Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

07 жовтня 2021 року позивач [PERSON] (далі- позивач , [PERSON] ) звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] ( далі- відповідач, [PERSON] ), в якому просив суд зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні власністю, а саме 1/2 частиною квартири [ADDRESS] , вселити позивача в 1/2 частину квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка була власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом він та відповідач є власниками квартири [ADDRESS] , по 1/2 частці кожний. Вказав, що у спірній квартирі проживають невідомі особи, які не допускають його в квартиру. При цьому він неодноразово звертався до відповідача з пропозицією щодо спільного користування квартирою, проте останній відмовляється та ігнорує пропозиції та вимоги позивача, чим порушує його право на повноцінне користуванням належним на праві власності майном, тому вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 11 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху, оскільки така подана з порушенням ст. 177 ЦПК України, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 21 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору на відповідні реквізити Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 06 грудня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року, за клопотанням позивача, витребувано докази у справі, відкладено підготовче засідання. 09 лютого 2022 року, 25 лютого 2022 року, 22 березня 2022 року, 19 квітня 2022 року відкладено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19 травня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених в ньому, в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, заяв про відкладення розгляду справи по суті суду не надав,\~в зв`язку з чим за згодою позивача судом розглянуто справу в заочному порядку. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~застосувавши до\~спірних правовідносин\~відповідні норми\~матеріального та\~процесуального права,\~встановив наступні\~фактичні обставини\~та відповідні\~їм правовідносини.\~ Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником 1/2 частки двокімнатної квартири, загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 квітня 2016 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 3, 4, 9, 83). Відповідач [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником 1/2 частки двокімнатної квартири, загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 квітня 2016 року (а. с. 84). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №140112464 від 03.10.2018 квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки 1/2 (а.с.9). Таким чином, суд вважає, що позивач, має право володіти і користуватися належним йому на праві спільної приватної власності майном, яким є квартира [ADDRESS] . Відповідно до ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.\~\~ Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, крім випадків і порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст.355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (власників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування цим майном. При цьому, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України). Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, щодо здійснення права спільної часткової власності, права користування квартирою, та правовідносини щодо гарантій прав громадян, які мають у приватній власності квартиру. Європейською конвенцією про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п.1 ст.8 Конвенції). Оскільки судом встановлено, що позивач має майнові права щодо квартири [ADDRESS] ,\~а також\~встановлено,\~що останній\~позбавлений права\~користуватись належною\~йому часткою\~цієї квартири,\~а також,\~те,\~що в\~добровільному порядку\~не має\~можливості усунути\~перешкоди в\~користуванні належною\~йому власністю,\~суд вважає\~за необхідне\~задовольнити позовні\~вимоги [PERSON] \~зобов`язавши відповідача\~ [PERSON] не\~чинити позивачу\~ [PERSON] \~перешкод у\~здійсненні права\~користування належною\~йому на\~праві приватної\~спільної часткової\~ власності квартирою, та вселити позивача до зазначеної квартири. На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 1816 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved