Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Авансар» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 21 червня 2022 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено в повному обсязі. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 02 червня 2021 року за №79710 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар». Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» на користь [PERSON] 1488 грн. 60 коп. (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім гривень шістдесят копійок) на відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору. При цьому судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат позивача на оплату правової допомоги. 18 липня 2022 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Справа судом розглядається в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Суд, дослідивши матеріали заяви та справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У своїй позовній заяві позивач зазначала, що її судові витрати складаються також із витрат на професійну правничу допомогу, які вона просила стягнути з відповідача на її користь. Згідно попереднього розрахунку судових витрат, які вона очікувала понести у зв`язку з розглядом справи, позивач зазначала також і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн. Питання про розподіл зазначених витрат судом при ухваленні рішення не вирішувалось. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, вимога частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.\~ Цивільна справа №552/1228/22 розглядалась судом у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Рішення у справі ухвалено судом 21 червня 2022 року. На час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення по справі позивачем копія рішення суду від 21 червня 2022 року не одержана. Заява про ухвалення додаткового рішення представником позивача подана до суду без пропуску встановленого законом строку. В тексті позовної заяви позивачем зроблено заяву відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України про те, що докази понесених позивачем судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Оскільки в зазначеній справі судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат щодо витрат на професійну правничу допомогу, в цій частині суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. Судом встановлено, що на підтвердження понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. позивач надала суду наступні докази: копію додаткової угоди до Договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 16 лютого 2022 року, згідно якої сторони домовились, що вартість послуг адвокатського бюро за договором складає 20000 грн. Одна година роботи адвоката складає 2000 грн. (а.с. 50-51); копію звіту №1 про приймання-передавання наданих послуг адвокатом Прасоловим Ігорем Вадимовичем за результатами виконання умов договору про надання професійної правничої допомоги від 12 липня 2022 року, згідно якого адвокат виконав зобов`язання на суму 20000 грн., вказані послуги оплачуються клієнтом у відповідності з договором про надання професійної правничої допомоги на користь адвокатського бюро в місячний термін після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції (а.с. 52-53). Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом позов [PERSON] задоволено в повному обсязі, тому витрати позивача з оплати правової допомоги покладаються на відповідача. Не погоджуючись з розміром судових витрат, який представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] , відповідач ТОВ «Авансар» звернувся до суду з заявою, у якій просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, враховуючи реальність понесених витрат та їх співмірність із складністю справи. Вирішуючи вказану заяву відповідача, суд виходить з наступного. Згідно частини третьої\~статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Частиною 3\~ст. 137 ЦПК України\~визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дана справа є справою незначної складності. Судова практика в даній категорії судових справ є сталою, а тому не вимагає значного часу для її вивчення представником позивача. Витрати на правову допомогу в даній справі в сумі 20000 грн. явно не відповідають критеріям їх обґрунтованості, а також розумності їх розміру, що закріплені ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Тому, виходячи зі звичайної вартості таких послуг, враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6000 грн. на відшкодування вартості одержаної правової допомоги.

Outcome: partial