Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідач є фактичним споживачем комунальних послуг, які надаються за адресою [ADDRESS] . Відповідач має заборгованість перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги на загальну суму 3\~090 грн. 38 коп., які позивач просить суд стягнути з відповідача та судові витрати по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Цендри Н.В. Ухвалою від 14.07.2021 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 29.11.2021 у задоволенні клопотання [PERSON] про закриття, запинення провадження та залишення позовної заяви без розгляду відмовлено. Ухвалою суду від 20.12.2021 витребувано докази по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2022, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 20.06.2022 цивільна справа прийнята до провадження та визначено проводити розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 18.07.2022 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. \~ \~ \~ \~ Представником позивача, 15.11.2021 подана суду заява про слухання справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав. Відповідачем, 06.09.2021 надано суду заперечення на позовну заяву, в якій вона просила залишити позовну заяву без розгляду Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні Амур-Нижньодніпровському суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за адресою: квартира [ADDRESS] , де зареєстрована відповідач [PERSON] надаються житлово-комунальні послуги. Відповідача слід вважати споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються за адресою вказаної квартири, з дати реєстрації її місця проживання у ній, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач набула право власності на зазначену квартиру або фактично споживала житлово-комунальні послуги, що надавались за адресою цієї квартири, до дати реєстрації свого місця проживання у цій квартирі. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами\~ЦК України\~(в редакції 2003 року),\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року\~(регулює спірні правовідносини сторін до 01 травня 2019 року),\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року\~(регулює спірні правовідносини сторін з 01 травня 2019 року. Так, відповідно до положень ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права. Положеннями\~ст.11 ЦК України\~передбачено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є акти цивільного законодавства, акти органів державної влади, акти органів місцевого самоврядування. Згідно\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Нормою\~ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року\~визначено, що виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Нормою\~ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року\~визначено розподіл житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення. Зокрема, до житлово-комунальних послуг віднесено окрім іншого комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до\~ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року\~до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до\~ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Аналогічна норма міститься в\~ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року. Також за змістом\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а також у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Аналогічна норма щодо обов`язку своєчасної оплати споживачем житлово-комунальних послуг закріплена п.30 Правил №630. Згідно ст.ст.7,\~9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Аналогічні положення містить п.п.24, 38 Правил №690. Нормами ст.ст.525,\~526 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, згідно\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно\~ст.16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, відповідно до змісту наведених вище положень законодавства та усталеної судової практики з вирішення спорів про стягнення заборгованості за надані та не оплачені житлово-комунальні послуги підставою для виникнення у споживача житлово-комунальних послуг обов`язку зі сплати їх вартості є в першу чергу наявність між таким споживачем та постачальником послуг або іншим уповноваженим учасником цих правовідносин договору про надання відповідних послуг (ст.ст.19,\~29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року, ст.ст.12,\~13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року). Разом з тим, споживачі зобов`язані своєчасно і в повному обсязі оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Останній висновок прямо закріплено і в нормі\~ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року. При регулюванні правовідносин з надання та споживання житлово-комунальних послуг, у випадку допущення споживачами несплати або несвоєчасної оплати вартості цих послуг, застосовуються також норми\~ст.625 ч.2 ЦК України, а саме покладення на споживачів-боржників обов`язку зі сплати окрім основної суми боргу також нарахованих на цю суму боргу 3% річних та інфляційних втрат. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України в постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, правовими висновками Верховного Суду в постановах від 15 березня 2018 року по справі №401/710/15-ц, від 16 грудня 2020 року по справі №761/32712/17, від 12 липня 2021 року по справі №233/6532/19, від 28 липня 2021 року по справі № 554/7740/17, а також правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 16 травня 2018 року по справі №686/21962/15-ц, від 20 вересня 2018 року по справі №751/3840/15-ц, від 07 липня 2020 року по справі №712/8916/17. З викладених підстав суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, однак такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved