Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 29.08.2014 року. Сімейні відносини із відповідачем припинені близька 5 років до дня подачи позову до суду, сторони не ведуть спільний бюджет та господарство, а тому позивачка не вбачає підстав для збереження шлюбу в подальшому. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Письмові матеріали справи містять заяву позивачки про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було. За таких обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторони. За даних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу III ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1930. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved