Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 65/2 від 27.01.2004 [PERSON] , як інваліда Великої Вітчизняної війни та членів його сім`ї, яка складається: із дружини [PERSON] , сина [PERSON] , дочки [PERSON] , онуки [PERSON] та онука [PERSON] , зарахували на квартирний облік за місцем проживання та включили до списку на позачергове одержання жилого приміщення. Їх сім`я не отримала житлове приміщення з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання житлового приміщення починаючи з 27.01.2004 року більше, ніж протягом 18 років. Тому вони змушені проживати весь цей час в трьохкімнатній квартирі загальною площею 71,44 кв.м, житловою площею 47,90 кв.м разом з дружиною яка також являється інвалідом, сином, дочкою, онукою та онуком. Їх проживання з дітьми в одній житловій кімнаті унеможливлює проведення необхідного комплексу фізіологічних вправ і занять, необхідність відпочинку та спокою внаслідок наявних захворювань, також утруднює індивідуальне навчання дітей. Крім того житлову площу квартири в якій проживає позивач, яка становить 47,90 кв.м, то на одну особу (враховуючи зменшення осіб які перебували на обліку з 6 до 5 внаслідок смерті дружини позивача) жила площа становить 9,58 кв.м, що у свою чергу не відповідає ст. 47 ЖК УРСР відповідно до якої норма жилої площі в Українській PCP встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. 23.02.2022 року Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 97/4 [PERSON] було знято з квартирного обліку в зв`язку з забезпеченням середньою нормою житлової площі на одного члена сім`ї. Вказане рішення позивач вважає незаконним, оскільки він як інвалід ІІ групи війни, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Оскільки дії службових осіб, які приймали рішення про те, що позивач та члени його родини потребують поліпшення житлових умов, неправомірними не визнавались, то рішення №97/4 від 23.02.2022 року виконавчого комітету Чернівецької міської ради «Про взяття на квартирний облік, на облік громадян з числа внутрішньо переміщених осіб, які потребують надання житлового приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, переоформлення особових рахунків, виключення квартир з числа службових, видачу ордерів на житлову площу, зняття з квартирного обліку» є незаконним. Тому просив визнати протиправним та скасувати п. 13 рішення виконавчого комітет; Чернівецької міської ради Чернівецької області від 23.02.2022 р. № 97/4 про зняття квартирного обліку [PERSON] та зобов`язати виконавчий комітет Чернівецької міської ради Чернівецької області поновити [PERSON] на квартирному обліку в список позачерговиків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 травня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 03.06.2022 до суду подано відзив, в якому відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що в трикімнатній квартирі [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, беручи до уваги житлову площу трикімнатної квартири - 47,9 кв.м., житлова площа на одну особу на сьогодні становить 9,58 кв.м., а отже є більшим за рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею у м. Чернівці на одну особу. А враховуючі, що житлові умови [PERSON] та членів його сім`ї в розумінні статті 40 Житлового кодексу України, вважаються поліпшеними, виконавчим комітетом було прийнято рішення виконавчого комітету міської ради від 23.02.2022 року №97/4 про зняття позивача з квартирного обліку. Представником позивача було надано відповідь на відзив. В якій зазначено, що у відзиві зазначається, що враховуючи житлову площу у трьохкімнатної квартири 47,9 кв.м., житлова площа на одну особу на сьогодні становить 9,58 кв.м., отже є більшим за рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в м. Чернівці, який становить 8,5 кв.м. За цих підстав житлові умови позивача та членів його сім`ї вважають поліпшеними. Позивача дивує позиція відповідача і вважає її нелюдською, через не забезпечення його раніше житлом та простого очікування смерті одного з членів його сім`ї для зняття з квартирного обліку. Висновки відповідача щодо поліпшення умов внаслідок смерті одного з членів сім`ї позивача є помилковими з тих підстав, що чинним законодавством передбачено прямий обов`язок щодо забезпечення житла шляхом видачі однокімнатної квартири позивачу, а не очікування смерті членів сім`ї осіб, які перебувають на квартирному обліку. Попри це, доводи відповідача щодо поліпшення умов не узгоджуються з даними Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради в яких вказується, що для забезпечення житлом необхідна площа 94 кв.м. Чинним законодавством врегульовано порядок надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, а також особам, які мають переваги в одержанні жилих приміщень перед іншими категоріями громадян. Проте, план заходів щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення на «Безбар`єрна Україна» не реалізований. З огляду на викладене держава в особі відповідача не може перекладати свій обов`язок щодо забезпечення житлом, на яке має право позивач у відповідності до закону на фізичних осіб та за рахунок майна, що перебуває у їх власності. Аналогічно держава не може перекладати свої зобов`язання щодо забезпечення осіб житлом на інших осіб. Тому просили задовольнити поданий позов в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав викладених у відзиві просила в позові відмовити. З досліджених в судовому засіданні доказів та фактичних обставин справи, суд вважає за можливе захистити порушене право позивача на житло саме у спосіб, обраний ним при поданні заяви. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Житловий кодекс Української РСР, якими встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Однією із гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, закріплене у статті 12 Закону, пунктом 9 якої визначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Судом встановлено, що [PERSON] являється особою з інвалідністю 2 групи, внаслідок війни та має право на пільги, передбачені для ветеранів війни - інвалідів війни, і підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 65/2 від 27.01.2004 року [PERSON] , як інваліда Великої Вітчизняної війни та членів його сім`ї, зарахували на квартири облік за місцем проживання та включили до списку на позачергове одержання жилого приміщення. Відповідно до відповіді Управління комунальної власності Чернівецької міської ради № С-58/2 від 27.01.2022 р. на заяву позивача слідує, що позивач члени його сім`ї перебувають на квартирному обліку у виконавчому комітеті Чернівецької міської ради з 27.01.2004 року в списку інвалідів Великої Вітчизняної війни та сімей загиблих за №21. Роз`яснено, що надання житла позивачу відбудеться згідно з чергою. Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради в період з 01.01.2018 р. по 23.11.2020 р. квартир для вказаної категорії черговиків не було придбано (а.с.11-13). Позивач впродовж 18 років проживає в трьохкімнатній квартирі разом з дружиною, сином, дочкою, онукою та онуком. Зазначена кварта загальною площею 71,44 кв.м, житловою площею 47,90 кв.м. відповідно до довідки про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні (а.с.15). Житлова площа квартири в якій проживає позивач, яка становить 47,90 кв.м, то на одну особу (враховуючи зменшення осіб які перебували на обліку з 6 до 5 внаслідок смерті дружини позивача (а.с.18) жила площа становить 9,58 кв.м. Відповідно до свідоцтва про право власності від 17.03.2009 р. квартира в якій проживає позивач з членами сім`ї належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З власності в кожного по 1/6 частки. Однак, після смерті дружини позивача на даний час ніким спадщину не прийнято(а.с.17). Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 97/4 від 23.02.2022 р. [PERSON] було знято з квартирного обліку в зв`язку з забезпеченням середньою нормою житлової площі на одного члена сім`ї (а.с.19). Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту соціальне житло надається безоплатно. За змістом частини першої статті 28 Конвенції про права осіб з інвалідністю Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей, що включає достатнє харчування, одяг та житло, і на безперервне поліпшення умов життя й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права без дискримінації за ознакою інвалідності. Правовідносини з питань забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом регулюються положеннями статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройний Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737. Згідно з п. 2.18 вказаної Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі, зокрема, поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення. У статті 40 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках, зокрема, поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. У разі смерті громадянина, який перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, за членами його сім`ї зберігається право подальшого перебування на обліку. Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Житлового кодексу Української РСР поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків. Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. При цьому вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках. Органи державної влади зобов`язані створювати умови для гідного життя осіб, які потребують особливого захисту та створення особливих умов, які мають докладати додаткових зусиль для організації свого життя та на виконання цих завдань прийнята Державна цільова програма «Національний план дій з реалізації Конвенції про права інвалідів» на період до 2020 року, та Указ Президента України від 18 грудня 2007 року №1228 «Про додаткові невідкладні заходи щодо створення сприятливих умов для життєдіяльності осіб з обмеженими фізичними можливостями». З урахуванням вказаного, суд вважає, що оскільки житлові умови позивача не поліпшилися, потреба у поліпшенні житлових умов не відпала, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої стягнути з Виконавчого комітету Чернівецької міської ради витрати з судового збору в розмірі 1 984 грн. 80 коп.(одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 коп.) на користь Держави.

Outcome: approved