Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

18 травня 2022 року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Лапшина В.В., звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з ДП «СхідГЗК» середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення судом рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати у розмірі 24424,25 грн., компенсацію інфляційних витрат у розмірі 2099,76 грн., та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з березня 2012 року по квітень 2022 року він знаходився в трудових стосунках з ДП «СхідГЗК» та на підставі наказу № 369 о/с від 08.04.2022 року звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку. Однак, в день звільнення роботодавець не здійснив остаточний розрахунок та виплату належних коштів у розмірі 67734,23 грн. Остаточний розрахунок здійснено лише 13 травня 2022 року. У зв`язку з цим, [PERSON] просить стягнути на свою користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку виходячи із суми середньоденного заробітку 976,97 грн. Крім того, позивач вказував на те, що у зв`язку із чатковим знеціненням заробітної плати внаслідок інфляційних процесів відповідач зобов`язаний сплатити йому суму компенсації, передбачену відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та порядком проведення компенсації, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159. Оскільки у квітні 2022 року індекс інфляції становив 103,1%, зазначена компенсація має складати 2099,76 грн. (67734,23 * 1,031 = 69833,99 - 145245,61) Одночасно, судові витрати по справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Відповідачу, відповідно до вимог ЦПК України, направлена копія позовної заяви з доданими до неї документи та копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. При цьому відповідач не скористався своїм правом подати свої письмові заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Разом з тим, 10 червня 2022 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому наголошувалося, що ДП «СхідГЗК» у повному обсязі та із незначним затриманням виплачено позивачу заробітну плату та всі належні до сплати платежі станом на 13 травня 2022 року. При цьому відповідач зазначає, що тривалість затримки виплат зумовлено фінансово-економічною кризою, нестабільним державним (бюджетним) фінансуванням та затримками у взаєморозрахунках, а також введеним воєним станом в Україні та як наслідок перебування підприємства у вимушеному тимчасовому простої з 01 березня 2022 року. Також у відзові вказується, що ДП «СхідГЗК» знаходиться у складному фінансовому становищі, за підприємством рахується кредиторська заборгованість. У той же час, підприємством вживались заходи з намаганням погазити заборгованість перед позивачем у найкоротші терміни. У зв`язку з викладеним та з огляду на неспівмірність заявленої до стягнення суми середнього заробітку, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, відповідач просить зменшити суму стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 12212,00 грн. Крім того, відповідач звертав увагу на той факт, що із суми 67734,23 грн., належної до виплати при звільненні позивача, 48682,61 грн. є грошовою компенсацією за невикористанні дні щорічної відпустки при звільненні, яка є одноразовою виплатою, а тому відсутні підстави для компенсації за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати». Одночасно відповідач вказує на те, що оскільки позивачем не надо підтверджуючих документів сплати адвокату Лапшину В.В. гонорару у розмірі 3000,00 грн., вимоги щодо стягнення зазначеної суми є необґрунтованими. Поряд з цим відповідач вважає вищенаведені витрати на правову допомогу не співмірними з урахуванням всіх аспектів та складності справи. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у період з березня 2012 року по квітень 2022 року [PERSON] знаходився в трудових відносинах з ДП «СхідГЗК», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 5). Згідно наказу № 369 о/с від 08.04.2022 року звільнений з посади економіста з планування планово-економічного відділу управління ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», 08 квітня 2022 року за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повністю виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі лише 13 травня 2022 року, що підтверджується банківською випискою (а.с. 9). Статтею 116 КЗпП України, передбачено що\~при звільненні працівника виплата всіх\~сум, належних\~йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути\~\~виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен\~письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені\~ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, законодавець чітко визначив, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Пунктами 5, 8 Порядку визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Виплата заробітної плати позивачу мала відбутись 08 квітня 2022 року, тому для розрахунку середнього заробітку слід брати останні два місяці, що передують квітню. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні (лютий+березень) на число відпрацьованих робочих днів, та відповідно становить: (22194,05+18838,74)/42=976,97грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку становить: 25 (кількість робочих днів за період невиплати заробітної плати) * 976,97 (середньоденний заробіток) = 24424,25 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат у розмірі 2099 грн. 76 коп., суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не може бути застосована до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини. Предметом позову у даній справі є стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. Підставою позову [PERSON] вказує на порушення роботодавцем обов`язку із виплати працівникові при звільненні нарахованої заробітної плати. Тобто, правовідносини, які склалися між сторонами регулюються нормами КЗпП України. Тому [PERSON] у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. В силу статті 141 ЦПК України,\~із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складаються із: - судового збору в розмірі 907,08 грн.; - витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2742,09 грн. Аргументи відповідача щодо недоведеності належним чином факту оплати витрат адвоката, пов`язаних з наданням правничої допомоги, суд не приймає до уваги оскільки як неоднаразово наголошував Верховний Суд, дані витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатом розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено.

Outcome: partial