Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом. Свої вимоги мотивували тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . На даний час відповідач зареєстрований за вказаною вище адресою, однак у квартирі не проживає з липня 2010 року. Добровільно знятися з реєстрації за вказаною вище адресою відповідач не бажає. Реєстрація його проживання у квартирі перешкоджає їй у здійсненні права користування та розпоряджання майном. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу слухати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу слухати у його відсутність. За таких обставин та у зв`язку з визнанням відповідачами позову, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.4). [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 09.07.2010 (а.с.3). Відповідно до довідки, виданої 17.09.2020 Управлінням центру надання адміністративних послуг Козятинської міської ради, у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані донька позивача [PERSON] , 1985 року народження, та її колишній чоловік [PERSON] , 1968 року народження (а.с.6). Відповідач дійсно перебуває на реєстраційному обліку за вказаною вище адресою, однак не проживає у квартирі з липня 2010 року по даний час (а.с.7). Добровільно знятися з реєстрації не бажає. Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає позивачам у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач з липня 2010 року не проживає у квартирі понад рік, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачу, як власнику квартири, здійснювати право користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житлом. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного вище, а також зважаючи на те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, зокрема в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн., суд зазначає таке. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 визначено, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до квитанції №9 від 02.10.2020 сплатила адвокату Місюрі В.М. гонорар за підготовку та складання позовної заяви у розмірі 800 грн. (а.с.9). При цьому доказів на підтвердження укладення договору про надання правової допомоги та акта виконаних робіт позивачем не надано, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог в цій частині. Враховуючи, що відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, судові витрати необхідно розділити між сторонами у відповідності до ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved