Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

В січні 2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») звернувся з позовом до суду до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») та [PERSON] було укладено Договір позики № 2063413080-16388 «Проста позика» (далі Договір), відповідно до умов якого, кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 2\~000,00 грн., шляхом перерахування їх на банківську картку позичальника, на строк до 08.11.2020 року (включно), зі сплатою 1,95% за кожен день користування кредитом. Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію). 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 23-06/20 та Додаткова угода до Договору, на підставі яких ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, відповідно до Реєстру боржників від 02.02.2021 року, у тому числі за Договором позики № 2063413080-16388 від 21.10.2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] . Позичальник [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів, тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, яка станом на 17.12.2021 року становить 18\~516,19 грн., з яких: 2\~000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 702,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахована за акційною відсотковою ставкою, 15\~578,63 грн. - заборгованість за відсотками нарахована відповідно до п. 9.7, 235,56 грн. індекс інфляції. Ухвалою суду від 24 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 09 червня 2022 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Переверзєва О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач надав друковані копії електронних документів, в тому числі оспорюваного договору, без їх оригіналів, тому перевірити достовірність та незмінність змісту таких документів неможливо. Також, заперечує обставину укладання [PERSON] будь-якого кредитного договору з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал». Кредитних коштів за Договором № 2063413080-16388 від 21.10.2020 року на власний картковий рахунок не отримувала, картки з реквізитами [NUMBER] ніколи не мала. Факт отримання кредитних коштів за договором вважає не підтвердженим. Також, вказує на факт не отримання відповідачем примірника договору позики відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів». Також, позивачем здійснено невірне нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору. За умовами Договору, нарахування відсотків та комісій припиняється після закінчення строку кредитування 08.11.2020 року. Просить справу розглядати за відсутності відповідача та її представника. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У наданій до суду позовній заяві просив розгляд проводити за відсутності представника позивача. Відповідач та її представник адвокат Переверзєв О.О. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданому до суду відзиві представник відповідача просив розгляд справи проводити за відсутності відповідача та її представника. Позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 64 Конституції України, право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, яке закріплене в ст. 55 Конституції не може бути обмежено навіть в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, будь-яких обмежень у здійсненні правосуддя не встановлено. Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.10.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики № 2063413080-16388 «Проста позика» (далі Договір), відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 2 000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Позичальник зобов`язувався здійснити повернення суми кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом одноразовим платежем в розмірі 2 702,00 грн. шляхом зарахування власних коштів на рахунок товариства не пізніше 08.11.2020 року (п. 3.9 договору). Розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом у акційний період згідно Графіку розрахунків становить 1,95%, у базовий - 3,9 %. (а.с. 7-17) Відповідно до п. 1.18, 6.2, 6.3 Договору, закінчення строку дії договору, який дорівнює строку користування кредитом, не звільняє від відповідальності за невиконання та/чи неналежне виконання умов Договору. За несвоєчасне повернення кредиту позичальник зобов`язаний сплатити на користь ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» пеню у розмірі 3,9 % від суми боргу за кожний день прострочення. Також, у п. 9.7 Договору сторони домовились, що після закінчення строку дії Договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані у розмірі, передбаченому п.9.4 Договору (702,00 % річних за користуванням кредитом). Згідно п. 9.2. та п. 9.3 Договору, вказаний Договір укладено в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог ст. 12. Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договор, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п. 9.2 цього договору, має юридичну силу власноручного підпису. У Розділі 10 Договору «Реквізити сторін» банківський рахунок відповідача зазначено як: [NUMBER] . Також вказаний одноразовий ідентифікатор: V23X27A9, відправлений 21.10.2020 року. Відповідно до наданої копії Розрахунку заборгованості, станом на 12.02.2021 року (включно) загальна заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» за кредитним договором № 2063413080-16388 становить 2\~702,00 грн. (а.с. 22-24) Між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ СИСТЕМИ» укладено договір щодо надання послуг на переказ коштів ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020 року. 21.10.2020 року через сервіс iPay.ua відбулося перерахування коштів на суму 2 000,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 69963140, призначення платежу: зачисление 2 000,00 грн. на карту [NUMBER] , що підтверджується копією листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ СИСТЕМИ» за вих. № 2873_211006135115 від 06.10.2021 року та квитанцією за сплату № 69963140 (а. с. 25-26). 23.06.2020 р. між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 23-06/20 та Додаткова угода до Договору, відповідно до умов яких ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передало ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані первісним кредитором. (а.с. 27-35, 37-39) 02.02.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було підписано додаток № 2 до Договору, відповідно до якого на підставі Акту приймання-передачі ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передав ТОВ «Вердикт Капітал» Реєстр боржників від 02.02.2021 року, у тому числі за договором позики № 2063413080-16388, укладеного між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем [PERSON] , із заборгованістю на дату відступлення прав вимоги на загальну суму 2\~702,00 грн. (2\~000,00 грн. залишок по тілу кредиту, 702,00 грн. залишок по відсотках). (а.с. 36-39) Відповідно до Розрахунку заборгованості, станом на 17.12.2021 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал», становить 18\~516, 19 грн., яка складається з: 2\~000,00 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 702,00 грн. заборгованість за відсотками згідно акційної відсоткової ставки, 15\~578,63 грн. заборгованість за відсотками, нараховані відповідно до п. 9.7 кредитного договору, 235, 56 грн. інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України. (а.с. 21) Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України). Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст.\~638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.\~ Частинами 1,2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За положеннями п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір; У ст.\~11\~Закону передбачено\~порядок укладення\~електронного договору.\~Електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний\~договір вважається\~укладеним з\~моменту одержання\~особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті. (ч. 3 ст. 11 Закону) У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. (ч. 8 ст. 11 Закону) Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. (ст. 12 Закону) Пунктом 12 ст. 11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином, генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання оспорюваного Договору, проведено вищезазначеним методом. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.11.2021 у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21), підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Згідно із постановою Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-20329св19), не є порушенням норм процесуального права недослідження судом оригіналу електронних доказів за наявності в матеріалах справи паперових копії цих доказів за відсутності обґрунтованих сумнів у їх відповідності оригіналу. Так, з матеріалів справи вбачається, що Договір позики № 2063413080-16388 від 21.10.2020 року з Додатком № 1 до нього укладено з урахуванням вимог чинного законодавства, містить інформацію про його підписання електронним цифровим підписом обома сторонами Договору, зокрема акцептований позичальником [PERSON] шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора V23X27A9 від 21.10.2020 року. (а.с.15-17) Щодо наведених представником відповідача у відзиві доводів суд зазначає, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.11.2021 року у справі № 522/14614/14-ц (провадження № 61-11414св21) Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-1341цс15. Відповідно п. 9.15 Договору № 2063413080-16388, на відносини за цим Договором не поширюється положення Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 9.17 Договору визначено, що примірник Договору в електронній формі надсилається в Особистий кабінет Позичальника в ІТС та на його електронну адресу. Обов`язок позичальника щоденно відвідувати Особистий кабінет та вказану у Договорі електронну пошту міститься у п.4.3.10 Договору. Водночас, п. 4.1.4 Договору передбачено право позичальника звертатись до позикодавця із клопотанням про видачу (направлення) примірнику цього Договору у паперовій формі. Виходячи з положень п. 5.1, 6.9 Договору, підписання [PERSON] вказаного Договору свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов Договору, які їй цілком зрозумілі. Крім того, клопотань щодо витребування судом додаткових доказів у справі до суду не надходило. Вищевикладене свідчить про належне дотримання вимог щодо форми укладеного Договору позики № 2063413080-16388 від 21.10.2020 року, а також погодження сторонами з умовами Договору. Ствердження відповідачем, що нею не укладався та не підписувався Договір, суд вважає недоведеним належними та допустимими доказами, а також не спростованим. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст.1047 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625\~цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Статтею 599 ЦК України визначено, що\~\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання (ст. 525, ч. 2 ст. 615 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. (ст. 611 ЦК України). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 2.3 Договору № 2063413080-16388 від 21.10.2020 року, Графіку розрахунків, наведеного у Додатку № 1 до Договору, дата остаточного повернення кредиту та плати за користування кредитними коштами - 08.11.2020 року (включно). Відповідно до п. 9.7 Договору, після закінчення цього строку проценти за користування кредитом відповідачу нараховуються згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі, передбаченому п. 9.4 Договору (в розрахунку 702,00 % річних). Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.10.2020 року відповідачкою [PERSON] з метою отримання кредиту було укладено з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» Договір позики № 2063413080-16388 «Проста позика» від 21.10.2020 року, який місить погодженні сторонами умови кредитування. Договір укладено з використанням [PERSON] електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що має юридичну силу власноручного підпису. (а.с. 15-17) 06.10.2021\~року на\~банківський рахунок\~№ [NUMBER] ,\~номер якого\~вказано [PERSON] \~в Р.\~10\~Договору «Реквізити\~сторін»,\~за допомогою\~сервісу iPay.ua\~було перераховано\~грошові кошти\~в сумі\~2\~000,00\~грн.,\~що підтверджується\~копією квитанції.\~(а.с.\~25-26) Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України та умов п. 9.5 Договору, Договір вступив в силу з моменту передачі кредитних коштів позичальнику. Так, волевиявлення [PERSON] підтверджено вчиненням фактичних дій, спрямованих на ознайомлення з умовами договору, веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором для підписання електронного договору та внесенням конфіденційної інформації, відомої тільки відповідачу. Також, на думку суду, про виникнення зобов`язання свідчить та обставина, що кошти, визначені Договором, надійшли в розпорядження відповідача на належний їй банківський рахунок, що підтверджується вищевказаними квитанцією та листом. Доводи відповідача про те, що вона не укладала жодних договорів з позивачем та не отримувала грошових коштів у розмірі 2\~000,00 грн., що наведені у відзиві на позовну заяву, спростовуються дослідженими судом матеріалами справи. Належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати позовні вимоги необґрунтованими та доводять протилежне, а саме те, що банківський рахунок № [NUMBER] , який [PERSON] зазначила у Договорі та на який в подальшому було перераховано грошові кошти, їй не належить, відповідачем до суду надано не було. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем також не спростований, доказів повного або частково погашення заборгованості нею не надано, а тому суд вважає доведеним, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за Договором № 2063413080-16388 «Проста позика» від 21.10.2020 року, у зв`язку з чим станом на 17.12.2021 року існує заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» у загальному розмірі 18\~516, 19 грн., з якої: 2\~000,00 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 702,00 грн. заборгованість за відсотками згідно акційної відсоткової ставки, 15\~578,63 грн. заборгованість за відсотками, нараховані відповідно до п. 9.7 кредитного договору, 235, 56 грн. інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України. (а.с. 21) Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 137, ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому підлягають стягненню з відповідача понесені ТОВ «Вердикт Капітал» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. Крім того, у зв`язку з розглядом даної справи,ТОВ «Вердикт Капітал» було понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн., що підтверджується копією Договору № 05-03/2021 від 05.03.2021 року про надання правової допомоги, укладеного позивачем з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копією Заявки на надання юридичної № 45 від 24.11.2021 року та копією витягу з Акту № 4 про надання юридичної допомоги від 28.11.20201 року. Згідно копії платіжного доручення № 0307390000 від 02.12.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» було перераховано АО «Лігал Ассістанс» 90 000,00 грн. за надання правової допомоги відповідно до затвердженого АО «Лігал Ассістанс» Прас-листа. (а.с. 55-62) Тому, згідно з ст.ст. 137, 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» понесені витрати на правову допомогу у сумі 9\~000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2270,00грн.

Outcome: approved