Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, із зняттям з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що позивач [PERSON] є власницею у квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право приватної власності, виданим згідно з рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 грудня 2009 року № 408, державна реєстрація № 29728927. Відповідач [PERSON] , [INFO] , була дружиною сина позивачки [PERSON] , [INFO] , але шлюб між ними було розірвано за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 квітня 2021 року, що набрало законної сили 21 травня 2021 року, тобто вона перестала бути членом сім`ї власниці квартири. Вказує, що разом з позивачкою у належній їй на праві власності квартирі зареєстровані: син [PERSON] , син [PERSON] , разом з колишньою дружиною [PERSON] , та онук позивачки [PERSON] , що підтверджується записами у будинковій книзі. Зазначає, що відповідачка [PERSON] вже понад рік не проживає за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин, не є членом сім`ї власниці, періодично виїздить на заробітки за кордон і проживати за місцем реєстрації не планує. Вказує, що 26.04.2021 року відповідачка сама визнала, що вже тривалий час не проживає разом із колишнім чоловіком, тобто сама підтвердила і це встановлено судовим рішенням, що вона не проживає за місцем реєстрації понад один рік і даний факт повторного доказування не потребує. Крім того, протягом останнього року відповідач не тільки не проживала у належній квартирі, але й не сплачувала комунальні платежі і не брала ніякої участі в утриманні житла. Добровільно знятися з реєстраційного обліку місця проживання відповідач відмовляється, постійно обіцяючи це зробити та відповідно вводячи позивачку в оману не роблячи цього. Факт реєстрації відповідача, яка не є членом родини, у належній [PERSON] квартирі порушує її права на вільне розпорядження і користування майном, вказує, що вона позбавлена можливості оформити субсидію, змушена сплачувати завищені комунальні платежі, які розраховуються, виходячи із кількості зареєстрованих у помешканні осіб, що спричиняє додаткові необгрунтовані витрати по утриманню квартири, не може навести лад у поточній документації тощо. На підставі викладеного просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням у належній [PERSON] квартирі [ADDRESS] , із зняттям з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму сплаченого судового збору за подання даного позову до суду в розмірі 908,00 три. За ухвалою від 18.02.2022 року судом відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена, проте подала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання, у встановлений строк до суду відзив на позов не надала, про причини неподання суду відзиву не повідомили, а тому враховуючи ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судове засідання у справі було призначене на 12.07.2022 року на 16 год. 10 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 15.07.2022. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власницею у квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право приватної власності, виданим згідно з рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28 грудня 2009 року № 408, та витягом №25350951 від 18.02.2010 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер № 29728927. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2021 у справі №308/3021/21 шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ), який зареєстрований у виконкомі Тур`є-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, згідно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.02.2012, актовий запис №7 ухвалено розірвати. Як вбачається з довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шумна 24» від 11.07.2022 року, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , також за цією адресою зареєстрована з 22.03.2012 року [PERSON] , [INFO] , але не проживає за місцем реєстрації з 2015 року. Згідно змісту\~ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. (ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України). За положеннями ст.\~391\~ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правова позиція Верховного суду України, що закріплена в постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16 вказує на те, що власник житла має право усунути перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Верховний суд України у зазначеній постанові роз`яснює, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню в цій частині. Що ж стосується позовної вимоги про примусове зняття з реєстрації відповідачів, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, якого на час звернення позивача до суду ще не існувало, відтак позивач не звертався із відповідним рішенням суду до відповідного державного органу із заявою про зняття відповідача з реєстрації і не отримував відмову у проведенні таких дій, відтак на цей час фактично відсутній предмет спору в цій частині. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~витрати із сплати судового збору в сумі 908,00 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача На підставі наведеного та

Outcome: partial