Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії-Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 47_0179, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримав суму кредиту у визначеному кредитним договором. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.12.2020 має заборгованість у розмірі 45686,62грн, з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) в розмірі 39919,00грн, проценти за користування кредитом в розмірі 5684,11грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу в розмірі 47,33грн; 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам в розмірі 15,84грн, інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по основному боргу в розмірі 7,61грн; інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості заборгованості по процентам в розмірі 12,73грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17.05.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 19.05.2021 сторонам направлено лист з додатками до нього, а саме: позивачу копію ухвалу про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї. Однак, станом на 16 серпня 2021 року повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу по справі в матеріалах справи відсутнє. Враховуючи вищевикладене, 16 серпня 2021 року суд повторно повідомляє відповідача про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін для надання можливості надати пояснення та докази щодо справи. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 12.10.2021 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судові засіданн не з`явився, до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за адресою зазначеною в позовній заяві, яка є адресою реєстрації відповідача, що підтверджується відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА ( [ADDRESS] ), однак повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Також, згідно довідки про доставку SMS -повідомлення щодо документа «Судова повістка про виклик до суду в справі 754/7495/21 на 29 листопада 2021 року про виклик [PERSON] », доставлена 18 жовтня 2021 року. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Однак суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 15 вересня 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 47_0179, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримав суму кредиту у визначеному кредитним договором. Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені Кредитним договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених Кредитним договором. Згідно із пункту 2.2. Кредитного договору, Кредит надається в загальному розмірі 40000,00грн на строк 60 (шістдесят) місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше «14» вересня 2025 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. У відповідності до п. 2.4.1 Кредитного договору, за користування Кредитом Позичальнику зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Згідно із пункту 3.2.1. Кредитного договору Банк здійснює надання Кредиту одноразове шляхом безготівкового перерахування коштів на Поточний рахунок Позичальника. Відповідно до пункту 3.3.3. Кредитного договору. Позичальник зобов`язується здійснювать повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 666,67 гривень та сплату процентів, нарахованій Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно, до 16 числа місяця наступного зі звітнім, починаючи з жовтня 2020 року. За умовами пункту 4.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний: належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе цим Договороя зобов`язання, у строки, обумовлені цим Договором повернути Кредит, своєчасно сплачувать проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чиноя виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим Договором, а у випадку порушення умов цьоь Договору, достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих н. фактичний залишок заборгованості за Кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в Договорі, а також відшкодувати Банку в повному обсяз збитки. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають Кредитного договору. Згідно із пункту 8.3. Кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов`язань т своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплаті процентів за користування Кредитом комісійної винагороди, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, а не більше 15% суми простроченою платежу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. З матеріалів справи вбачається, що Банком зобов`язання за договором виконались, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Посилаючись на те, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, Банк просив стягнути з нього заборгованість в розмірі 45686,62грн, з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) в розмірі 39919,00грн, проценти за користування кредитом в розмірі 5684,11грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу в розмірі 47,33грн; 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам в розмірі 15,84грн, інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по основному боргу в розмірі 7,61грн, інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості заборгованості по процентам в розмірі 12,73грн. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідача суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Згідно статей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в розмірі 45686,62грн, з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) в розмірі 39919,00грн, проценти за користування кредитом в розмірі 5684,11грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу в розмірі 47,33грн; 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам в розмірі 15,84грн, інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по основному боргу в розмірі 7,61грн, інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості заборгованості по процентам в розмірі 12,73грн. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 2270,00грн.

Outcome: approved