Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Немченко Маргарита Вікторівна, звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 12.06.2018 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» укладено договір №\~200105531840, відповідно до якого останнім позивачеві надано грошові кошти в розмірі 5\~000,00 грн на умовах відновлювальної кредитної лінії з річною процентною ставкою у розмірі 59,49% від суми позики за кожний день користування. 01.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 39350 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в загальному розмірі 13\~445,04 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.\~Києва Юхименко О.Л. від 23.12.2020 на підставі зазначеного вище виконавчого напису, відкрито виконавче провадження № 63981463. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», так як вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався нечинним законодавством, не перевіривши безспірність вимог. На підставі викладеного, просив суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті кошти у розмірі 13\~445,04 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4\~000,00 грн. Ухвалою суду від 28.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання по суті призначено на 03.03.2022. Від представника позивача адвоката Немченко М.В., в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач та треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак до судового засідання не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, відзиву та пояснень суду не подали, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за їхньої відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.\~280 ЦПК України. Відповідно до ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №\~39350 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №\~200105531840 від 12.06.2018, укладеним з ПАТ «ПУМБ», заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 10). Як зазначено у виконавчому написі правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ПУМБ» за вказаним вище кредитним договором є АТ «ПУМБ». Строк, за який проводиться стягнення: з 30.11.2019 по 29.09.2020. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 13\~445,04 грн. Документів, які б обґрунтовували правильність розрахунку заборгованості та періоду виникнення заборгованості суду з боку відповідача надано не було, а отже у суду відсутні докази наявності безспірності заборгованості. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.\~2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до ст.\~18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п.\~19 ст.\~34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст.\~87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. Відповідач, звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання Позивачем вимоги про сплату боргу, тому останній був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису, що міститься в матеріалах справи, випливає, що з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 200105531840 від 12.06.2018 за період з 30.11.2019 по 29.09.2020. Однак, вказаний договір був укладений 12.06.2018 між Позивачем та ПАТ «ПУМБ. При цьому, у виконавчому написі не зазначено, а також матеріали справи не містять та Відповідачем не надано жодних доказів правонаступництва за вказаним кредитним договором. В той же час, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, вказаного вище, оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послалась приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у виконавчому написі 39350 від 01.12.2020. Таким чином, станом на 01.12.2020 у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що Відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів Позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 39350, вчиненого 01.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в загальному розмірі 13\~445,04 грн. При вирішенні позовних вимог [PERSON] в частині повернення йому стягнутих за виконавчим написом коштів в сумі 13\~445,04 грн, суд виходить з наступного. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 23.12.2020 відкрито виконавче провадження № 63981463 про примусове виконання виконавчого напису № 39350 від 01.12.2020 (а.с. 11). Згідно дубліката квитанції № 0.0.2256084897.1 від 07.09.2021 з [PERSON] на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. з призначенням платежу «оплата боргу боржник [PERSON] , [NUMBER] , ВП №63981463» стягнуто суму 15\~189,54 грн, з яких 13\~445,04 грн сума заборгованості, призначена до стягнення за виконавчим написом (а.с. 14). За змістом ч.\~1 ст.\~1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що підставою отримання Відповідачем суми у розмірі 13\~445,04 грн було стягнення з Позивача у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. При цьому, суд також враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставне набуте не підлягає поверненню у відповідності до вимог ст.\~1215 ЦК України. Враховуючи, що під час виконання виконавчого напису нотаріуса з рахунку Позивача на користь Відповідача стягнуто кошти у розмірі 13\~445,04 грн, що Відповідачем не заперечувалось, ця сума вважається безпідставно набутою Відповідачем та підлягає поверненню Позивачеві шляхом стягнення цієї суми з Відповідача на користь Позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн, адже Позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду на підставі Закону України «Про захист справ споживачів». Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. До матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат, долучено: копію Договору про надання правової допомоги № 44 від 02.09.2021, укладений між [PERSON] та адвокатом Немченко М.В., копію ордера на надання правничої (правової) допомоги АР 1061788 від 02.09.2021; копію Акта № 44/4 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 17.09.2021 до Договору про надання правової допомоги № 44, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 44/4 від 20.09.2021 на суму 4\~000,00\~грн. З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума у розмірі 4\~000,00 грн, що є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved