Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Підставою позову вважає те, що 18.06.2011 вона, [PERSON] , одружилась із відповідачем [PERSON] [INFO] від шлюбу народилась дочка [PERSON] . Але стан сімейного життя з часом погіршувався, і 07.06.2018 шлюб між ними було розірвано. Фактично з грудня 2016 року вона постійно проживає з дочкою. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків від народження дочки. Не цікавиться умовами проживання, здоров`ям та вихованням своєї дочки, матеріально не утримує, взагалі не приділяє ніякої уваги її розвитку, не виявляє бажання спілкуватись із нею та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Батько участі у вихованні дочки за час перебування її в дитячому садку не брав, дитячий садок не відвідував. 19.03.2018 Києво-Святошинським районним судом видано судовий наказ у справі №369/2403/18 про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки [PERSON] . Але Відповідач аліментів на утримання дочки не сплачує. Станом на 31.05.2021 сума заборгованості по аліментах відповідача більше як за один рік складає 98 721,70 грн. Відповідач на зв`язок не виходить, де знаходиться невідомо. Відомо, що відповідач має борги по кредитам, та переховується від банку уникаючи виплат по заборгованості. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до доньки, [PERSON] , [INFO] та збільшити розмір аліментів з [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 01.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 11.07.2022 вирішено проводити заочний розгляд справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує повністю. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (за місцем проживання згідно позовної заяви та за фактичним місцем проживання). Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, правом на надання відзиву не скористався. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору служби у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області Редька Л.М. не заперечувала проти задоволення позову та вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , оскільки позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дитини. Під час вирішення питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] служба у справах дітей зв`язувалась з відповідачем у телефонному режимі та запрошувала його на засідання комісії по вирішенню даного питання. В телефонному режимі відповідач погодився з тим, що його доцільно позбавити батьківських прав, проте причини такої згоди не вказав. Будь-яких перешкод у здійсненні батьківських обов`язків батьком по відношенню до дитини [PERSON] не встановлено. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України. Суд перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд, зазначає наступне. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю, а відповідач у справі [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 29.09.2016 Шевченківським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 6). Згідно ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п.15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до позовної заяви батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Не виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків підтверджується наступним. Шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 07.05.2018 (а.с. 7). Відповідно до судового наказу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2018 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , 24.09.2016 щомісячно у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду (05.03.2018) і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Згідно довідки № 8314, виданої 31.05.2021 Макарівським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виданої [PERSON] про те, що за матеріалами виконавчого провадження № 59452993 відкритого 03.07.2019 про виконання судового наказу №369/2403/18, виданого 11.05.2018 Києво - Святошинським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (05.03.2018) і до досягнення дитиною повноліття, що пред`явлено до примусового виконання 03.07.2019, станом на 31.05.2021 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 98 721 грн 70 коп (а.с. 9). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] станом на 01.05.2021 має заборгованість в розмірі 92 444,45 грн (а.с. 10). Згідно довідки про неотримання аліментів № 21049, виданої 16.12.2021 Макарівським відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] в тому, що вона дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.01.2019 по 30.11.2021 згідно з судовим наказом № 369/2403/18, виданим 11.05.2018 Києво -Святошинським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі ј частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Відповідно до довідки № 1, виданої 12.01.2022 директором закладу дошкільної освіти (ясла - садок) «Усмішка» загального типу Монастирищенської міської ради Черкаської області [PERSON] , що її дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує старшу групу ЗДО «Усмішка», батько дитини контакту з садочком не має, з вихователями не спілкується, вихованням дитини не цікавиться (а.с. 12). Згідно висновку № 13, наданого 08.06.2021 виконавчим комітетом служби у справах дітей Монастирищенської міської ради Черкаської області про підтвердження місця проживання дитини встановлено, що дитина зареєстрована та проживає із заявником за адресою: [ADDRESS] . Батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.05.2018 розлучені, проживають окремо. Бесіда з батьком дитини не проводилась, оскільки він родинних зв`язків з донькою не підтримує, контактна інформація щодо нього відсутня. Заявника повідомлено про необхідність інформування служби у справах дітей про повернення дитини в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену ч. 7 ст. 184 КУпАП за умисне порушення встановленого законом обмеження щодо строку перебування дитини за межами України (а.с. 13). Відповідно до рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області № 122 від 23.06.2021 «Про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] для її тимчасового виїзду за межі України», зокрема, затверджено висновок служби у справах дітей про підтвердження місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] для її тимчасового виїзду за межі України (а.с. 14). Згідно акту обстеження умов проживання від 14.02.2022 в родині забезпечено належні умови для проживання малолітньої [PERSON] , її розвитку та виховання. В результаті бесіди встановлено, що [PERSON] з батьком не спілкується, і не хоче розмовляти про нього, вихованням та піклуванням про неї займається лише мати [PERSON] та її родина (а.с. 59). Судом встановлено, що відповідач тривалий час протягом чотирьох років не проживає поряд із дитиною, не цікавиться її життям та здоров`ям, не займається її фізичним, духовним розвитком та навчанням дитини. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток дитини, не займається її вихованням та фактично втратив будь-який інтерес до життя та здоров`я своєї доньки. Згідно з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 22.02.2022 № 141/03-01-37 Монастирищенської міської ради Черкаської області встановлено, що з часу народження доньки батько проживає окремо, займається виключно своїм життям. [PERSON] відсторонився від виховання дитини, не бачиться з нею, не вітає та не відвідав жодного дня народження дитини, не передавав жодних подарунків, інтересу до життя дитини не проявляв, будь - якої фінансової допомоги на утримання дитини не виділяв. Аліменти на її утримання не сплачує, станом на 31.05.2021 сума заборгованості складає 98 721 грн. Згідно довідки закладу дошкільної освіти «Усмішка», який відвідує [PERSON] , батько контакту з садочком не має, вихованням доньки не цікавиться. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини, від 14.02.2022, складеного службою у справах дітей ВК Монастирищенської міськради, слідує, що [PERSON] проживає з матір`ю, дідусем і бабусею, які забезпечують належні житлово -побутові умови для проживання дитини, піклуються про її побут, виховання та розвиток. До органу опіки та піклування, стосовно усунення перешкод у спілкуванні з донькою, [PERSON] не звертався. Таким чином, [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Вважають, що доцільно позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] (а. с. 58). Суд вважає висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її доньки обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка відповідно до змісту ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судами може застосовуватися як джерело права, викладеної у рішенні по справі «Савіни проти України» від 18.12.2008, національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що батько, відповідач у справі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дочки, втратив будь-який інтерес до дитини, не бажає бути спорідненим із ним. Із вищезазначених доказів встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. При цьому, судом встановлено, що відповідач не виконує вказаних обов`язків, так як свідомо не бажає цього робити, тобто нехтує своїми батьківськими обов`язками, не проявляє будь-якого інтересу до дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що аргументи позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її доньки [PERSON] переконливі та виважені, докази надані до позовної заяви свідчать про невиконання батьківських обов`язків, відсутність будь-якого інтересу до дитини, позбавлення батьківських прав сприятиме інтересам дитини, а позов в цій частині підлягає до задоволення повністю. Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів, суд зазначає наступне. Як встановлено судом вище, відповідач у справі є батьком малолітньої [PERSON] . Згідно судового наказу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 19.03.2018 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , 24.09.2016 щомісячно у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду (05.03.2018) і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 , 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 (справа 643/11949/19, провадження№ 61-2698св21), згідно якої зазначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості у передбачений законом спосіб встановити на основі наявних доказів обставини, що мають значення для зміни розміру аліментів, які вже присуджені за рішення суду, зокрема не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували збільшення платоспроможності відповідача в зв`язку з покращенням матеріального становища, сімейного стану чи стан здоров`я платника аліментів, також відсутні будь-які розрахунки витрат, які позивач здійснює під час утримання дитини, та дані щодо погіршення матеріального становища позивачки, сімейного стану чи стану її здоров`я, а тому суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Оскільки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати - судовий збір в розмірі 992,40 грн. Крім цього, оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, у задоволенні позову в цій частині відмовлено, а тому відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судовий збір в розмірі 992,40 грн, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial