Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається, що 05.09.2019 р. в офісі Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (Літ. А, Б, В, Г), проведено обшук на підставі Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О. від 23.08.2019 року по справі № 757/44977/19-к та вилучено нотаріальні справи за відсутності Позивача за наслідком проведення обшуку було пошкоджено майно Позивача, чим завдано Позивачу матеріальних збитків на суму 76 382,66 грн. Вказує, що Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О. від 23.08.2019 року по справі № 757/44977/19-к надано дозвіл старшому слідчому з ОВС ГСУ НП України [PERSON] та слідчим слідчої групи на проведення обшуку за місцем знаходження офісу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] у приміщенні нежитлових будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] (Літ. А, Б, В, Г), які на праві власності належать ТОВ "ТРІДЕНС", з метою відшукання та вилучення документів щодо вчинення будь-яких реєстраційних та нотаріальних дій відносно об`єктів нерухомого майна розташованого за наступними адресами: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , земельною ділянкою кадастровий номер:…061:0007 та документів щодо вчинення будь-яких дій, де стороною правочину виступають КП «КЗАБК», ТОВ «ФК Інфінменеджмент», ТОВ «АКІРА», ТОВ «Укрінвестресурс», ТОВ «Стратег», ТОВ «Кредері Груп», ТОВ «Індастріал пропертіз інвестментс», ТОВ (Броварський алюмінєвий завод», ТОВ «Інвестиції 3 тисячоліття», ПП «СП» «Юстиція», ТОВ «Гвардіз груп», ТОВ «Аніра», ТОВ «Предіум», ТОВ «Молетрі», АТ «Асвіо-Банк, ТОВ «Полівед», ТОВ «Долмарт трейдінг, а також [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою дозвіл на обшук надано старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітану поліції [PERSON] та слідчим слідчої групи, інших осіб не залучено та дозволу на залучення не надано. В протоколі обшуку від 05.09.2019р. зазначено, що «крім того, до обшуку залучився чоловік [PERSON] [PERSON] та адвокат Таран О.М. . О 12-28 хв. на місце проведення обшуку прибув адвокат ТОВ «Тріденс» Теплюк В.С. та представник власника [PERSON] . У кабінеті [PERSON] виявлено архівні приміщення із якого вилучені документи. О 13-22 год. До проведення обшуку долучився адвокат Гаращенко І.В. 13-17 год. приміщення офісу покинула адвокат Таран О.М. через участь в судовому засіданні. 15-10 год до слідчої дії долучився старший слідчий Хончев С.В. (входить до складу слідчої групи згідно витягу з ЄРДР). В протоколі зазначено, що від адвоката Геращенка І.В. та Теплюка В.С. надійшли пропозиції та зауваження: слідчі дії (проникнення в приміщення) розпочалися без представників власника майна, без адвокатів власника майна, без нотаріуса; слідчі дії потягом 3 годин відбувались без адвокатів; при прибутті адвокатом Таран О.М. було зафіксовано сліди зламу гратів та вікон офісу нотаріуса, через що було викликано поліцію за тел. 102. При прибутті до приміщення також були зафіксовані працівники ДСНС України. Лише після виклику поліції через 102, слідчий [PERSON] допустив адвоката Таран О.М. до проведення слідчих дій та вручив копію ухвали суду. При проходженні адвокатом до офісу нотаріуса, останнім було зафіксовано факт злому броньованих дверей до архіву нотаріуса. Нотаріус про факт проникнення дізналась від охоронної фірми, яка здійснює охорону офісу. При прибуття до місця обшуку, адвокат виявила працівників поліції, документи щодо яких про включення останніх до слідчої групи, слідчим [PERSON] не надавались. Також до приміщення прибували особи, які не надавали свої документи. Згідно протоколу обшук було закінчено о 18-08 год. Протокол підписали: особа, в приміщенні якої проводився обшук - [PERSON] , поняті [PERSON] , [PERSON] , слідчі Хончев С.В., Пеца В.Ю., [PERSON], представник власника [PERSON] , начальник ССП Кузьменко І., оперуповноважені Шевченківського Антонов К.Я.,, Зозуля О.С., Неділя Є., адвокати Теплюк В.С., Гаращенко І.В. Обшук провів слідчий СГ ГСУ НП України ст.л-т поліції Н.В.Титова. В протоколі також зазначено: «Приміщення [ADDRESS], прийняв на відповідальне зберігання. Вхідні двері та замок перебувають у задовільному стані. [PERSON] підпис» Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2019 р. (слідчий суддя Бусик О.Л.) у справі № 757/48982/19-к частково задоволено скаргу адвоката Таран О.М. щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 12019000000000634 від 12.07.2019 р. та зобов`язано старшого слідчого з ОВС ГСУ НП України [PERSON] повернути приватному нотаріусу КМНО [PERSON] тимчасово вилучене майно під час обшуку 05.09.2019 р. Ухвалою встановлено: «Стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] яка не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні № 12019000000000634 від 12.07.2019 не надано, враховуючи, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу. Встановлено, що вилучені нотаріальні справи за адресою: [ADDRESS] (Літ. А. Б, В. Г), які належать приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON], не підпадають під критерії, визначені ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2019, на підставі яких працівниками органу досудового розслідування проведено слідчу дію - обшук». Позивач зазначає, що слідчий не мав повноважень на залучення будь - яких сторонніх осіб до обшуку та не забезпечив неможливість доступу до приміщення нотаріуса сторонніх осіб (як того вимагають норми КПК України), а навпаки, навіть сприяв такому доступу, при цьому ухвалою про проведення обшуку не наділено правом слідчого на допуск спеціалістів з правом використання такими спеціалістами спеціальних засобів до проведення процесуальної дії - обшуку. Вказувала, що ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві виїзд був здійсненний відповідно до телефонного запиту та на підставі листа старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України. За вказаною адресою 05.09.2019 р., працівниками підпорядкованого підрозділу ГУ надано допомогу національній поліції України ГУНП у м. Києві у проведенні слідчих дій в частині зрізання замка на віконних гратах, відкривання вхідних та міжкімнатних металевих дверей офісу з використанням бензорізу та шанцевого інструменту. В зв`язку з неправомірними діями була спричинена матеріальна шкода в розмірі 76 382,66 грн, яку просить стягнути солідарно з Головного слідчого управління Національної поліції України), Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві . Представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Розглянути справу в відсутність. Представники Відповідачів 1, 2, 3, подали до суду відзив на позовну заяву, Відповідач 2 надав заперечення на Відповідь на Відзив. Відповідачі вважають, що позивач не довів належними і допустимими доказами фактів вчинення протиправних дій відповідачами, заподіяння позивачу матеріальної шкоди та не навів конкретних негативних явищ, які з ним стались внаслідок дій відповідача. Тому просять в позові відмовити, справу розглядати у відсутність Третя особа ТОВ «ТРІДЕНС» надала свої пояснення по суті справи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 10 березня 2020 р. відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 10 лютого 2021р. призначено до розгляду. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2019 р. у справі № 757/44977/19-к в межах кримінального провадження № 12019000000000634 дозвіл на обшук надано старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітану поліції [PERSON] та слідчим слідчої групи за місцем знаходження офісу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] у приміщенні нежитлових будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] (Літ. А, Б, В, Г), які на праві власності належать ТОВ "ТРІДЕНС", з метою відшукання та вилучення документів щодо вчинення будь-яких реєстраційних та нотаріальних дій відносно об`єктів нерухомого майна розташованого за наступними адресами: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , земельною ділянкою кадастровий номер:…061:0007 та документів щодо вчинення будь-яких дій, де стороною правочину виступають КП «КЗАБК», ТОВ «ФК Інфінменеджмент», ТОВ «АКІРА», ТОВ «Укрінвестресурс», ТОВ «Стратег», ТОВ «Кредері Груп», ТОВ «Індастріал пропертіз інвестментс», ТОВ (Броварський алюмінєвий завод», ТОВ «Інвестиції 3 тисячоліття», ПП «СП» «Юстиція», ТОВ «Гвардіз груп», ТОВ «Аніра», ТОВ «Предіум», ТОВ «Молетрі», АТ «Асвіо-Банк, ТОВ «Полівед», ТОВ «Долмарт трейдінг, а також [PERSON] та [PERSON] . З протоколу обшуку вбачається, що 05.09.2019 року в м. Києві в 11-16 год до 18-08 год слідчий слідчої групи Головного управління поліції України ст.лейтенант поліції Тітова Наталія провела обшук без участі потерпілого, підозрюваного, захисника, представників та спеціалістів, за участю двох працівників служби охорони «Статус», трьох старших оперуповноважених ССП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, начальника ССП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві. В протоколі обшуку також зазначено, що об`єктом проведення обшуку являється офіс приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] у приміщенні нежитловому будівлі [ADDRESS] (літ А, Б, В,Г), які на праві приватної власності зареєстровані за ТОВ «Тріденс». Вхід у приміщення здійснено за участю та допомогою працівників ДСНС шляхом зняття решіток з вікна. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2019 р. (слідчий суддя Бусик О.Л.) у справі № 757/48982/19-к частково задоволено скаргу адвоката Таран О.М. щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 12019000000000634 від 12.07.2019 р. та зобов`язано старшого слідчого з ОВС ГСУ НП України [PERSON] повернути приватному нотаріусу КМНО [PERSON] тимчасово вилучене майно під час обшуку 05.09.2019 р. Ухвалою встановлено: «Стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] яка не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, оскільки доказів, які б могли свідчити, що вилучене майно є таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні № 12019000000000634 від 12.07.2019 не надано, враховуючи, що досудове розслідування здійснюється протягом тривалого проміжку часу. Встановлено, що вилучені нотаріальні справи за адресою: [ADDRESS] (Літ. А. Б, В. Г), які належать приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON], не підпадають під критерії, визначені ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2019, на підставі яких працівниками органу досудового розслідування проведено слідчу дію - обшук». Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з держави матеріальної шкоди, заподіяної діями органів досудового розслідування, які при проведенні слідчих дій своїми незаконними діями завдали позивачу майнової шкоди у вигляді вартості пошкодженого майна. Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст..81 ЦПК України). У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач в день проведення обшуку перебувала у відпустці, про проведення обшуку не повідомлялась, а офіс, відповідно, було зачинено та знаходився під охоронною сигналізацією, жодна особа на час відпустки Позивача не уповноважена на будь - які дії, що пов`язані з забезпеченням проведення обшуку, нотаріально завірених довіреностей на вчинення від імені Позивача будь - яких дій, Позивачем не видавалось. Про перебування у відпустці Позивачем було повідомлено державний орган - Управління. При цьому, у відзиві на позовну заяву старший слідчий в особливо важливих справах [PERSON] зазначив, що учасники слідчої дії близько 8 години прибули до офісу нотаріуса [PERSON], встановили, що вхідні двері зачинені, зателефонували нотаріусу та встановили, що вона перебуває за межами міста Києва у відпустці. Відповідно до ст. 236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу (ч.1.). 2. Обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді повинен відбуватися в час, коли заподіюється найменша шкода звичайним заняттям особи, яка ними володіє, якщо тільки слідчий, прокурор не вважатиме, що виконання такої умови може істотно зашкодити меті обшуку. 3. Перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія. Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність. Слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення. 4. У разі відсутності осіб у житлі чи іншому володінні копія ухвали повинна бути залишена на видному місці у житлі чи іншому володінні особи. При цьому слідчий, прокурор зобов`язаний забезпечити схоронність майна, що знаходиться у житлі чи іншому володінні особи, та неможливість доступу до нього сторонніх осіб. 5. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. Обшук особи здійснюється особами тієї самої статі у присутності адвоката, представника на вимогу такої особи. Неявка адвоката, представника для участі у проведенні обшуку особи протягом трьох годин не перешкоджає проведенню обшуку. Хід і результати особистого обшуку підлягають обов`язковій фіксації у відповідному протоколі. 6. Слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті. 7. При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. 8. Особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. 9. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові. При проведенні обшуку на підприємстві, в установі або організації другий примірник протоколу вручається керівнику або представникові підприємства, установи або організації. 10. Обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису. Суд також встановив, що згідно наданого Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (в подальшому ЄРДР) по кримінальному провадженню № 12018100000000117, яке постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 21.11.20198 року, було об`єднано з кримінальним провадженням № 12019000000000634 в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР під № 12018100000000117, слідчими, які здійснюють досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні є Римаренко Є.М., [PERSON], Левчук Є.В., Хончев С.В. Тобто, саме вказаним особам ухвалою слідчого судді від 23.08.2019 року було доручено проведення слідчої дії - обшуку. В протоколі обшуку також зазначено, що об`єктом проведення обшуку являється офіс приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] у приміщенні нежитловому будівлі [ADDRESS] (літ А, Б, В,Г), які на праві приватної власності зареєстровані за ТОВ «Тріденс». Вхід у приміщення здійснено за участю та допомогою працівників ДСНС шляхом зняття решіток з вікна. В матеріалах справи знаходиться Лист ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві від 24.09.2019 р. № 65/19/5470 (на запит Адвокатського бюро «ТАРАН») з якого встановлено, що до оперативно - координаційного центру Головного управління ДСНС України у м. Києві 05.09.2019 р. надійшло повідомлення щодо надання допомоги національній поліції за адресою: [ADDRESS]. Виїзд був здійсненний відповідно до телефонного запиту та на підставі листа старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України. За вказаною адресою, 05.09.2019 р., працівниками підпорядкованого підрозділу ГУ надано допомогу національній поліції України ГУНП у м. Києві у проведенні слідчих дій в частині зрізання замка на віконних гратах, відкривання вхідних та міжкімнатних металевих дверей офісу з використанням бензорізу та шанцевого інструменту. До листа додано копію листа з підписом [PERSON] та копію витягу звіту про виїзди підрозділу. Зі звіту про виїзд вбачається, що надання допомоги службі «102» здійснювалось 05.09.2019 року з 10-44 до 12-50 год. У 1-поверховій будівлі нотаріальної контори, для проведення слідчих дій, згідно кримінального провадження № 757/44977/19-к від 23.08.2019 року, проводилось розрізання віконних грат та відкривання дверей, з використанням бензорізу та шанцевого інструменту. На місце виклику виїжджав старший слідчий в особливо важливих справах головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції [PERSON] Відповідач 2 вважає, що дії працівників ДСНС є правомірними, оскільки вони надавали допомогу під час проведення аварійно - рятувальних та інших невідкладних робіт з ліквідації надзвичайних ситуацій у мирний час та в особливий період на законних підставах, а тому згідно частини 7 ст. 79 Кодексу цивільного захисту України, матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження майна під час проведення аварійно - рятувальних та інших невідкладних робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, органами управління та силами цивільного захисту не відшкодовуються» та відкриття дверей сейфів в офісі за місцем проведення обшуку було здійснено на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 23.08.2019 (№ 757/44977/19-к), вказана ухвала не скасована, що підтверджується ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2019 року у справі № 757/49249/19-к. Відповідач 2 стверджує, що виїзд було здійснено під час проведення аварійно - рятувальних та інших невідкладних робіт з ліквідації надзвичайних ситуацій у мирний час та в особливий період, проте доказів того, що Відповідачем 2 вчинялися дії з проведення аварійно - рятувальних та інших невідкладних робіт з ліквідації надзвичайних ситуацій у мирний час та в особливий період Відповідачем 2 не надано. Більш того, в листі ГУ ДСУНС у м. Києві від 24.09.2019 року № 65/19/5470 прямо вказано, що працівники підпорядкованого підрозділу надавали допомогу у проведенні слідчих дій. Аналогічні данні вказано в звіті про виїзд підрозділу. Пунктами 8, 9 Положення «Про Державну службу України з надзвичайних ситуацій» затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1052 встановлюється, що: «8. ДСНС під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами, організаціями. 