Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

У грудні 2021 року до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В обґрунтування позову вказував, що 22 вересня 2021 року о 18 год. 10 хв. [PERSON] в м. Кременчуці по вул. В. Інтернаціоналістів, керуючи автомобілем «Nissan Niida» д.н.з. [NUMBER] , здійснив проїзд перехрестя пр. Л. Українки та вул. В. Інтернаціоналістів на червоний заборонений сигнал та скоїв зіткнення з автомобілем «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 8.7.3 «е» ПДР України. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.10.2021 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. на користь держави. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Nissan Niida» д.н.з. [NUMBER] відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». Відповідно до узгодженої суми страхового відшкодування за страховим випадком, розмір матеріального збитку становить - 57\~500,00 грн., розмір франшизи 2500,00 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» було узгоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 55\~000,00 грн. Страховою компанією 26 листопада 2021 року було виплачено позивачу 54\~750,25 грн., комісія склала 275 грн. Позивач зазначає, що не має до страховика жодних претензій, однак виплаченого розміру страхового відшкодування недостатньо для відновлення його пошкодженого автомобіля «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] . Вважає,\~що має\~право на\~відшкодування різниці\~між фактичним\~розміром шкоди\~та страховою\~виплатою,\~посилаючись на\~те,\~що сума\~невідшкодованого збитку\~становить 22\~541,27\~грн.\~(77\~291,52\~ 54\~750,25).\~Експертом [PERSON] \~за \~його замовленням\~було проведено\~автотоварознавче дослідження,\~за яким\~розмір матеріального\~збитку,\~завданого з\~технічної точки\~зору власнику\~автомобіля «Volvo\~850»\~д.н.з.\~ [NUMBER] внаслідок\~ДТП,\~дорівнює вартості\~автомобіля на\~момент ДТП\~та складає\~77\~291,52\~грн.\~Вартість автомобіля\~«Volvo\~850»\~д.н.з.\~ [NUMBER] після\~ДТП,\~з врахуванням\~пошкоджень складає\~величину 17\~777,03\~грн. Вартість самого дослідження склала 1200 грн. Вказував, що в результаті ДТП автомобіль позивача було поміщено на охоронюваній стоянці ФОП [PERSON] , що призвело до витрат в розмірі 736 грн. Позивач зазначав, що йому надавалася правнича допомога адвокатом Коваль С.М. у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, за що адвокату було сплачено 5\~000 грн. Крім того, позивачем також було заявлено про понесену ним моральну шкоду, яку він оцінює у 40\~000 грн. та яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, переживаннях та у порушенні життєвих зв`язків. Вказав, що на його утриманні перебувають малолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] , яка в цей час не відвідувала дитячий садочок та син [PERSON] , [INFO] , який через пошкодження автомобіля був позбавлений можливості відвідувати лікарні за графіком. За наслідками ДТП у позивача, на його думку, знизився авторитет серед друзів, сусідів, родичів та колег, родичі також мали душевні переживання через цю подію. Сам відповідач через соцмережі розповсюджував образи та погрози на його адресу. Просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 29\~477,27 грн., моральну шкоду у розмірі 40\~000 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 10 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 47-48). Ухвалою судді від 17 січня 2022 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи, третю особу, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 54). 17 лютого 2022 року до суду від третьої особи Пат «НАСК «Оранта» надійшли письмові пояснення по справі (а.с. 66-75). Вказували, що на момент ДТП автомобіль «Nissan Niida» д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПАТ «НАС «Оранта» за чинним полісом № АТ/0951795. На підставі заяви [PERSON] було проведено страхове розслідування ДТП, що мало ознаки страхового випадку та визнано дану подію страховим випадком. Представником страховика було проведено технічний огляд автомобіля «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] (1993 року випуску) та визначено коефіцієнт фізичного зносу автомобіля на 70%. Згідно Ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу автомобіля «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] склала 139\~029,57 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням 70% його зносу склала 54\~915,77 грн. Разом з тим, ринкова вартість автомобіля становить 77\~826,85 грн. Звернули увагу,\~що в\~даному випадку\~витрати на\~відновлювальний ремонт\~пошкодженого автомобіля\~перевищують його\~вартість, тобто даний автомобіль вважається фізично знищеним, адже його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим (витрати на відновлювальний ремонт автомобіля перевищують вартість автомобіля до ДТП). Ринкова вартість залишків автомобіля складає 7500 грн. З [PERSON] страхова компанія погодила виплату страхового відшкодування в узгодженій сумі 55\~000 грн. разом із франшизою. Дану виплату у 55\~000 грн. було перераховано [PERSON] 25.11.2021 року, щодо комісії у 275 грн., то це є банківською комісією. Страхова компанія вважала, що позивач фактично прагне отримати ринкову вартість автомобіля до його пошкодження (77\~291,52 грн.), не зважаючи на той факт, що він є фізично знищеним. Приймаючи висновок експертного автотоварознавчого дослідження, наданого позивачем, різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП складає 59\~514,49 грн. (77\~291,52 (вартість авто до ДТП) 17\~777,03 (вартість авто після ДТП)). На думку страховика, залишок невідшкодованої різниці, яку позивач має право вимагати, складає 4\~514,49 грн. (із франшизою), з розрахунку: 59\~514,49 грн. 55\~000,00 грн. (виплачене страхове відшкодування). 18 квітня 2022 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій вказав про наявність вини позивача у ДТП (а.с. 104-105). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлений позов підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в ньому. Представник позивача зазначив, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу, яка була надана адвокатом Ігнатенко І.М., буде подана упродовж 5-ти днів після розгляду справи з визначенням остаточного розміру таких витрат. Відмовилися від заявлення клопотань щодо виклику у судове засідання експерта Сумцова С.С., призначення та проведення судових автотехнічної та автотоварознавчої експертиз, незважаючи нав відповідні роз`яснення суду. У судовому засіданні 22 червня 2022 року позивач пояснив, що ПАТ «НАСК «Оранта» сплатила йому 55\~000 грн. страхового відшкодування, таку суму було узгоджено. На даний час його пошкоджений автомобіль не відремонтовано. Згоден на передачу пошкодженого автомобіля відповідачу після сплати останнім належних йому сум за рішення суду, однак у судовому засіданні вказав про незгоду на передачу автомобіля, оскільки страхова компанія сплатила страхове відшкодування у розмірі, який перевищує розмір матеріальної шкоди заявленої ним у позові. Також позивач пояснив, що понесені ним витрати становлять: - 736 грн. сплачених за стоянку автомобіля ФОП [PERSON] , - 5000 грн. витрат на правову допомогу, сплачені адвокату Ковалю С.М. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; - 12\~000 грн. витрат на правову допомогу, сплачені адвокату Ігнатенко І.М. за участь у розгляді даної справи. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, вказав, що платити позивачеві жодних коштів не буде, вважаючи винним саме позивача у вчиненні ДТП. Відмовився від заявлення клопотань щодо виклику у судове засідання експерта Сумцова С.С., призначення та проведення судових автотехнічної та автотоварознавчої експертиз, незважаючи нав відповідні роз`яснення суду. Представник третьої особи ПАТ «НАСК «Оранта» у судове засідання не прибув. Просили справу розглядати без участі їх представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача [PERSON] , вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 жовтня 2021 року у справі № 524/9210/20 (провадження № 3/524/3132/21) відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 454 грн. на користь держави (а.с. 13). Постанова суду не оскаржувалась відповідачем [PERSON] та набрала законної сили. З цієї постанови вбачається, що 22 вересня 2021 року о 18 год. 10 хв. у м. Кременчуці, по вул. В. Інтернаціоналістів, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Nissan Niida» д.н.з. [NUMBER] , здійснив проїзд перехрестя проспекту Л. Українки та вул. В. Інтернаціоналістів на червоний заборонений сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 8.7.3. «е» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, які були встановлені постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 жовтня 2021 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, щодо обставин, місця та часу події вчинення проступку відповідачем [PERSON] , якого визнано винним у вчиненні ДТП. Відповідач [PERSON] не подав до суду належні і допустимі докази щодо відсутності власної вини у вчиненні ДТП та заподіянні внаслідок ДТП майнових збитків позивачеві. Згідно із Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 15), легковий автомобіль «Volvo 850», д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON] в Відповідач [PERSON] керував на час ДТП автомобілем «Nissan Niida» д.н.з. [NUMBER] на підставі нотаріально посвідченої довіреності виданої власником автогмобіля [PERSON] 16 лютого 2018 року (а.с. 128). Відповідно до\~Договору обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів (поліс\~за №\~АТ/0951795)\~від 12\~серпня 2021\~року,\~цивільно-правова\~відповідальність водіїв\~як власника\~та/або\~володільців автомобіля\~«Nissan\~Niida»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~була застрахована\~ПАТ «НАСК\~«Оранта» (а.с.\~130). Судом було встановлено, що внаслідок ДТП автомобіль «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу [PERSON] та яким він керував на час ДТП, отримав механічні пошкодження. Суд зазначає, що правовідносини сторін в частині визнання події страховою та отримання страхового відшкодування регулюється спеціальним законодавчим актом, а саме, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану майну третьої особи. Статтею 33.3. цього Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно транспортні засоби у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). У ст. 34 зазначеного вище Закону, зазначено, що страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов`язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку а/або до місце знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з`явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. 28 вересня 2021 року представником ПАТ «НАСК «Оранта» Арішіним О.Г., за участі позивача [PERSON] , було оглянуто його автомобіль на предмет його пошкоджень та складено відповідний Протокол огляду транспортного засобу (а.с. 81-82). 17 жовтня 2021 року було складено Ремонтну калькуляцію, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту автомобіля було визначено у 139\~029,57 грн. (а.с. 84). 23 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб (а.с. 80). 24 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до судового експерта Сумцова С.С. із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження його пошкодженого автомобіля. Згідно висновку експерта № 190 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 27 вересня 2021 року, зробленого судовим експертом Сумцовим С.С., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає величину у 77\~291,52 грн. Вартість автомобіля після ДТП, з урахуванням пошкоджень складає величину у 17\~777,03 грн. (а.с. 16-18). За проведення даного дослідження позивачем було сплачено експерту 1200 грн. (а.с. 33). Крім того, позивачем також було витрачено кошти на охорону його автомобіля 19.10.2021 року та 23.10.2021 року на автостоянці ФОП « [PERSON] » на загальну суму 736 грн., що підтверджується розрахунковими квитанціями (а.с. 34). Судом було встановлено, що 24 жовтня 2021 року між [PERSON] та ПАТ НАСК «Оранта» було укладено угоду про відшкодування матеріальної шкоди (акт узгодження розміру страхового відшкодування б/н), згідно якого сторони узгодили розмір страхового відшкодування у розмірі 55 000 грн. (а.с. 89). Крім того, [PERSON] визнав, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання Страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважається припиненим. Так страховою компанією ПАТ НАСК «Оранта» позивачу на підставі страхового акту за № ОЦВ-21-16-62608/1 від 25.11.2021 року (а.с. 91) було виплачено позивачеві страхове відшкодування у розмірі 55 000,00 грн. Звертаючись до суду із позовом, позивач вказав, що ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувала йому заподіяну шкоду у розмірі 54 750,25 грн. Перевіряючи доводи позивача, суд зазначає наступне. Як було вже встановлено судом, позивачу ПАТ «НАСК «Оранта» 26 листопада 2021 року перерахувало на його рахунок страхове відшкодування у розмірі 55\~000 грн., із яких 275 грн. було знято (списано) банком як комісію за перерахунок коштів, загалом було зараховано не 54\~750,25 грн., як вважає позивач, а 54\~725,00 грн. (55\~000,00 725,00). Позивач [PERSON] ствердував також, що ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодувала йому заподіяну шкоду у розмірі 54\~750,25 грн., сума невідшкодованого збитку становить на його думку 22\~541,27 грн., що становить різницю між вартістю автомобіля до ДТП та відшкодованій шкоді (77\~291,52 54\~750,25). Суд звертає увагу на те, що правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання. Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 статті 22 цього Кодексу збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). У частині першій статті 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. За результатами технічного огляду, поведеного представником ПАТ «НАСК «Оранта» встановлено, що термін експлуатації автомобіля «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] (1993 року випуску) складає майже 29 років, що в свою чергу надало страховику підстави для визначення коефіцієнту фізичного зносу вказаного автомобіля у розмірі 70%. При цьому, сам [PERSON] не наполягав на проведені оцінки, експертизи пошкодженого автомобіля. Згідно Ремонтної калькуляції від 17 жовтня 2021 року вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу пошкодженого автомобіля «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] становить 139\~029,57 грн. Водночас, вартість відновлювального ремонту цього автомобіля з урахуванням 70% його зносу (вартість матеріального збитку) складає 54\~915,77 грн. (а.с. 90). Ринкова вартість аналогічного транспортного засобу (1993 року випуску) складає 77\~826,85 грн. У даному випадку витрати на відновлювальний ремонт автомобіля «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] (139\~029,57 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до ДТП (77\~826,85 грн.), що доводить факт фізичного знищення вказаного автомобіля. Ринкова вартість залишків аварійно пошкодженого автомобіля визначена в розмірі 7\~500 грн. Згідно висновку судового експерта Сумцова С.С., зробленого за результатами проведення автотоварознавчого дослідження 27 вересня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] становить 128\~115,98 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає величину у 77\~291,52 грн., що є вартістю автомобіля до ДТП. Вартість автомобіля після ДТП, з урахуванням пошкоджень складає величину у 17 777,03 грн. Висновок судового експерта Сумцова С.С. також доводить факт фізичного знищення автомобіля, адже витрати на відновлювальний ремонт перевищують вартість автомобіля до ДТП. Ремонт є економічно необґрунтованим та недоцільним. Якщо транспортний\~засіб вважається\~знищеним,\~його власнику\~відшкодовується різниця\~між вартістю\~транспортного засобу\~до та\~після дорожньо-транспортної\~пригоди,\~а також\~витрати на\~евакуацію транспортного\~засобу з\~місця дорожньо-транспортної\~пригоди.\~ У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро (Постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 753/21303/16-ц; Постанова Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 759/5414/17). Отже, розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як було встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] при зверненні до страхової компанії не визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та не повідомляв про те, що він згоден передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Наданий ПАТ «НАСК «Оранта» розрахунок розміру страхового відшкодування (з яким позивач погодився), свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії. Розмір страхового відшкодування позивач сам погодим зі страховиком. При розгляді справи суд взяв до уваги висновки, які були зроблені судовим експертом Сумцовим С.С. на замовлення позивача [PERSON] , за якими вартість автомобіля «Volvo 850» д.н.з. [NUMBER] до ДТП складає 77\~291,52 грн., вартість автомобіля після ДТП складає 17\~777,03 грн., різниця між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП складає 59\~514,49 грн. (77\~291,52 17\~777,03). ПАТ «НАСК «Оранта» на виконання своїх договірних зобов`язань сплатила позивачу 55\~000 грн., залишок невідшкодованої різниці між вартістю автомобіля до та після ДТП складає 4\~514,49 грн. (59\~514,49 55\~000,00), яка підлягає стягнення з відповідача [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди. Судом також взято до уваги той факт, що сторони відмовилися від заявлення клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, судової автотехнічної експертизи, виклику експерта Сумцова С.С. у судове засідання, незважаючи на неодноразові роз`яснення суду щодо такої можливості. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 40\~000 грн., суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно п. 5 цієї Постанови ВСУ обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Згідно із правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 235/546/18 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивачі оцінюють заподіяну їм шкоду та з чого вони при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Звертаючись до суду із вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивач вказав, що зазнав моральних страждань внаслідок пошкодження його майна, неможливості користуватися автомобілем, йому було завдано серйозних незручностей, які викликали переживання та негативні емоції. Визначаючи розмір\~моральної шкоди\~судом було\~взято до\~уваги той\~факт,\~що автомобіль\~позивача не\~відремонтований,\~що спричиняє\~йому певні\~незручності. Звичний уклад життя позивача порушений і він позбавлений можливості користуватися автомобілем, який є фізично знищеним. Його соціальна активність та соціальні зв`язки значно погіршилися, що внесло вимушені зміни в усталений для нього спосіб життя та потребує часу, зусиль та постійних витрат для забезпечення звичних і необхідних умов свого життя, життя дітей та своєї сім`ї вцілому. Зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Щодо понесених позивачем витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5\~000 грн. суд зазначає наступне. Позивачем в обґрунтування вимог про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу, надав суду копію договору про надання правової допомоги № 1/23/09/21 від 23.09.2021 року (а.с. 35), копію квитанції № 1/24/09/21 від 24.09.2021 року на суму сплаченого гонорару адвокату у 5000 грн. (а.с. 36), копію Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги від 23.09.2021 року (а.с. 36 зворот). Із наданих позивачем та проаналізованих судом документів вбачається, що правнича допомога, яка надавалась [PERSON] адвокатом Коваль С.М., була по справі № 524/9210/21 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КпАП України. Понесені позивачем витрати у 5000 грн. не відносяться до судових витрат з розгляду цієї цивільної справи, тому такі вимоги позивача не підлягають задоволенню. Отже за наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, кошти у розмірі 4514,49 грн., у відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 10\~000 грн., 736 грн. коштів на охорону автомобіля на автостоянці ФОП « [PERSON] » та 1200 грн. за проведення експертного автоварознавчого дослідження. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 18\~026,78 (22\~541,27 4514,49), моральної шкоди у розмірі 30\~000,00 грн. (40\~000,00 10\~000,00) та витрат на професійну (правничу) допомогу в розмірі 5\~000,00 грн. слід відмовити за їх необґрунтованості. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача. При поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди та 908 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди. Позов [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволено судом на 20%, в частині стягнення моральної шкоди задоволено на 25%. Таким чином, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у повернення сплаченого судового збору 408,60 грн. ((908,00 х 20% = 181,60) + (908,00 х 25% = 227)) та відмовити у поверненні судового збору на суму 1407,40 грн. (1816,00 408,60). Суд враховує, що представник позивача [PERSON] [PERSON] заявив у судовому засіданні про те, що заява про відшкодування витрат на правничу допомогу, яка була надана позивачеві адвокатом Ігнатенком І.М. буде подана протягом 5-ти діб з дня ухвалення рішення суду. Сторони у справі не заявляли вимоги щодо понесення ними будь-яких інших судових витрат.

Outcome: partial