Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

11 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , укладеного 12.03.2021 року, в частині відчуження належної йому Ѕ частки майна. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.03.2021 року з відповідачкою уклав договір купівлі-продажу 1/2 частки земельної ділянки з розташованими на ній житловим будинком та господарськими спорудами у [ADDRESS] . Іншу 1/2 частину земельної ділянки за цим же договором відчужив [PERSON] його брат [PERSON] . Даний будинок і земельна ділянка належали їм на праві спільної часткової власності у спільних частках. Відповідачка провела розрахунок лише з [PERSON] , з ним розрахувалась частково, сплатив лише 1500 дол.США., решту 4500 дол.США зобов`язалась сплачувати протягом 18 місяців по 250 дол.США, що підтверджується її розпискою. В той час він перебував у тяжкому матеріальному становищі, потребував термінової дороговартісної операції на правій стегновій кістці, тому уклав угоду з продажу будинку та земельної ділянки на вкрай невигідних для себе умовах - сильно заниженій вартості та у розстрочку. На лікування взяв кредит в сумі 80 000 грн. , вважаючи, що зможе його виплатити за рахунок коштів, що буде сплачувати відповідачка за будинок. Проте [PERSON] виплатила лише 1050 дол.США, а потім перестала сплачувати кошти та уникала зустрічей. Вважає, що остання скористалася його тяжкими життєвими обставинами, ввела в оману щодо розрахунку за договором, внаслідок чого він не отримав того, на що розраховував під час укладення договору. Якби не потреба оперативного втручання, він не погодився б на укладення цієї угоди, оскільки сам потребує житла, має двох неповнолітніх дітей. 11.11.2021 року позивачем подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою суду від 10.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.01.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення третьої особи. Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року долучено до матеріалів справи диск з телефонними розмовами сторін, копії переписки у месенджері Вайбер, копії оголошень про продаж будинку, копію технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомоги, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 25 лютого 2022 року визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] в судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що в 2021 році через наявність у нього важкого захворювання потребував операції на правій стегновій кістці з заміни кульшового суглобу, для якої були необхідні кошти. З цією метою вирішив продати будинок, що належав йому та брату в рівних частках. В цьому будинку ніхто не проживав, оскільки і в нього, і в брата наявні власні будинки. Будинок виставили на продаж в лютому 2020 році за 14 тис. доларів США. В березні 2021 року домовився про продаж будинку з відповідачкою за 12 тис. дол.США, ціну на будинок зменшив, оскільки був знайомим з співмешканцем відповідачки [PERSON] . У відповідачки не було потрібної суми, тому він погодився на її вмовляння, що частину коштів вона буде сплачувати частинами після укладення договору. 12.03.2021 року він уклав договір купівлі-продажу будинку з [PERSON] , під час укладання угоди у нотаріуса вона сплатила його брату - [PERSON] 6000 дол.США, а після цього в його автомобілі - ще 1,5 тис. дол.США йому, ввечері цього ж дня [PERSON] надала йому розписку про сплату 4,5 тис. дол.США рівними частинами по 250 дол.США протягом 18 місяців. В квітні 2021 року він взяв кредит в сумі 80 тис.грн. для оплати операції (75 тис.грн. зняв з кредитної картки). Для погашення кредиту після здійснення операції йому потрібні були кошти, але відповідачка, сплативши кілька платежів за розпискою, припинила їх здійснювати, в зв`язку з чим він був змушений брати другий кредит, щоб погасити перший. Будинок, який від продав, був кращим за той, в якому він проживає з сім`єю, тому він би залишив його для власного проживання, якби не потреба у коштах в зв`язку з лікуванням. Через невиконання відповідачкою своїх зобов`язань, він опинився у скрутному матеріальному становищі та не отримав тих коштів, на які розраховував. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що в 2021 році побачила оголошення про продаж будинку по [ADDRESS] за 12,5 тис. дол., вона його подивилася та домовилася з позивачем про продаж будинку за 12 тис. дол.США та з покладанням на неї витрат на оформлення угоди. Під час укладення договору половину вартості будинку - 6 тис. дол.США віддала братові позивача, а іншу половину віддала позивачу після укладення угоди в його автомобілі. При цьому, оскільки в будинку не було належних умов для проживання, вона домовилася з позивачем, що він позичить їй 4,5 тис. дол. на ремонт будинку, які вона буде віддавати по 250 дол. в місяць. Натомість позивач їй надав лише 1,5 тис. дол..США, які вона йому і повернула. Про те, що [PERSON] потрібні гроші на операцію, вона дізналася після укладення угоди під час складання розписки. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував з тих підстав, що спірну угоду було укладено сторонами за ціною 237233 грн., що була визначена експертною оцінкою, відповідачкою повністю виконано умови договору, а тому твердження позивача про невигідність умов угоди є безпідставними. Будинок був виставлений на продаж ще в 2019 році дружиною брата позивача [PERSON] за ціною 15 тис. дол. з можливістю торгу. Сторонами було досягнуто згоди про продаж будинку за 12 тис. дол.США, на що позивач погодився. Свідок [PERSON] суду показала, що позивач не хотів продавати будинок по [ADDRESS] , оскільки він кращий, ніж той, в якому вони проживають, мав намір викупити його частку у брата для власного проживання з сім`єю, але був змушений це зробити через поганий стан здоров`я, оскільки йому потрібно було термінове оперативне втручання. Будинок погодилися продати за 12 тис. дол., але у [PERSON] не було потрібної суми і вона запропонувала скласти розписку на 4,5 тис. дол.США, яких їй не вистачало. Проте після сплати кількох внесків, вона перестала виплачувати борг. Свідок [PERSON] суду показав, що у позивача боліла нога, через що він не міг ходити, лікарі повідомили, що йому потрібна операція. Для того, щоб оплатити операцію, він із дружиною на початку 2021 року вирішили продати будинок, знайшли покупця та погодилися на продаж за 12 тис.грн., така ціна цілком влаштовувала позивача, але відповідачка сплатила 6 тис. брату позивача і тільки 1,5 тис. позивачу, іншу частину пообіцяла сплачувати частинами, але не дотрималася обіцяного, через що [PERSON] змушений був взяти кредит для оплати витрат на операцію. 12.02.2021 року сторонами укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Мартиненко А.М., зареєстрований в реєстрі під №382, згідно якого [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0,0585 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 6810700000:01:001:0227, з розташованим на ній житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 66,8 кв.м та житловою площею 47,6 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно п.п.2.1 - 2.3 договору продаж майна за домовленістю сторін вчинено за 237 723 грн., які отримані продавцями від покупця до оформлення цього договору. Своїми підписами на цьому договорі сторони стверджують факт проведення повного безготівкового розрахунку за цим договором. Ринкова вартість земельної ділянки, що є предметом цього договору, згідно звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності та внесеному до єдиної бази даних звітів про оцінку 29 січня 2021 року, становить 28 700 грн. Ринкова вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що є предметом цього договору, згідно звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності, внесеному до єдиної бази даних звітів про оцінку 29 січня 2021 року, становить 209 023,00 грн. Крім того, 12.03.2021 року [PERSON] видала [PERSON] розписку, згідно якої [PERSON] надав [PERSON] позику в сумі 4500 доларів на термін 18 місяців з 12.04.2021 по 12.09.2022 року, безвідсотково, які вона зобов`язалася повертати щомісяця по 250 дол. На виконання позики [PERSON] сплатила [PERSON] 1300 дол. Згідно консультативного висновку Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 1 філії «Центр охорони здоров`я ПАТ «Українська залізниця» [PERSON] діагностовано асептичний некроз голівки правої стегнової кістки та рекомендовано тотальне без цементне ендопротезування правого кульшового суглоба. 06.05.2021 року [PERSON] переніс оперативне втручання відповідно до вказаної рекомендації. В зв`язку з оперативним втручанням позивачем понесено витрати на придбання протезу суглобу та ліків на суму 88 190,69 грн., що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи. 05.05.2021 року [PERSON] було отримано кредит в АТ «Акцент-банк» в сумі 75706,50 грн. зі сплатою комісії 3028,26 грн. Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст..6 ЦК цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.23 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009 року, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Для того щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених статтею 233 ЦК України, позивачу у сукупності необхідно довести наявність таких підстав: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). В силу ст..78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що у позивача дійсно на час укладення спірного договору купівлі-продажу було наявне тяжке захворювання, для лікування якого потрібно було здійснити дороговартісну операцію. Разом з тим, оплату такої операції він планував здійснювати за рахунок кредитних коштів, а погашати кредит планував за рахунок коштів, отриманих від продажу своєї частки у праві власності на будинок [ADDRESS] . За умовами договору купівлі-продажу від 12.03.2021 року житловий будинок та земельну ділянку позивачем продано відповідачці за ринковою вартістю, визначеною на підставі оцінки майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності. Умовами вказаного договору розстрочка оплати вартості будинку не передбачена. З пояснень позивача та наданих ним доказів слідує, що будинок [ADDRESS] був виставлений на продаж більш ніж як за рік до дати укладання спірного договору дружиною брата позивача - [PERSON] . Зниження вартості будинку на час його продажу порівняно з первісною ціною було викликано тим, що будинок тривалий час не продавався, а покупцем виявилася дружина знайомого позивача. До того ж, на думку суду, зниження ціни продажу майна під час торгу є звичайною діловою практикою і не можу бути доказом укладення угоди на вкрай невигідних умовах. З пояснень позивача та свідків слідує, що ціна продажу будинку позивача цілком влаштовує, його претензії пов`язані лише з несплатою відповідачкою боргу за договором позики від 12.03.2021 року в сумі 4500 дол.США. Посилання позивача на те, що розписка про отримання позики від 12.03.2021 року є розстрочкою платежу за договором купівлі-продажу від 12.03.2021 року не заслуговують на увагу, оскільки згідно вказаної розписки вона складена на підтвердження укладення сторонами договору позики. Вимога про визнання договору позики удаваним правочином стороною не заявлялась. Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність важкої хвороби у позивача є тяжкою обставиною. Однак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що спірний договір було укладено на вкрай невигідних умовах внаслідок збігу тяжких обставин та з метою усунення їх наслідків. За таких обставин, підстав для визнання спірного договору недійсним не вбачається, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п.2 ч.2 ч.1 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних розглядом справи, до яких належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону). Відповідно до ст.19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону). Як вбачається з матеріалів справи правовову допомогу відповідачці надавав адвокат Руденко Д.В. на підставі ордеру серії ВК № 1035965 та договору про надання правової допомоги № 24/12-2021 від 24.12.2021 року з додатковою угодою до нього від 24.12.2021 року, укладеними [PERSON] з Адвокатським об`єднанням «Ро лекс». За умовами угоди гонорар (винагорода) адвокатського об`єднання за виконану роботу становить 800 грн. за годину роботи (надання консультацій, дослідження судової практики, ведення переговорів, складання процесуальних документів, тощо), 1000 грн. за одне судове засідання незалежно від його тривалості, а також 6000 грн. в разі досягнення мети представництва (прийняття рішення на користь клієнта). Гонорар сплачуватиметься клієнтом не пізніше 5 днів з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно орієнтовного (попереднього) розрахунку вартості послуг за договором про надання правової допомоги від 24.12.2021 року вартість послуг з надання правової допомоги становить 19900 грн. та включає: надання усної юридичної консультації - 400 грн., підготовка заяви про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомлення з матеріалами справи - 800 грн., ознайомлення з позовною заявою та доданими до неї матеріалами - 1600 грн., правовий аналіз, дослідження судової практики - 2400 грн., підготовка відзиву - 4000 грн., підготовка та подання адвокатського запиту - 800 грн., витрати на поштову кореспонденцію - 100 грн., підготовка клопотання - 800 грн., участь в судових засідання - 3000 грн., гонорах успіху - 600 грн. Представник позивача Сташук М.О. заперечувала проти обґрунтованості наданого розрахунку, посилаючись на те, що надання юридичної консультації, ознайомлення з позовною заявою та матеріалами справи, правовий аналіз є складовими частинами підготовки відзиву, тому мають оцінюватися разом, а гонорар успіху взагалі не є правовою допомогою. В постанові від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17 Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved