Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

01 липня 2022 року заявниця звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з відповідною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві зазначила, що народилася [INFO] в смт. Березнегувате Миколаївської області. З грудня 2022 року вона буде мати право на призначення пенсії за віком, а тому при перегляді своїх документів, вона виявила виправлення в трудовій книжці серії [NUMBER] , виданій їй 30 вересня 1983 року Березнегуватською райспоживспілкою, а саме в році її народження мається виправлення з 1963 на 1962, про що відповідні записи не були внесені та не засвідчені печаткою. Наявні виправлення в трудовій книжці в подальшому позбавлять її можливості своєчасно реалізувати своє право на оформлення та отримання пенсії за віком. На підставі зазначеного просила суд встановити факт, що трудова книжка серії [NUMBER] , видана 30 вересня 1983 року належить їй [PERSON] . В судове засідання заявниця не з`явилася, оскільки в заяві просила слухати справу в її відсутність та підтримання заявлених вимог у повному обсязі (а.с.1-2). Представник заінтересованої особи у справі Троян О.С. за довіреністю, в судове засідання також не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності та пояснення, у яких заперечень проти вимог заявниці не висловила (а.с.13-16). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.3, ч.1 ст.293 ЦПК України, п.4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 із змінами, певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Згідно з абз. 2 п.12 вказаної постанови Пленуму, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів та інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісти у зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по - батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. За вимогами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Суд встановив, що заявниці [PERSON] 30 вересня 1983 року було видано трудову книжку Березнегуватською райспоживспілкою Миколаївської області, в якій мається виправлення в році її народження з 1963 на 1962 (а.с.3-5). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 1990 року відділом ЗАГСу Березнегуватського райвиконкому Миколаївської області, вбачається, що 06 лютого 1990 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 червня 1980 року, виданого відділом ЗАГСу Березнегуватського райвиконкому Миколаївської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в смт. Березнегувате Миколаївської області (а.с.8). Крім того, з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27 березня 2001 року Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області, вбачається, що заявниця дійсно народилася [INFO] в смт. Березнегувате Миколаївської області (а.с.6-7). Таким чином, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо так і в їх сукупності, суд доходить висновку, що трудова книжка серії [NUMBER] , видана 30 вересня 1983 року належить саме заявниці. Враховуючи, що в трудовій книжці внесено виправлення, що позбавляє заявницю можливості реалізувати гарантоване їй право на призначення пенсії, відповідно встановлення факту належності трудової книжки має для неї юридичне значення, суд доходить висновку, що заява заявниці є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved