Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 09 серпня 1997 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, з роками вони втратили почуття любові та повагу одне до одного, мають різні погляди на шлюб та ведення спільного господарства. З початку жовтня 2021 року вони припинили подружні стосунки і поновлювати їх не збираються. На сьогодні, хоч і проживають в одній квартирі, однак шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з [PERSON] неможливе, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Вона не може в добровільному порядку домовитись з відповідачем про розмір коштів, які необхідні для утримання дитини. На даний час вона не працює, тому не може самостійно утримувати сина, який за станом здоров`я потребує додаткового догляду та матеріальних витрат. Відповідач працює в АТ «Сумиобленерго» та отримує заробітну плату, він працездатний, інших утриманців не має, стан його здоров`я та матеріальне становище дозволяють надавати належну матеріальну допомогу сину. Посилаючись на\~викладене,\~позивач просить\~розірвати шлюб,\~укладений між\~нею та\~відповідачем,\~а також\~стягувати з\~відповідача на\~її користь\~аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 21 грудня 2021 року відкрито провадження по справі і постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 22 лютого 2022 року. 22 лютого 2022 року від відповідача надійшла заява про надання терміну на примирення з позивачем строком 3 місяці (а.с.22). Ухвалою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 22 лютого 2022 року провадження по справі було зупинено і надано сторонам строк для примирення до 22 травня 2022 року. Ухвалою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 27 травня 2022 року провадження по справі поновлено, призначено судове засідання на 14 червня 2022 року. Ухвалою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 14 червня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду на 14 липня 2022 року. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а.с.32). Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає частково. Згоден сплачувати аліменти на дитину у розмірі, зазначеному позивачем. Щодо розірвання шлюбу між ним та [PERSON] заперечує (а.с.33). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про одруження з 09 серпня 1997 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Кролевецького району, актовий запис №110. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.8). За час\~шлюбу [INFO] у\~них народився\~син [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 19 жовтня 2021 року №20005 місце проживання дитини [PERSON] зареєстроване разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). За змістом позову на початку жовтня 2021 року сторони припинили подружні стосунки і поновлювати їх не збираються. Проживають в одній квартирі, однак шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. На даний час позивач бажає розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, причинами чого зазначає відсутність почуття любові та поваги одне до одного, протилежні погляди на шлюб та ведення спільного господарства. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дитини і позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Суд вживав заходів щодо примирення подружжя [PERSON] , надавши строк на примирення, однак таке примирення не відбулось. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду доказів того, що він вживав заходи для примирення подружжя і що таке примирення можливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, у зв`язку з чим є підстави для розірвання шлюбу між ними. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру, які будуть стягуватись на дитину, суд враховує стан здоров`я дитини (а.с.9), матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері, яка на даний час не працює (а.с.4-6). Також суд враховує, що відповідач є працездатним, за змістом позову працює, про незадовільний стан здоров`я та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дитини, в тому числі утримувати її, і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач згоден сплачувати аліменти на дитину у розмірі, зазначеному позивачем. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, зокрема ст.ст. 110, 112, 180-183\~СК України,\~суд вважає,\~що є\~достатньо підстав\~для розірвання\~шлюбу між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~та стягнення звідповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. За клопотанням\~позивача суд\~вважає за\~можливе відповідно\~до ст.113\~СК України\~залишити їй\~шлюбне прізвище[PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1816 грн. 00 коп. (908 грн + 908 грн). Відповідно до\~ст.\~ст.\~110,\~112,\~113,\~180-183\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved