Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ., в порядку спадкування. За вказаною адресою також зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , яки є її колишнім чоловіком. В січні 2021 року відповідач забрав усі свої речі та більше за місцем реєстрації не з`являвся. З огляду на те, що відповідач, починаючи з моменту припинення проживання в будинку та аж до дня подання заяви до суду не вчинив жодних дій, спрямованих на скасування державної реєстрації свого місця проживання, його реєстрація змушує її сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі, які рахуються в тому числі і на [PERSON] , та самостійно утримувати будинок, що матеріально важко для її сім`ї, тому вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 06 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Також у заяві зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки №7220360 від 19 липня 2005 року. Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають за адресою: [ADDRESS] у житловому будинку, зареєстровані, зокрема і відповідач у справі [PERSON] . Даний факт, також підтверджується довідкою Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області №514 від 27 квітня 2022 року. Однак, як встановив суд, [PERSON] ,. фактично не проживає за вказаною адресою, що підтверджується, зокрема, актом обстеження проживання за цією адресою від 27 травня 2022 року складеними комісією у складі депутатів Новояворівської ОТГ Яворівського району Львівської області, в якому зафіксовано відсутність відповідача у цьому будинку. Також зазначено, що [PERSON] у даному будинку не проживає з січня 2021 року. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~Цивільного кодексу\~України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Частиною 1 ст.\~383\~Цивільного кодексу\~України та ст.\~150\~Житлового кодексу\~Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. В силу вимог ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72\~Житлового кодексу\~Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує права позивача - як власника майна, яка вимушена сплачувати за утримання житлового будинку у більшому розмірі, фактично з урахуванням особи, яка не проживає у ньому. Наведені докази, які описано вище, в їх сукупності підтверджують, що, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що відповідно до ч. 2 ст.\~405\~Цивільного кодексу\~ України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач [PERSON] суду не подав. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~133\~Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 992 грн, що підтверджується квитанцією № 1062370491 від 05 травня 2022 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] , слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved