Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] помер її дід [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Кірова, що знаходиться на території Носівської міської ради Чернігівської області площею 5,62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало йому на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЧН № 0293954, виданого на підставі рішення Носівської РДА від 01 липня 1996 року № 155, Носівською РДА 19 серпня 1997 року, зареєстрованого 03 листопада 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 434. Спадщину прийняли як спадкоємці першої черги за законом його дочки [PERSON] та [PERSON] , які 04 листопада 2003 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0293954 належало [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] . На підставі розпоряджень голови Носівської РДА від 24 грудня 2009 року № 355 та від 15 травня 2010 року № 153 [PERSON] та [PERSON] 21 квітня 2011 року було видано взамін спадкового сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0293954 державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 602407 площею 3,7903 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:0653 та серія ЯЖ № 603268 площею 0,4468 га кадастровий номер 7423810000:02:003:1592 в рівних частинах по 1/2. У 2018 році [PERSON] на свою 1/2 частини земельних ділянок виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), виділила в натурі свої земельні ділянки та присвоїла їм нові кадастрові номери. Дана технічна документація була затверджена розпорядженням Носівської РДА, та було зареєстровано право власності на дані земельні ділянки за [PERSON] . А кадастрові номери згідно з державними актами на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 602407 площею 3,7903 га з кадастровим номером 7423810000:02:003:0653 та ЯЖ № 603268 площею 0,4468 га кадастровий номер 7423810000:02:003:1592 були видалені в архів. Позивач є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із 1/2 частини земельних ділянок згідно з державними актами\~\~\~ на\~\~\~ право\~\~\~ власності\~\~ на\~\~ земельну ділянку серія ЯЖ № 602407 площею 3,7903 та ЯЖ № 603268 площею 0,4468 га, на які вже виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та присвоєні їм кадастрові номери: земельній ділянці площею 1,8951 га (рілля) 7423810000:02:003:1992, земельній ділянці площею 0,2234 га (сіножаті) 7423810000:02:003:1993, які знаходяться на території Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області, цільове призначення землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У вересні 2021 року позивач зверталася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації права власності на дані земельні ділянки за померлою [PERSON] . Державний реєстратор прийняв рішення про відмову\~ в державній реєстрації права власності у зв`язку з тим, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. У жовтні 2021 року позивач зверталася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бродського В.В. з метою оформлення спадкових прав на вищезазначене майно після померлої матері. Нотаріус роз`яснив про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Оскільки за життя [PERSON] мала право та розпочала приватизацію земельних ділянок площею 1,8951 га та 0,2234 га, то позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право на завершення приватизації земельних ділянок площами 1,8951 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:1992, та площею 0,2234 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:1993, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва й розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки, на ім`я позивача. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2022\~ року відкрито провадження в цивільній справі, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності (а. с. 115). У підготовче судове засідання представник відповідача не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій зазначила, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просила розгляд справи проводити без участі представника міської ради (а. с. 116). У підготовче судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Носівської районної державної адміністрації № 155 від 1 липня 1996 року [PERSON] видано сертифікат серії ЧН № 0293954 на право на земельну частку (пай), згідно з яким йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова, розміром 5,62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 3 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 434. 05 листопада 2003 року до сертифіката у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай) внесено зміни, а саме: на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04 жовтня 2003 року ВАР № 711397 право на земельну частку (пай) розміром 5,62 умовних кадастрових гектарів передано [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8-11), що підтверджується копію відповідного сертифіката (а. с. 5). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 4). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Гринь Л.А. 04 листопада 2003 року, після смерті [PERSON] спадкоємцями права на земельну частку (пай) розміром 5,62 га члена КСП ім. Кірова, належного померлому [PERSON] на підставі сертифіката ЧН № 0293954, є в рівних частинах дочка [PERSON] та дочка [PERSON] (а. с. 6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Судом установлено, що на підставі розпоряджень голови Носівської РДА від 24 грудня 2009 року № 355 та від 15 травня 2010 року № 153 [PERSON] 21 квітня 2011 року було видано взамін спадкового сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0293954 державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 602407 площею 3,7903 га кадастровий номер 7423810000:02:003:0653 та серія ЯЖ № 603268 площею 0,4468 га кадастровий номер 7423810000:02:003:1592, співвласниками земельних ділянок у державних актах указано [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частини) (а. с. 7, 8). Тобто державні акти на земельні ділянки ЯЖ № 602407 та ЯЖ № 603268 видані вже після смерті [PERSON] . Судом також установлено, що у 2018 році [PERSON] на свою 1/2 частини земельних ділянок виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), виділила в натурі свої земельні ділянки, яким присвоєно нові кадастрові номери: земельна ділянка площею 1,8951 га (рілля), кадастровий номер 7423810000:02:003:1991 та земельна ділянка площею 0,2234 га (сіножаті), кадастровий номер 7423810000:02:003:1994. Дана технічна документація була затверджена розпорядженням Носівської РДА Чернігівської області від 20 серпня 2018 року № 422, за [PERSON] було зареєстровано право власності на дані земельні ділянки. Ці обставини підтверджуються копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 березня 2019 року (а. с. 9, 10). Судом також встановлено, що в результаті поділу земельних ділянок з кадастровими номерами 7423810000:02:003:0653 площею 3,7903 га та 7423810000:02:003:1592 площею 0,4468, крім вищевказаних земельних ділянок, право власності на які зареєстровано за [PERSON] , утворилося ще дві земельні ділянки площею 1,8951 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:1992 та 0,2234 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:1993, право власності на які залишається незареєстрованим, що підтверджується копіями витягів із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08 червня 2021 року (а. с. 16-18, 19-21), інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 10 січня 2022 року (а. с. 22, 23). У зв`язку з поділом земельних ділянок кадастрові номери згідно з державними актами на право власності на земельні ділянки серія ЯЖ № 602407 площею 3,7903 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:0653 та ЯЖ № 603268 площею 0,4468 га кадастровий номер 7423810000:02:003:1592 були видалені в архів.\~ Як зазначалося вище, [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина на вищевказані земельні ділянки, на ці земельні ділянки за життя [PERSON] відповідно до вимог законодавства України розпочала процес приватизації, але за життя не отримала державних актів на них та не зареєструвала свого права власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 112) та матеріалами спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а. с. 52-108). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 14), копією свідоцтва про шлюб, зареєстрований\~\~ між\~\~ [PERSON] та [PERSON] (а. с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що до майна померлої [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В. заведено спадкову справу за № 13-2021. Із копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 13-2021 (а. с. 52-108) убачається, що позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бродського В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на земельну ділянку площею 3,7903 га, кадастровий номер 7423810000:02:003:0653, яка належала померлій [INFO] [PERSON] . Однак, нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцем не подано витяг з Державного земельного кадастру про зазначену земельну ділянку. Відповідно до відомостей з ДЗК кадастровий номер 7423810000:02:003:0653 не знайдено. У Національній кадастровій системі відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером 7423810000:02:003:0653 не знайдено. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень інформація щодо реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку за спадкодавцем\~\~\~ [PERSON] відсутня, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Бродського\~\~ В.В.\~\~ про\~ відмову у вчиненні нотаріальної дії № 115/02-31 від 27 жовтня 2021 року (а. с. 28). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У вересні 2021 року позивач зверталася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 7423810000:02:003:1992 та 7423810000:02:003:1993 за померлою [PERSON] . Державний реєстратор прийняв рішення про відмову в державній реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 7423810000:02:003:1992 та 7423810000:02:003:1993. Державний реєстратор відмовив позивачеві у зв`язку з тим, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а. с. 26, 27). Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлій [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Отже, це право переходить у спадок її спадкоємиці [PERSON] , яка прийняла спадщину відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. А, отже, проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved