Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить змінити розмір стягнення аліментів, які призначені на підставі постанови Житомирського апеляційного суду від 25.08.2020 у справі №274/2910/19 у розмірі 1/6 частина з усіх видів заробітку щомісячно з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на тверду грошову суму у розмірі 1500 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Також просить стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу. На обґрунтування доводів позовної заяви зазначає, що має не постійний дохід, має ще трьох дітей, є багатодітним батьком. Разом з тим, з ним 11.12.2021 відбувся нещасний випадок, де позивач отримав травми, лікування буде тривалим, на час якого він буде непрацездатним. Вказане стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.02.2022 постановлено передати матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2022 цивільну справу передано на розгляд судді Большаковій Т.Б. 09.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у заяві від 18.06.2022 просить розгляд справи проводити без його участи, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Одночасно подав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з долученням доказів їх понесення. Представник позивача у наданій заяві від 30.06.2022 просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала. Відповідач в заяві, адресованій суду, від 30.05.2022 просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Постановою Житомирського апеляційного суду від 25.08.2020 у справі №274/2910/19 рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 лютого 2020 року змінено, зменшено розмір аліментів, які стягуються із\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 7 березня 2006 року, з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За правилами статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Відповідно до положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Так, суд звертає увагу, що позивачем було заявлено позовну вимогу про зміну розміру та способу утримання аліментів, які утримуються із нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , однак, відповідно до положень ст.181 СК України виключно одержувачу аліментів належить право на зміну способу стягнення аліментів. Між тим, матеріали справи не містять заяви від одержувача аліментів [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів із платника, яким є [PERSON] з частки від доходів на тверду грошову суму. Таким чином, суд позбавлений можливості змінити спосіб стягнення аліментів з частки від доходів на тверду грошову суму на підставі поданої позовної заяви [PERSON] , оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Щодо заявлених позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів, які підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , то слід зазначити наступне. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів ( постанова Верховного Суду від 29 січня 2021 року в справі №303/369/20). З позовної заяви вбачається, що заявляючи вимогу про зменшення розміру аліментів позивач посилається на погіршення стану його здоров`я та зміну матеріального стану. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша\~статі 89 ЦПК України). Відповідно до частини\~другої\~статті 89 ЦПК України\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно виписки епікризу з історії хвороби № 5988 позивач був госпіталізований 11.12.2021 для оперативного лікування у травмотологічне відділення «КНП ЧЛ ЧМР» внаслідок отриманих травм. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради № 15970 позивач перебував у період з 15.12.2021 по 23.12.2021 у стаціонарі з діагнозом перелом нижньої щелепи, перелом ребра. Інші уточнені ураження плеври. Комбінований перелом діафізів ліктьової та променевої кісток.17.12.2021 проведено хірургічну операцію. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради № 16559 позивач у період з 28.12.2021 по 05.01.2022 перебував у стаціонарі з діагнозом закритий перелом обох кісток правого предпліччя зі зміщенням уламків. Закритий перелом тіла нижньої щелепи зліва зі зміщенням уламків. Забійна рана підборіддя. Закритий перелом 6-7 ребер справа. Посттравматичний гідроторакс справа. Системний аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що позивач надав до суду документи, що свідчать про те, що починаючи з грудня 2021 стан його здоров`я значно погіршився, у зв`язку із чим, він не має можливості працювати та отримувати дохід, зокрема й для сплати аліментів на утримання дитини в розмірі визначеному Постановою Житомирського апеляційного суду від 25.08.2020. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вказане, погіршення стану здоров`я [PERSON] , суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів й вважає за необхідне зменшити їх розмір з 1/6 до 1/8 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення сином повноліття. У випадку зміни матеріального або сімейного стану [PERSON] , поліпшення його здоров`я, [PERSON] має право за правилами ст.192 СК України звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір. Згідно з ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.142 ЦПК України, у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету. В силу ч.ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога) Позивачем було заявлено про стягнення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн . На підтвердження факту надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги позивач подав до суду: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 4.02.2022 б/н, укладений між ним та адвокатом Артем`євою К.М., договір про надання правової допомоги № 72 від 04.02.2022 та додаток до нього від 04.02.2022, акт виконаних робіт № 1 від 15.06.2022. Згідно з частинами першою-шостою\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Будь-яких доказів, що свідчать про оплату гонорару (довідка, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) позивачем (його представником) не надано. Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №509/5043/17 від 09.10.2020 року, ненадання необхідних доказів в підтвердження надання правничої допомоги та її оплати, є підставою для відмови у стягненні таких витрат. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє позивачу в частині відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн за недоведеністю їх фактичної оплати.

Outcome: partial