Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

16.03.2021 року представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просять стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що за період з 01.06.2018 року по 01.05.2020 року у відповідачів утворилась заборгованість в сумі 7 670,70 грн. відповідно до часток у праві власності на майно, який складається із основної суми заборгованості - 7 111,77 грн., індексу інфляції - 366,27 грн. та 3% річних - 192,66 грн. Заборгованість виникла внаслідок нерегулярної та неповної сплати відповідачами спожитих житлово-комунальних послуг. Квартира [ADDRESS] належить боржникам на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.06.1998. В 1998 році 1/3 частина вказаної квартири подарована [PERSON] , таким чином їй належить на праві приватної власності 2/3 вказаної квартири. Ухвалою суду від 25.03.2021 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (суддя Войтенко Ю.В.) (а.с.15) Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2022 року розподілено згадану справу головуючому судді - Ключнику А.С.( а.с.193 ) Ухвалою суду від 19.05.2022 року суддею Ключником А.С. прийнято до свого провадження вищезгадану справу (а.с. 196-197) . Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.198). Відповідачам направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.199-200). 01.06.2022 року відповідачем [PERSON] було направлено відзив по справі до суду в якому вона просить відмовити у задоволенні позову з огляну на наступне: розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, а саме помісячна оплата прибудинкової території проводилась відповідачем не в повному обсязі в зв`язку з тим, що послуги не надавалися, а якщо надавались то не якісно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1-4 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у відповідачів за період з 01.06.2018 року по 01.05.2020 року утворилась заборгованість в сумі 7 670,70 грн. відповідно до часток у праві власності на майно, яка складається із основної суми заборгованості - 7 111,77 грн., індексу інфляції - 366,27 грн. та 3% річних - 192,66 грн. Заборгованість виникла внаслідок нерегулярної та неповної сплати відповідачами спожитих житлово-комунальних послуг. Відповідачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19.06.1998 року (а.с.6 ). Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідачів коштів за надані житлово-комунальні послуги. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 322 ЦК України встановлено обов`язок власника утримати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором за законом. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Оскільки з моменту укладання Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідачі користувалися послугами, проте в порушення договору вчасно не сплачували їх вартість, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Таким чином судом встановлено, що у відповідачів утворилась заборгованість перед позивачем про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, розрахунок вказаної заборгованості відповідачами не спростований, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження , у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на викладене,

Outcome: approved