Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Посилається на те, що його дідусь [PERSON] , [INFO] , згідно висновку лікарсько-консультативної комісії КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від за №982 від 27.06.2022 року, хворіє важкою формою цукрового діабету з гангреною на кінцівках лівої ноги та катарактою обох очей, є практично незрячим, не може самостійно пересуватися і постійно знаходиться в ліжковому режимі. На даний час він залишився єдиною особою, що проживає з дідусем та зайнятий його постійним доглядом, веденням домашніх справ, оплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, ліки. Фактично [PERSON] не може самостійно рухатися, одягатися та приймати їжу. Встановлення факту постійного догляду за [PERSON] заявнику потрібно для підтвердження факту здійснення постійного догляду в державних органах. Просить заяву задовольнити. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. На підставні наданих доказів до справи просив ухвалити рішення про задоволення заяви. Представник виконавчого комітету Хустської міської ради Пилип І.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви органом місцевого самоврядування визнаються, вважають їх обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247\~ ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що висновком №982 від 27.06.2022 року лікарсько-консультативної комісії КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, визначено що [PERSON] , [INFO] , мешканцю [ADDRESS] , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Особа [PERSON] , встановлена та перевірена згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Хустським МРВ УМВС України в Закарпатській області 18 лютого 2000 року. Випискою до протоколу №982 від 27.06.2022 року засідання лікарсько-консультативної комісії КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» у [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: «Цукровий діабет, тип 2 з периферичною ангеопатією, з гангреною. Волога гангрена на пальцях лівої стопи. Атеросклеротичний кардіосклероз не уточнених судин. Зріла вікова катаракта очей», і такий діагноз фактично позбавляє його можливості пересуватися самостійно та здійснювати за собою догляд, він потребує постійного стороннього догляду через нездатність до самообслуговування. Судом досліджено акт обстеження житлово-побутових та матеріальних умов депутата Хустської міської ради від 27.06.2022 року з якого вбачається, що заявник проживає з дідусем, який залишився самотнім після смерті бабусі в 2013 році, у квартирі дідуся в [ADDRESS] . В акті також вказано, що [PERSON] через захворювання самостійно не може пересуватися та нездатний до самообслуговування, тому його доглядом та утриманням займається онук [PERSON] . До справи заявник також додав свідоцтво про народження своїх батьків та власне свідоцтво про народження, яким доводяться їхні родинні відносини з дідом - [PERSON] . Судом досліджено свідоцтво про смерть бабусі заявника, серії [NUMBER] від 21.08.2013 року за актовим записом №237 видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Хустського РУЮ у Закарпатській області, з якого вбачається що [PERSON] померла [INFO] у віці 71 року. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, зазначені в ч. 1 даної статті, а також інші, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із значно вираженою важкістю, функціональними порушеннями в організмі, зумовленими професійним захворюванням, травмою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати туалет, потребують допомоги при прогулянках тощо). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на встановлене суд констатує, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення\~ факту, що має юридичне значення і такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 315 ЦПК України дані вимоги слід задовольнити.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved