Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання у червні 2025 року, але не довше досягнення неюдвадцяти трьох років. Позов обґрунтовує тим, що відповідач є її батьком, а мамою [PERSON] . Також вона має старшу сестру [PERSON] , [INFO] . З 2007 року батько більше не проживає разом з ними та не надавав коштів на їх утримання, у зв`язку з чим Ямпільським районним судом Вінницької області було видано судовий наказ про стягнення з батька на користь мами аліменти на її з сестрою утримання в розмірі 1/3 частини від його заробітку доходу, до досягнення кожною із них повноліття. 08 листопада 2020 року сестра [PERSON] стала повнолітньою, а вона досягла повноліття [INFO] . У зв`язку з досягнення повноліття сплата аліментів на їх утримання припинилася. З 2021 року вона є студенткою денної форми навчання на платній основі Інституту економіки та фінансів Львівського торгівельно-економічного університету та закінчує навчання у червні 2025 року. На час навчання у м.Львові вона вимушена винаймати житло, оскільки гуртожитку немає, на що ідуть значні кошти. Крім цього, вона не може працювати, оскільки навчається на денній формі та у зв`язку навчанням на платній основі не має стипендії. Кошти на час навчання їй необхідні не тільки для винайму житла, але також для на транспорт, харчування, придбання необхідних предметів для навчання, придбання одягу та необхідних побутових предметів. ЇЇ мама не має можливості самостійно її отримувати, в той час як в батька є така можливість, однак добровільно надавати допомогу він не хоче. Зважаючи на те, що стягнення аліментів на її утримання на користь матері припинене, а вона продовжує навчатися виникла необхідність у стягнення на її користь з батька аліментів на час її навчання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 06 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28 липня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 01 серпня 2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Рава-Руською міською радою Жовківського району Львівської області 26 липня 2004 року. Також судом встановлено, що судовим наказом Ямпільського районного суду Вінницької області стягувалося з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 вересня 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У зв`язку з досягненням [PERSON] та [PERSON] повноліття стягнення аліментів за судовим наказом Ямпільського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року було припинено. Відповідно до довідки Львівського торговельно-економічного університету №458 від 25 травня 2022 року [PERSON] є студентом Львівського торговельно-економічного університету освітнього ступеня бакалавр, навчається на 1 курсі Інституту економіки та фінансів, денної форми навчання, на платній основі та закінчує навчання в червні 2025 року. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, як описано вище, повнолітня [PERSON] продовжує навчання на денній формі та не може самостійно себе утримувати, тому потребує при цьому матеріальної допомоги. Суд враховує те, що утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися на даний час несе мати з якою вона проживає. В свою чергу, відповідач [PERSON] є працездатним чоловіком, має можливість працювати та надавати повнолітній дочці допомогу, пов`язану із навчанням, та не заперечує щодо надання такої допомоги, про подав письмову заяву. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову, а саме з 01 липня 2022 року та до закінчення навчання, або до досягнення нею двадцяти трьох років (залежно від того, яка обставина настане швидше). Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п.1 ч. 1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 496,20 грн., тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 496,20 грн. віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved