Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений 10.01.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: с. Устимівка, Устимівська сільська рада Васильківського району Київської області кадастровий номер 3221488101010360001, площею 0,22 га, таким що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивував тим, що 13 липня 2007 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено Договір кредиту № 39.29-50/834к про надання позичальнику грошових коштів в сумі 127 500 дол. США зі сплатою 11.95% річних з кінцевим строком їх погашення до 12 липня 2032 року. Банк при підписанні Договору вніс в нього умови, які прямо суперечать законодавству, тому позивач у жовтні 2016 року звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про визнання кредитного договору недійсним. Незважаючи на триваючий процес розгляду справи № 752/16836/16-ц 10.11.2017 року надсилає вимогу про виселення позивача та його родини з помешкання, яке є предметом іпотеки. 18.05.2018 приватний виконавець виконавчого органу Київської області Говоров П.В. направив [PERSON] постанову про відкриття виконавчого провадження № 56437519, відкритого на підставі оскаржуваного виконавчого напису № 167, згідно з яким вказане нерухоме майно на підставі Іпотечного договору № 39.29-50/509і від 13 липня 2007 року, було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору кредиту № 39.29-50/834к від 13 липня 2007 року, кредитором за яким є ПАТ «Укрсоцбанк». Вважає, що виконавчий напис було вчинено з грубими порушеннями діючого законодавства, а саме Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зокрема, приватним нотаріусом не було перевірено безспірність заявлених вимог, оскільки на день вчинення оспорюваного виконавчого напису між Банком і позивачем був наявний спір щодо заборгованості. 23 липня 2018 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви [PERSON] та відкриття загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідачам був наданий строк для надання відзиву. Представник позивача - [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила в порядку забезпечення доказів витребувати у приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. належним чином завірені копії виконавчого напису № 167 від 10.01.2018 року та копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Ухвалою від 8 жовтня 2019 року заяву [PERSON] задоволено (а.с. 130-131). Згідно з Розпорядженням керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 403 від 10.06.2020 та відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу здійснено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку з звільненням з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] (а.с. 159-160). Згідно з протоколом зазначену вище справу передано судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 158). Ухвалою від 15 червня 2020 справу прийнято до провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження а.с. 161). Під час підготовчого провадження до суду надійшла заява АТ «Альфа-Банк» про заміну відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» у справі на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» з тих підстав, що АТ «Укрсоцбанк» реорганізовано шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 1 лютого 2021 року постановлено ухвалу про заміну відповідача на його правонаступника - АТ «Альфа-Банк» (а.с. 169-170). Справа неодноразово відкладалась. У підготовчому засіданні 01.02.2022 сторони відсутні. Представник позивача звернулась до суду з заявою про завершення підготовчого провадження за її та позивача відсутності. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» не скористався правом подачі відзиву на позов, з будь-якими клопотаннями на адресу суду не звертався. Приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А. на виконання вимог ухвали суду надіслав належним чином завірені копії виконавчого напису від 10.01.2018 року та матеріалів на підставі яких вчинявся оскаржуваний виконавчий напис. Відзив до суду не подав. Ухвалою від 1 лютого 2022 року підготовче провадження за позовними вимогами [PERSON] закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 20 т.2). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2007 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено Договір кредиту № 39.29-50/834к, предметом якого є надання позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 127 500 дол. США, зі сплатою 11.95% річних, з кінцевим строком їх погашення до 12 липня 2032 року. Кредит надається на придбання нерухомого майна - домоволодіння та земельна ділянка, площа якої 0,22 га, на якій розташоване домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 186-189). Того ж дня, у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № 39.29-50/834к між сторонами укладено Іпотечний Договір № 39.29-50/509і (а.с. 214). 15 грудня 2015 року укладено договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту (а.с. 190). 26 липня 2016 року ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області відкрито провадження у справі № 735/761/16 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за Договором кредиту № 39.29-50/834к від 13.07.2007 (а.с. 196). У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до АТ «Укрсоцбанк» про визнання зазначеного вище кредитного договору недійсним. Ухвалою від 18.10.2016 року відкрито провадження у справі № 752/16836/16-ц (а.с. 10). 10.11.2017 вих. № Б 17.11/3 Банк направив позивачу вимогу про усунення порушення за кредитним договором разом з вимогою про добровільне виселення (а.с. 220). 10 січня 2018 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 167 про звернення стягнення на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: с. Устимівка, Устимівська сільська рада Васильківського району Київської області кадастровий номер 3221488101010360001, площею 0,22 га. Власником предмета іпотеки є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого 13 липня 2007 року, [PERSON] , приватним нотаріусом КМНО, зареєстрований в державному реєстрі правочинів; Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 13 липня 2007 року, [PERSON] , приватним нотаріусом КМНО, зареєстрований в державному реєстрі правочинів. Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору № 39.29-50/509і, посвідченого 13 липня 2007 року, було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору кредиту № 39.29-50/834к від 13 липня 2007 року, кредитором за яким є ПАТ «Укрсоцбанк». Боржником по Кредитному договору є [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропонує задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання /неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 09.11.2016 року по 09.11.2017 року, а саме: строкова заборгованість - 75225,00 дол. США; прострочена заборгованість - 14006,61 дол. США; строкова заборгованість по нарахованих відсоткам - 743,60 дол. США; прострочена заборгованість по нарахованих % - 38123,69 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 128098,90 дол. США та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 212). Позивач вказує, що зазначений виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону та порядку його вчинення, оскільки заборгованість не була безспірною та наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15. У позовній заяві представник позивача зазначив, що на дату вчинення виконавчого напису № 167 від 10.01.2018 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. не перевірено безспірність вимог стягувача, а саме факт існування спору (спорів) щодо заборгованості за Кредитним договором. Звертає увагу, що про відсутність безспірності свідчать наступні дії сторін, а саме: звернення ПАТ «Укрсоцбанк» у липні 2016 року до Коропського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та його звернення із зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору удаваним правочином та звернення [PERSON] , у жовтні 2016 року до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору недійсним. За таких обставин судом встановлено, що на день вчинення оспорюваного виконавчого напису між сторонами існував та невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо недоведеності безспірності вимог стягувача, а відтак задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з АТ «Альфа-Банк» необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved