 250,00 грн. Таким чином загальна сума, яка підлягає стягненню складає 23476,15 грн. (а.с.34). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною 26.01.2022 року відкрито виконавче провадження № 68384241\~ з примусового виконання вищезгаданого виконавчого напису (а.с.13). За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону № 3425-ХІІ порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. За змістом ст.87 Закону №3425-ХІІ для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В силу ч. 1 ст. 88 Закону №3425-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому Переліку. Із положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, слідує, що таке стягнення здійснюється за нотаріально посвідченими договорами. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. До цього Переліку постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 (яка набрала чинності 10 грудня 2014 року) були внесені зміни. Зокрема, після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» перелік був доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Із положень указаного розділу слідує, що до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання такого виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 в частині вказаних змін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, який підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. У свою чергу, боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача ( повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 23 червня 2020 року (справа №645/1979/15-ц), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. У зв`язку з набранням законної сили Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) про визнання незаконною та не чинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 в частині змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріус вправі вчинити виконавчий напис про стягнення грошових сум лише за нотаріально посвідченими договорами. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року (справа №172/1652/18). Аналіз наведених доказів вказує на те, що приватний нотаріус Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіда Володимир\~Олександрович вчинив\~виконавчий напис\~№49525\~від 24.01.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 100699688801 від 23.08.2016 року грошових коштів в сумі 23476,15 грн. з порушенням норм законодавства, оскільки договір не був нотаріально посвідченим та не вказував на безспірність заборгованості боржника, внаслідок чого мають місце підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків від суми судового збору в розмірі 496,20 грн. (992,40:2), який був сплачений позивачем за подання позовної заяви (а.с.1).

Outcome: partial