Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , заінтересована особа: орган опіки і піклування Косівської районної державної адміністрації, треті особи: служба у справах дітей Кутської селищної ради про усунення перешкод в спілкуванні з неповнолітніми дітьми. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився та подав до суду заяву в про розгляд справи за його відсутності. В якій просить позов задовольнити. Свої позовні вимоги мотивував ти, що він перебував з відповідачкою [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. 09.12.2019 року шлюб між ними розірваний через Косівський районний суд. Після розірвання шлюбу, відповідачка добровільно не бажала надавати йому дозвіл для спілкування з неповнолітніми дітьми. В зв`язку з цим позивач змушений був звернутись до місцевих органів опіки та піклування Кутської селищної ради, де просив визначити спосіб його участі у вихованні дітей та встановити місце та час для спілкування з ними. 25.01.2022 року рішенням Кутської селищної ради його заяву задоволено та встановлено позивачу дня для зустрічі та спілкування з його неповнолітніми дітьми з 12.00 год. до 17.00 год. щотижня на нейтральній території. З дочкою він періодично спілкується, однак з сином він не спілкувався з жовтня 2021 року. Через те, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином він звертався до дільничного інспектора Косівськго РВП, однак відповідачка на телефонні дзвінки не відповідала та 30.04.2022 року не повідомила позивача про те, що зустрічі взагалі не відбудеться. Після цього [PERSON] знову звернувся до органу опіки та піклування Кутської селищної ради, внаслідок чого голвним спеціалістом було проведено профілактичну бесіду з [PERSON] під час якої її попереджено про відповідальність за ухилення від виконання їхнього рішення. А тому просить позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву, в якій не заперечила щодо задоволення позову. Представник органу опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області в судове засідання не з?явився, причин неявки в судове засідання не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав: У відповідності до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основні засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів - визначає Сімейний кодекс України (ч.1 ст.1 СК України), а також, регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (ч.1 ст.2 СК України). Як передбачено ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.9-10), та підтвердили сторони у судовому засіданні. На даний час, участь батька (позивача) у вихованні доньки та спілкуванні з нею здійснюється згідно рішення виконкому Кутської селищної ради від 25.01.2022 року (а.с. 5). Згідно даного судового рішення, батьку було визначено дні та години для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною, а саме: щотижня з 12.00 год. до 17.00 год. на нейтральній території. Із пояснень позивача також встановлено, що починаючи з 2021 року зустрічі перестали носити звичний спокійний характер. А саме: зі слів батька - мати створює перешкоди у його спілкуванні із сином. Обов?язки та права батьків щодо виховання дитини, а також права батьків на спілкування з дитиною регламентовані статтями 150-153 СК України. Зокрема, відповідно до частини другої статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Так само, батьки зобов`язані поважати дитину (ч.4 ст. 150 СК України), а дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї (ч.2 ст. 152 СК України). Водночас, частини перша та третя статті 151 СК України передбачають, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а також мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України). Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною, та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Вирішуючи вказаний позов, суд перш за все, бере до уваги інтереси малолітніх дітей, а також враховує ставлення батька до виконання ним своїх батьківських обов`язків. Зокрема, звертає увагу на те, що батько систематично сплачує аліменти на їх утримання. Тобто батько бажає не лише матеріально утримувати дітей, але і брати безпосередню участь у їх вихованні та спілкуванні з ними. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. А тому суд, при встановленні порядку участі у вихованні та визначенні способу спілкування між позивачем (батьком) та дитиною, дотримується розумного балансу для забезпечення на участь обох батьків у вихованні дитини, а також бере до уваги думку представника органу опіки та піклування висловлену в поданій до суду заяві щодо визнання позову. При цьому, суд бере до уваги, що позивач не позбавлений батьківських прав відносно своїх дітей, бере участь у їх матеріальному утриманні. Суд звертає увагу на те, що участь батька у вихованні та спілкуванні з дітьми є його незаперечним правом, а спілкування дітей з батьком відповідає їх інтересам. Вищенаведені обставини вказують, що позивач [PERSON] активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дітьми, і будь-яких обставин, які б унеможливлювали право батька на таке спілкування, судом не встановлено На підставі наведеного, ст.ст. 141, 150-153, 157, 159, 257 СК України та

Outcome: approved