9. ДСНС в межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів МВС видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання». Судом встановлено, що стаття 79 Кодексу цивільного захисту України, регулює проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, проведення яких в межах даної справи не було встановлено. При цьому, Відповідач 2 не надав наказів організаційно - розпорядчого характеру, як того вимагає п. 8, 9 Положення «Про Державну службу України з надзвичайних ситуацій» затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1052, виконання яких було б обов`язковим для його підрозділів у випадку проведення робіт не пов`язаних з аварійно-рятувальним та іншим невідкладним роботами. Відповідач 2 стверджує, що при виїзді керувався листом старшого слідчого з особливо важливих справ Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції Пристанскова Роберта Валерійовича, який з огляду на законодавство, яким керується Відповідач 2 у своїй діяльності не створює та не може створити для Відповідача 2 жодних юридичних фактів та не є для Відповідача 2 документом який може свідчити про правомірність виїзду Відповідача 2 для вчинення будь - яких дій. Щодо посилання Відповідача 2 на те, що відкриття дверей сейфів в офісі за місцем проведення обшуку було здійснено на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 23.08.2019 (№ 757/44977/19-к), вказана ухвала не скасована, що підтверджується ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2019 року у справі № 757/49249/19-к, суд звертає увагу, що Відповідач 2 ухвалою суду не залучався до вчинення слідчої дії - обшук, таким чином, для Відповідача 2 вказані ухвали не створюють ніяких юридичних фактів, але при цьому необхідно врахувати, що положення п. 8, 9 Положення «Про Державну службу України з надзвичайних ситуацій» затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1052 в будь якому випадку для залучення Відповідача 2 повинен бути видано Відповідачем 2 (уповноваженою особою) наказ організаційно-розпорядчого характеру, організувати виконання такого наказу та відповідно, контроль за його виконанням. Вказаний Лист також не може розглядатись як рішення слідчого, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Жодних постанов слідчого, які могли розглядатись Відповідачем 2 як рішення слідчого в межах кримінального провадження, Відповідачем 2 надано не було, а отже Відповідач 2 не підтвердив правомірність його виїзду на слідчу дію та не надав суду жодних документів про правомірність участі Відповідача 2 в слідчій дії та доступ до майна Позивача. При цьому, працівники Відповідача 2 не були учасниками слідчої дії, оскільки не залучались у встановленому законом порядку, згідно ст. 104 КПК України вони не були присутні протягом всієї слідчої дії - обшуку, не підписували протокол обшуку. Згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2019 р. у справі № 757/44977/19-к дозвіл на обшук надано старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітану поліції [PERSON] та слідчим слідчої групи, інших осіб (наприклад спеціалістів тощо) згідно ухвали слідчим суддею не залучено/дозволу на залучення не надано. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що зламування решітки вікна, пошкодження приміщень працівниками Головного управління ДСНС України у м. Києві було проведено у спосіб та в порядку, що не передбачений чинним законодавством України, що призводить до неправомірності дій таких осіб, без наявності повноважень на їх вчинення та взагалі безпідставності перебування вказаних осіб в офісі нотаріуса, порушення нотаріальної таємниці, при цьому в даному випадку такі дії санкціоновані безпосередньо на власний ризик старшим слідчим [PERSON] Твердження Відповідача 2 з посиланням на ч. 7 ст. 79 Кодексу цивільного захисту України, яка передбачає, що матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження майна під час проведення аварійно - рятувальних та інших невідкладних робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, органами управління та силами цивільного захисту не відшкодовуються, не заслуговують на увагу оскільки аварійно - рятувальні роботи, невідкладні роботи з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації не проводились, так як за адресою Трьохсвятительська 7 не було надзвичайних ситуацій, аварій тощо, а проводилися слідчі дії участь у яких безпідставно взяли працівники Відповідача 2. Суд враховує, що рішення слідчого приймаються у формі постанови (ч. 3 ст. 110 КПК України), а з огляду на матеріали справи, така постанова не виносилась слідчим (Відповідачем 3), спеціалісти не долучались. Стаття 40 КПК України не наділяє слідчого правом залучати третіх осіб до процесуальної діяльності слідчого, а ч. 5 ст. 40 КПК України передбачає, що «слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється». Враховуючи те, що згідно норм КПК України слідчий може залучати спеціалістів до обшуку виключно з метою використання спеціальних знань такого спеціаліста, отже треті особи - працівники ГУ ДСНС у м. Києві, які зламували приміщення за вказівкою [PERSON] не є учасниками слідчої дії, а внаслідок зловживання [PERSON] службовим становищем незаконно прибули за адресою [ADDRESS] виконали незаконну вказівку [PERSON] викладену в листі, а не процесуальному документі слідчого, щодо пошкодження майна нотаріуса з метою проникнення до офісу нотаріуса, не зупинившись на цьому, використали спеціальні засоби бензоріз та шанцевий інструмент з метою подальшого виконання незаконних вказівок [PERSON] , який до того ж не проводив слідчу дію, як це вказано в протоколі обушку, а лише був присутній. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади матеріальної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). З огляду на зазначене вище, неправомірна поведінка Відповідачів встановлена, підтверджена матеріалами справи та доведена Позивачем. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності: необхідність відновлення пошкодженого майна на суму 76 382,66 грн. , пошкодження відбулись виключно в зв`язку з неправомірними діями органів слідства, наявність шкоди зафіксована у протоколі обшуку, акті про пошкодження і акті про збитки, кошторисами, долученими до матеріалів справи. Фактичні пошкодження, нанесені майну позивача, не заперечуються відповідачами. Частина 2 статті 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Позивачем надано належні та допустимі докази спричинення відповідачами матеріальної шкоди . Матеріальна шкода завдана Позивачу складає 76 382,66 грн., та підтверджується належними доказами. на підтвердження збитків надано копії наступних документів: Акт виявлених пошкоджень орендованого майна; Акт визначення розміру збитків завданих пошкодженням майна; рахунок - фактуру № СФ-0499 від 12.09.19 р.; Рахунок на оплату № 2 від 11.09.2019 р.; рахунок на оплату № БЮ-000305 від 25.09.2019 р., Платіжне доручення від 09.10.2019 р. № 703; платіжне доручення № 704 від 09.10.2019 р.; платіжне доручення № 705 від 09.10.2019 р.; платіжне доручення № 687 від 13.09.2019 р.; Договір будівельного підряду № 13 від 12.12.2019; Кошторис до договору № 13 від 12.12.2019 (Додаток № 1 до договору № 13 від 12.12.2019), Акт приймання - передачі виконаних робіт № 1 (Додаток № 2 до договору № 13 від 12.12.2019), Фотокопії пошкоджень на 27 арк. Відповідач 2 не погодився з розміром нанесеного збитку, проте не надав зустрічного розрахунку нанесених збитків. При цьому, відповідачем 2 також не заявлялось клопотання про проведення експертизи, а позивачем надано докази фактичного понесення витрат пов`язаних з відшкодування нанесеної шкоди. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою ( п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»). У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).(Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 року Справа № П/9901/370/18). Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. (ст.55 Конституції України). При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Збитками(майновою шкодою) є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повно обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі(ст.22 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно з положеннями статті 1176 ЦК України, якою врегульовано питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України)». Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади майнової (матеріальної)ї шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст..81 ЦПК України). У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін, та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Позивачем доведено факт заподіяння йому матеріальної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями посадової особи та наслідками, зазначеними позивачем у позові. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року в справі № 242/4741/16-ц вказано, що «з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. » Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Підпунктом 2 пункту 9 Перехідних положень Бюджетного кодексу України визначено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Наказ Державного казначейства України від 21 квітня 2006 року №130 затверджено «Порядок виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів» (далі - Порядок). Відповідно до пункту 1.2 Порядку виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державним казначейством України за попереднім інформуванням Міністерства фінансів України. При таких обставинах матеріальна шкода спричинена позивача підлягає стягненню за рахунок держави.

Outcome: approved