Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07.09.2013 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2019 року по справі № 200/11572/19 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю. [PERSON] разом з донькою проживала зі своїми батьками за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою [PERSON] приїжджав, щоб бачитись з дитиною. Але більше спілкувався з дитиною за допомогою телефонного зв`язку ([NUMBER]) та програми Viber. Донька завжди із задоволенням спілкувалась з батьком. Однак з березня 2021 року, [PERSON] почала створювати перешкоди в спілкуванні з дитиною. Позивач не міг додзвонитися до дитини та коли приїжджав особисто йому не відчиняли двері. Через це позивач був вимушений звернутися до Адміністрації Амур-Нижньодныпровського району Дніпровської міської ради з заявою про обрання способу участі у вихованні [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням №184-р від 11.06.2021р. було встановлено спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини, а саме: кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10.00 до 18.00 з ночівлею без присутності матері; один літній місяць для оздоровлення дитини (за домовленістю батьків). Натомість станом на день звернення з позовною заявою [PERSON] жодного разу свою дитину так і не побачив. Відповідач не водить її до дитячого садочку, не говорить батьку де проживає його дитина, не виконує розпорядження взагалі. Нещодавно відповідач повідомила, що вони з дитиною переїхали до м. Києва та що дитина відвідує ЗДО № 134. Коли позивач особисто приїхав до даного закладу, то завідувач повідомила, що [PERSON] дійсно написала заяву щодо зарахування [PERSON] до ЗДО №134 натомість дитина заклад не відвідує. Крім того, адреса проживання дитини була вказана - [ADDRESS] . Позивач також особисто приїжджав заданою адресою, натомість відповідач там не проживає, там мешкають сторонні люди. За таких обставин [PERSON] був вимушений викликати поліцію. Довідку від 03.08.2021р., про проведення перевірки надаю. Позивач тричі приїжджав до м. Києва, натомість побачити дитину він так і не зміг. Відповідач просто не відповідає на телефонні дзвінки. Посилаючись на викладене позивач просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною: донькою [PERSON] , [INFO] . Визначити йому способ участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , шляхом побаченнь та спілкування з малолітньою [PERSON] , [INFO] , кожну першу та третю суботу, неділю місяця з 10.00 години до 18.00 години, з ночівлею без присутності матері та з урахуванням здоров`я, потреб та інтересів дитини; один літній місяць для оздоровлення дитини (за домовленістю батьків). Ухвалою судді від 04.01.2022 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У відзиві на позов, що надійшов до суду 02.02.2021, відповідач зазначила, що заявлені позивачем вимоги не визнає у зв`язку з їх безпідставністю. Зазначила, що вона надавала можливість донці бачитись та зустрічатись з батьком, при цьому не обмежувала в термінах зустрічей, такі зустрічі відбувались поза межами їх з дочкою проживання - [ADDRESS] . Звертає увагу на те що [PERSON] не дотримувався усного погодженого графіка, часу, а також і місця зустрічі з донькою. Також [PERSON] , попередньо домовившись про зустріч з дочкою, міг в призначений час та місце не з`явитись на зустріч. Такі факти приводили до нервування дитини, а іноді при зауваженні з моєї сторони щодо такої неналежної поведінки по відношенню до мене та дитини, то [PERSON] міг переходити до криків в присутності дитини. [PERSON] в серпні місяці 2020 року переїхала для проживання та працевлаштування в місто Київ. [PERSON] , [INFO] почала відвідувати заклад дошкільної освіти №134 з 07 вересня 2020 р., який розташований по [ADDRESS] . Після здійснення необхідних дій щодо облаштування переїзду до іншого міста вона в телефонному режимі повідомила [PERSON] про своє місце проживання, а також проживання із нею дочки. Протягом всього часу дочка [PERSON] та її батько [PERSON] постійно спілкувались по телефону через месенджер «Viber» з номеру телефону номерів телефонів: [NUMBER] ( [PERSON] ) на [NUMBER] ( [PERSON] ). Розпорядженням №184-р від 11.06.2021 р. було встановлено спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини, а саме: кожні першу та третю суботу, неділю місяця з 10.00 до 18.00 з ночівлею без присутності матері: один місяць для оздоровлення дитини (за домовленістю батьків). В дні, які були зазначені розпорядженням №184-р від 11.06.2021р. [PERSON] в Київ для зустрічей з дочкою не з`являвся, або не за місцем нашого проживання. Відповідачка звертає увагу, на те що з моменту розірвання шлюбу [PERSON] не здійснює будь-якої фінансової допомоги дочці, а також не здійснює дитині подарунки. Він сплачує лише в розмірі 2 000,00 грн., лише за рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпра від 19.11.2018 р. про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. При цьому необхідно звернути увагу на те, що [PERSON] знає про те, що відповідно до рішення суду про стягнення аліментів, необхідно здійснювати щорічно індексацію виплати аліментів, також щорічно змінюється відповідно законодавства розміри прожиткового мінімуму проживання дітей. Відповідачка вважає, що [PERSON] від часу народження дочки - [PERSON] не здійснював спілкування з дитиною, не піклувався дитиною, а основною причиною його зустрічей являється погіршення психологічного стану як дитини, так і матері. Враховуючи, викладене просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною в повному обсязі. У відповідь на відзив, що надійшов до суду 09.02.2022, позивач зазначив про обставини, які вже були викладені в позові. 21.04.2022 до суду надійшов висновок Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради щодо участі батька [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , в якому надані рекомендації суду щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 10.05.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. 27.07.2022 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив провести розгляд справи у його та позивача відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з дією в країні воєнного стану. Представник третьої осіби в судове засідання не з`явилися, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с. 10). З 07 вересня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року було розірвано Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі позивача [PERSON] у вихованні їх спільної дитини та спілкування з нею, що під час судового розгляду сторонами не заперечувалось. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ(далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Тлумачення наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що той з батьків, який проживає окремо від дитини має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковим є врахування найкращих інтересів дитини. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. [PERSON] на обліку і лікарів психіатра та нарколога не перебуває, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б свідчили про неможливість батька спілкуватися із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до пунктів 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 20.04.2022 № 4/5-156, представленого Органом опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, рекомендовано визначити порядок участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , а саме: кожну першу та третю суботу, неділю місяця з 10.00 год. до 18.00 год. з ночівлею без присутності матері; один літній місяць для оздоровлення дитини (за домовленістю між батьками). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, на думку суду, стосунки між сторонами не мають впливати на обсяг прав та обов`язків батьків щодо виховання дітей та спілкуванні з ними. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку доньки, батько дитини має бажання приймати участь у їх вихованні, а спілкування між позивачем та донькою не перешкоджає їх нормальному розвитку, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з урахування результату розгляду справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, в частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд вважає відмовити оскільки зазначені витрати не були підтвердженні належним чином.

Outcome: approved