Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Директор КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради звернувся з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, яким просить: -позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; -стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей - малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на особовий рахунок дітей. В обґрунтування позовних вимог, КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради зазначає наступне. Громадянка [PERSON] [INFO] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батьків дітей в актовий запис про народження внесені відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дітей, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . До Служби у справах дітей Одеської міської ради 16.09.2020 року у телефонному режимі надійшло повідомлення, що за адресою: [ADDRESS] , проживає жінка з двома малолітніми дітьми, у будинку, не придатному для проживання. Того ж дня, 16.09.2020 року спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі, в ході перевірки наданої інформації, було з`ясовано, що за вищевказаною адресою мешкає жінка з двома дітьми. У жінки, яка назвалась матір`ю малолітніх дітей, паспорт відсутній. Однак, вона надала спеціалістам Служби у справах дітей Одеської міської ради своє свідоцтво про народження, серія [NUMBER] , згідно якого вона - [PERSON] , [INFO] , (а/з народження № 94 від 05.03.1999, видане відділом РАГС Ленінської райадміністрації виконкому Одеської міськради). [PERSON] повідомила, що [INFO] у перинатальному центрі КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради народила першу дитину чоловічої статі, що підтверджується довідкою КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради. Також повідомила, що [INFO] у КНП «Пологовий будинок №4» Одеської міської ради народила другу дитину чоловічої статі, що підтверджується довідкою КНП «Пологовий будинок №4» Одеської міської ради від 28.08.2020 р. та медичним свідоцтвом від 26.08.2020 р. №1066, наданим КНП «Пологовий будинок №4» Одеської міської ради, але вчасно не зареєструвала народження дітей, у зв`язку з відсутністю в неї паспорту. 16.09.2020 року [PERSON] звернулась з заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради з проханням надати допомогу в оформленні свідоцтва про народження дітей, [PERSON] та [PERSON] , а також просила тимчасово влаштувати дітей до державного закладу на повне державне забезпечення, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та відсутністю паспорта. Спеціалістами територіального відділу ССД ОМР у Суворовському районі 16.09.2020 р. було доставлено дітей до КИП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» ОМР. Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.03.2021 року №159 р «Про тимчасове влаштування до дитячого державного закладу малолітнього [PERSON] , [INFO] » та направленням Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення від 24.09.2020 року №115/03, малолітній [PERSON] , [INFO] , влаштований до КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР. Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.03.2021 року №160 р «Про тимчасове влаштування до дитячого державного закладу малолітнього [PERSON] , [INFO] » та направленням Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення від 24.09.2020 року №114/03, малолітній [PERSON] , [INFO] , влаштований до КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР. 18.08.2021 року спеціалісти територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі здійснили візит за адресою проживання [PERSON] , [INFO] , а саме: [ADDRESS] , з метою з`ясування її думки щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , на що [PERSON] надала письмову згоду на позбавлення її батьківських прав відносно зазначених дітей. До теперішнього часу [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України не отримала. За весь час перебування дітей у закладі, [PERSON] дітей не відвідала КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» ОМР жодного разу. Декілька разів передавала фрукти та памперси дітям. Таким чином, діти фактично залишилися без батьківського піклування. Мати самоусунулась від виховання дітей та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 22.12.2021р відкрито загальне позовне провадження, призначено судове засіданні по справі. Ухвалою суду від 14.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Листами до суду здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у зв`язку із військовим станом та зайнятістю юрисконсульта Будинку дитини №3, також просила директор КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради. Згідно відповіді Відділу адресно довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , по м.Одесі та Одеській області не значиться. Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надала. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР не забезпечив явку свого представника у судове засідання, надав суду заяву, якою не заперечував проти розгляду справи у його відсутність, а також підтримав позов у повному обсязі, вважав його обґрунтованим. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовна заява підлягає задоволенню,з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2020 року до Служби у справах дітей Одеської міської ради 16.09.2020 року у телефонному режимі надійшло повідомлення, що за адресою: [ADDRESS] , проживає жінка з двома малолітніми дітьми, у будинку, не придатному для проживання. 16.09.2020 року спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі, в ході перевірки наданої інформації, було з`ясовано, що за вищевказаною адресою мешкає жінка з двома дітьми. У жінки, яка назвалась матір`ю малолітніх дітей, паспорт відсутній. Однак, вона надала спеціалістам Служби у справах дітей Одеської міської ради своє свідоцтво про народження, серія [NUMBER] , згідно якого вона - [PERSON] , [INFO] , (а/з народження № 94 від 05.03.1999, видане відділом РАГС Ленінської райадміністрації виконкому Одеської міськради). 16.09.2020 року [PERSON] звернулась з заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради з проханням надати допомогу в оформленні свідоцтва про народження дітей, [PERSON] та [PERSON] , а також просила тимчасово влаштувати дітей до державного закладу на повне державне забезпечення, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та відсутністю паспорта. Спеціалістами територіального відділу ССД ОМР у Суворовському районі 16.09.2020 р. було доставлено дітей до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» ОМР. Народження малолітнього [PERSON] , [INFO] зареєстровано на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 09.12.2020 року №768р. Народження малолітнього [PERSON] , [INFO] зареєстровано на підставі розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 09.12.2020 року №761р. Відомості про батьків малолітній дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в актовий запис про народження внесені відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до Розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.03.2021 року №159 р «Про тимчасове влаштування до дитячого державного закладу малолітнього [PERSON] , [INFO] », та направлення Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення від 24.09.2020 року №115/03, малолітній [PERSON] , [INFO] , влаштований до КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР. Відповідно до Розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.03.2021 року №160 р «Про тимчасове влаштування до дитячого державного закладу малолітнього [PERSON] , [INFO] », та направлення Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення від 24.09.2020 року №114/03, малолітній [PERSON] , [INFO] , влаштований до КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР. 08.01.2021 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) було видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 28.01.2021 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) було видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] . За весь час перебування дітей у будинку дитини №3 «Сонечко» ОМР, мати [PERSON] не відвідала їх жодного разу, участі у вихованні не приймала, матеріальної допомоги не надавала. Декілька разів запитувала інформацію про стан здоров`я у лікаря педіатра в онлайн режимі. На запит лікаря надати медичну документацію ніяк не відреагувала. Це підтверджується матеріалами справи, зокрема листом директора КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР від 07.09.2021 року №755 на адресу начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради. Суворовська районна адміністрація ОМР надала висновок від 11.10.2021 року № 01-05-3/321 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У частині першій статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 19 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків , вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Відповідно до Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають або обмежують доступ дитини до культурних та інших духовний цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Матеріалами справи підтверджується, що мати дітей [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей - малолітніх [PERSON] та [PERSON] , зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток. Після влаштування дітей до дитячого будинку свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, не проявляла щонайменшої батьківської турботи, ані усно, ані письмово з дітьми не спілкувалась, їх здоров`ям належним чином не цікавилась та не цікавиться по теперішній час. Своїми діями нехтує обов`язками матері. З часу влаштування дітей у будинок дитини, не виправила свою поведінку, не створила безпечні умови для проживання та виховання дітей, не забрала їх на протязі більше року, станом на дату подачі позову. При таких обставинах пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, відповідача слід позбавити батьківських прав з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 164 СК України, що буде відповідати інтересам дітей. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах дітей є доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому випадку, судом перевіряється, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожитого мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей - малолітнього [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на особовий рахунок дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий сбір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved