Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

В січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,0335 га за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивував тим, що 14.05.1999 купив у [PERSON] буд. [ADDRESS] . Договір було посвідчено на ТБ «НЕРУХОМІСТЬ-МИКОЛАЇВ». На час укладання договору купівлі-продажу [PERSON] повідомила позивача, що земельна ділянка, розташована під будинком та призначена для його обслуговування, не приватизована. Однак в 2021 році позивачем було встановлено, що вказана земельна ділянка належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю від 19.11.1997. [PERSON] є попереднім власником будинку, який 10.04.1998 уклав договір купівлі-продажу з [PERSON] . При цьому, відчуження земельної ділянки при продажі будинку не відбулось. Позивач вважає, що оскільки він у встановлений законом спосіб набув право власності на житловий будинок, він одночасно набув право власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування вказаного будинку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином. Від представника позивача адвоката Шевченка А.О. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не надав, причини своєї неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Третя особа [PERSON] в судове засідання не звилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 19.11.1997 [PERSON] на підставі рішення Виконкому Миколаївської міської ради на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0342 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , призначена для обслуговування індивідуального житлового будинку. 10.04.1998 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] . Договір було укладено на Товарній біржі «НЕРУХОМІСТЬ-АВТОРИТЕТ». 14.05.1999 [PERSON] продала належне їй домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] . Договір купівлі-продажу було укладено на Товарній біржі «НЕРУХОМІСТЬ-МИКОЛАЇВ». В подальшому 01.11.2021 Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено Рішення по справі № 489/6024/21, відповідно до якого визнано дійсним договір купівлі-продажу, укладений 14.05.1999 на ТБ «Нерухомість-Миколаїв» та зареєстрований в МКП ММБТІ 17.05.1999, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності будинок [ADDRESS] (загальна площа 88,1 кв.м., житлова площа - 42,6 кв.м., Опис: А-1 - житловий будинок, Апд - підвал, Л - сарай, №№ 2, 4, 5 - огорожа, № 7 - ворота) належить на праві приватної власності [PERSON] . Водночас згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.12.2021 вбачається, що земельна ділянка № 4810136900:01:024:0016 площею 0,0335, розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю від 19.11.1997. Позивач [PERSON] фактично використовує вказану земельну ділянку за її цільовим призначенням з часу придбання житлового будинку за вказаною адресою, однак на теперішній час позбавлений можливості оформити своє право власності в позасудовому порядку. Згідно вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 14\~Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 377\~ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з частинами першою, четвертою\~статті 120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що з набуттям позивачем права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, які розташовані на спірній земельній ділянці, до нього, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень\~статей 120 ЗК України\~та 377\~ЦК України, перейшло право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved