Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] (далі - Відповідач) звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву № б/н від 09.11.2007 року. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила «Тарифи», які згідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. 09.11.2007 року Відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці Відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 34000.00грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення п. 6.5 Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 27.01.2022 року має заборгованість - 42147,34 грн.., з яких: 33750,81 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 33750,81грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 8396,53 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; Вищевказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача. Позиція відповідача. Відповідачка надала до суду відзив на позовну заяву, у якій в позовні вимоги не визнала у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. Так відповідачка стверджує, що відповідачка не була ознайомлена з «Умовами та Правилами надання банківських послуг»,\~та тарифами банку, оскільки відсутні докази, що вона під розпис їх отримувала або була ознайомлена. Крім цього, АТ КБ «ПриватБанк» надав до суду розрахунок заборгованості, який не є доказом наявності заборгованості. Окрім того, надана банком виписка по рахунку не містить обов`язкових реквізитів документу, а саме; прізвища, ім`я, по-батькові особи, посада особи яка видала (підписала) цей документ. Відповідачка також посилається на те, що на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» - https://privatbank.ua/terms найдавнішою редакцією Умов та правил Банку є редакція від 01.09.2013 року. Так, позивач не надав редакції Умов та Правил, яка діяла під час дії кредитного договору. Витяг з Тарифів взагалі не містить такого обов`язкового реквізиту як дата документу. Неможливо встановити чи діяв наданий позивачем Витяг з Тарифів на момент підписання відповідачем Заяви 09.11.2007 р., чи змінювалися Тарифи та яким чином протягом усієї дії договору. Позивачем не\~надано належних\~доказів,\~що на\~момент підписання\~Анкети-заяви\~б/н\~від 09.11.2007\~року та\~всієї дії\~кредитного договору\~діяли саме\~надані банком\~витяг з\~Тарифів та\~витяг з\~Умов та\~правил надання банківських послуг, у тій\~редакції,\~які надав\~Позивач до\~суду, а не в будь-якій іншій редакції. Згідно даних з офіційного сайту АТ КБ «Приватбанк» Умови та правила надання банківських послуг постійно змінювалися та затверджувалися в новій редакції. Однак позивачем не було подано до суду усіх редакцій Умов та правил надання банківських послуг, які діяли протягом дії кредитного договору між банком та відповідачем протягом усього часу: від дня підписання Анкети - заяви № б/н від 09.11.2007 року до 07.02.2022 року (дата звернення до суду). Заява підписана відповідачем 09.11.2007 року. Позивач вказує, що у відповідача виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 33204,83 грн., також, з матеріалів справи зазначено, що максимальний розмір кредитного ліміту Відповідача становив 34000,00грн. (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок. Крім цього, 01.09.2021 року, кредитний ліміт відповідачки було зменшено, та встановлено ліміт у розмірі 0,00 грн. Так,\~оскільки станом\~на 01.09.2021\~року,\~кредитний ліміт\~Відповідачки становив\~0,00\~грн., а Позивач звернувся до суду 07.02.2022 року з вимогою сплатити заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками у розмірі 33750,81 грн., то виникає питання, на підставі якої суми Позивачем було нараховано заборгованість за простроченим тілом кредиту. Також, з матеріалів справи встановлено, що сума кредитного ліміту Відповідача постійно була змінною та коливалась в межах 0.00 грн. - 7000,00 грн., проте, з розрахунку заборгованості, не вбачається жодних змін (збільшення або зменшення) у розмірі заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, Позивачем неправомірно здійснюється стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 33750.81 грн., тоді як, на час звернення з позовною заявою, сума кредитного ліміту, становила 0,00 грн. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] за умовами даного договору позивачу було видано платіжну картку № [NUMBER] , старт карткового рахунку датований 01.10.2007 р. з встановленням кредитного\~ліміту у\~розмірі 21600,00\~грн., в подальшому кредитний ліміт змінювався, зокрема, зменшувався і збільшувався, а саме: 18.09.2008 року - 1800.00 грн.. 16.02.2010 року - 1800,00 грн.. 18.04.2012 року - 2600,00 \~ \~ \~ \~грн., \~ \~ \~ \~24.04.2014 року - 6000,00 \~ \~ \~ \~грн. 22.08.2016 року - 8000,00 грн., 26.04.2017 року - 8500,00 грн.. \~ \~ \~ \~21.07.2017 року - \~ \~ \~ \~14000.00 \~ \~ \~ \~грн.. 20.09.2017 року - 19000,00 грн.. 24.12.2017 року - 24000.00 \~ \~ \~ \~грн.. \~ \~ \~ \~11.01.2018 року - \~ \~ \~ \~26000,00 \~ \~ \~ \~грн., 31.03.2019 року - 28000,00 грн., 23.07.2019 року - 34000.00 \~ \~ \~ \~грн., \~ \~ \~ \~25.02.2021 року 33998.97 \~ \~ \~ \~грн.. 31.08.2021 року - 0.00 грн., а станом на 01.09.2021 року , сума кредитного ліміту становила 0,00 грн. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором складає 33750,81 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за простроченими відсотками. Станом на 31.08.2021 року і надалі сума кредитного ліміту становила 0,00 грн.. Однак банк продовжує нараховувати відсотки та включати їх до загальної суми заборгованості по тілу кредиту, чим порушує Умови та Правила надання банківських послуг. Зі змісту позову вбачається, що АТ КБ "ПриватБанк" просить суд, зокрема, стягнути з відповідача на свою користь 33750,81 грн. - заборгованості за тілом (простроченим) кредиту, станом на дату звернення до суду. Тіло кредиту це та сума, на яку оформляється кредитний договір та яка є розміром основного зобов`язання, на який нараховується розмір відсотків за їх використання та у випадку порушення строків та розміру його виконання, відповідно неустойка, а також інші санкції, встановлені договором. Виконаний банком розрахунок заборгованості не є і не може бути належним доказом, який доводить дану обставину та є достатнім для її встановлення, так як складання даного документу залежить виключно від волі позивача. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що: з 09.11.2007 року процентна ставка (на поточну заборгованість та прострочену заборгованість) банком становить 36,00%; з 01.04.2015 року процентна ставка (на поточну заборгованість та прострочену заборгованість) банком збільшена до 43,20%; Починаючи з 01.10.2019 року, позивачем, для проведення розрахунку заборгованості наведено 3.6% процентної ставки та застосовано коефіцієнт. Вказаний коефіцієнт для розрахунку встановлено за значення «1» та «2» при цьому, в розрахунку та в будь-яких інших документах не наведено значення коефіцієнта та порядок його встановлення/нарахування. -з 01.10.2019 року позивачем, крім встановленої процентної ставки в розмірі 3,6%. було встановлено процентну ставку у розмірі 7,2% за місяць при порушенні умов кредитування та річна процентна ставка у розмірі 86,4% на прострочений кредит. Виходячи з викладеного, остаточна заборгованість по процентам була розрахована, враховуючи змінені процентні ставки. Позивачем не\~було надано\~суду доказів\~виконання умов\~договору та\~вимог закону\~про повідомлення\~відповідача про\~підвищення/зміну\~процентної ставки. Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк самостійно змінило умови Договору № б/н від 09.11.2007 року, не повідомивши належним чином Позичальника. В судове засідання представники позивача не з`явились, згідно клопотання, яке міститься в позовній заяві, просили справу розглянути у їх відсутність, а також не заперечували проти постановляння заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] (далі - Відповідач) звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву № б/н від 09.11.2007 року. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач стверджує, що при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Судом встановлено, що дійсно 09.11.2007р. відповідачка надала до позивача заяву про приєднання до банківських послуг КБ Приватбанк та отримала кредитну карту, на якій був встановлений кредитний ліміт. Отже між сторонами виникли правовідносини щодо споживчого кредитування. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у теперішній час АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. В анкеті-заяві на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09.11.2007 року є посилання на те, що базова процентна ставка буде складати 1,9% в місяць з розрахунку 360 діб у році. Окрім того, відповідачка підписала довідку про Умови кредитування в використанням кредитної картка «Універсальна», в якій зазначені розмірі процентної ставки, комісії за кредитне обслуговування, розмір щомісячних платежів, комісія за несвоєчасне погашення заборгованості. В той же час, відсутні докази того, що позивачка була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, яка безпосередньо у письмовому вигляді, а також доказів ознайомлення з ними на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/ розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві позичальника домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 129\~Конституції\~України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання Заяви позичальника. Відповідачка дійсно була ознайомлена із загальними умовами кредитування, що підтверджується її підписом у довідці про Умови кредитування, проте таку довідку можливо вважати, як інформаційну довідку, яка надається перед укладенням кредитного договору. В той же час, конкретні умови кредитування, порядок нарахування процентів, неустойки, позивачем вказані у «Умовах та Правилах надання банківських послуг», доказів ознайомлення з якими позивач не надав. Позивач посилається на те, що станом на 27.01.2022\~року відповідач\~має заборгованість\~-\~42147,34\~грн..,\~з яких: 33750,81\~грн.\~-\~заборгованість за\~тілом кредита; в т.ч.:\~0,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~поточним тілом\~кредита; 33750,81грн.\~-\~заборгованість за\~простроченим тілом\~кредита; 00\~грн.\~-\~заборгованість за\~нарахованими відсотками; 8396,53\~грн.\~-\~заборгованість за\~простроченими відсотками; 0,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~відсотками нарахованими\~на прострочений\~кредит згідно\~ст.625; 0,00\~грн.\~-\~нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. З наданої позивачем роздруківки руху коштів по картці убачається, що відповідачка постійно користується кредитною картою позивача, починаючи з 01.10.2007р., остання операція 31.05.2021р. Суд вважає, що посилання відповідачки на те, що банківська виписка не є належним доказом наявності заборгованості є безпідставним. Так, банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах безобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок. У постанові НБУ №705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використання електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо». Отже, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами. Кредитний ліміт по карті було встановлено 01.10.2007\~р.\~у розмірі\~21600,00\~грн., в подальшому кредитний ліміт змінювався, зокрема, зменшувався і збільшувався, а саме: 18.09.2008 року - 1800.00 грн.. 16.02.2010 року - 1800,00 грн.. 18.04.2012 року - 2600,00 \~ \~ \~ \~грн., \~ \~ \~ \~24.04.2014 року - 6000,00 \~ \~ \~ \~грн. 22.08.2016 року - 8000,00 грн., 26.04.2017 року - 8500,00 грн.. \~ \~ \~ \~21.07.2017 року - \~ \~ \~ \~14000.00 \~ \~ \~ \~грн.. 20.09.2017 року - 19000,00 грн.. 24.12.2017 року - 24000.00 \~ \~ \~ \~грн.. \~ \~ \~ \~11.01.2018 року - \~ \~ \~ \~26000,00 \~ \~ \~ \~грн., 31.03.2019 року - 28000,00 грн., 23.07.2019 року - 34000.00 \~ \~ \~ \~грн., \~ \~ \~ \~25.02.2021 року 33998.97 \~ \~ \~ \~грн.. 31.08.2021 року - 0.00 грн., а станом на 01.09.2021 року , сума кредитного ліміту становила 0,00 грн. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором, тим самим у порушення умов кредитного договору, статей 509, 526, 1054 ЦК України та всупереч визначеного статтею 629 ЦК України принципу обов`язковості договору для виконання сторонами зобов`язання за Договором №б/н від 09 листопада 2007 року не виконала. Виникнення простроченої заборгованості відбулося в силу несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Суд також вважає, незважаючи на те, що відповідачка не була письмова ознайомлена з «Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами», їй була достовірно відомо, що за користування кредитним коштами нараховуються відповідні відсотки, оскільки, користуючись протягом тривалого часу кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення боргу, відповідач у розумінні положень частини 2 статті 642 ЦК України фактично погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, які діяли як на момент укладення договору, так і після внесення до них змін шляхом прийняття нових редакцій Умов та правил, а також Тарифів. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Прострочені відсотки це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Згідно статті 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Суд вважає, що відповідачка порушила свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за основною сумою кредиту. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором \~\~є \~\~домовленість \~\~двох \~\~або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з \~\~урахуванням \~\~вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти \~\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо \~\~договором \~\~встановлений \~\~обов`язок \~\~позичальника повернути \~\~позику \~\~частинами \~\~(з \~\~розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу На підставі\~викладеного,\~суд вважає,\~що необхідно\~стягнути з\~відповідачки на\~користь позивача\~33750,81грн.\~-\~заборгованість за\~простроченим тілом\~кредита; 8396,53 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Outcome: approved