Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 22.06.2021 вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 204670, про стягнення з неї на користь відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за укладеним із ПАТ «Дельта Банк» кредитним договором № 002-01004-0512139 від 05.12.2013 на загальну суму 9 251,00 гривень, з яких: 4 244, 48 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4 506, 52 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 500 грн - плата за вчинення виконавчого напису. Позивач зазначає, що в листопаді 2021 року за вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. було відкрито виконавче провадження № 67178333, в рамках якого накладено арешт на її рахунки. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є протиправним, не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушеннями вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012. Також позивач вказує, що нотаріус, як на підставу оскаржуваного виконавчого напису послався на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, однак, як зазначає позивач, пунктом 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас, позивач стверджує, що для вчинення вказаного виконавчого напису оригінал кредитного договору не подавався. Крім того, жодних договорів в письмовому вигляді з ПАТ «Дельта Банк» або з ТОВ «Вердикт Капітал» вона не підписувала, у зв`язку з чим нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал письмового кредитного договору не міг подаватись взагалі, що безпосередньо суперечить вимогам п. 2 Порядку № 1172. Також позивач зазначає, що нотаріусу не подавалась і передбачена вказаним Порядком засвідчена виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, позивач стверджує, що відповідачем не було подано всі необхідні документи, які є обов`язковими відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим нотаріус не мав права вчиняти оспорюваний виконавчий напис на підставі п. 2 Переліку №1172. Позивач також вказує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано норми законодавства щодо безспірності розміру заборгованості, оскільки, як уже зазначалося, у нотаріуса не було належних доказів укладення договору кредиту, а для вчинення виконавчого напису має подаватись саме оригінал договору. До того ж складовою частиною заборгованості за оскаржуваним виконавчим написом, є заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією в розмірі 4 506, 52 грн, однак законність нарахування таких процентів і комісії викликає значні сумніви, так як з вказаного виконавчого напису вбачається його вчинення на підставі кредитного договору від 05.12.2013, натомість заборгованість нараховано за період з 03.11.2020 по 15.06.2021, тобто за період, що починається через 7 років після укладення договору кредиту. На думку позивача, це дає підстави стверджувати, що нарахування процентів за даний період є незаконним, оскільки здійснено за межами строку кредитування, відтак, у нотаріуса були відсутні докази того, що проценти нараховані законно, і як наслідок, що у відповідача були підстави для їх стягнення за виконавчим написом у безспірному порядку. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинявся щодо заборгованості за кредитним договором, укладеним із ПАТ «Дельта Банк», а тому не можна вважати безспірною заборгованість позивача саме перед відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал», мотивуючи це тим, що з тексту виконавчого напису вбачається, що право вимоги до позивача за кредитним договором начебто було відступлено за договорами факторингу спочатку на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева», а в подальшому на користь ТОВ «Вердикт Капітал». В даному випадку відсутні належні докази законності цих переходів права вимоги за кредитним договором саме до відповідача, а відтак, і наявність у нього права отримувати виконавчий напис про стягнення коштів із позивача. При цьому, позивачу не направлялось жодних повідомлень про відступлення прав вимог від ПАТ «Дельта-Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Женева», а в подальшому і до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал». Позивач стверджує, що Переліком № 1172 не передбачена можливість вчинення виконавчого напису на користь осіб, до яких перейшло право вимоги, оскільки ним передбачено вичерпний перелік документів, які мають подаватись нотаріусу для вчинення виконавчого напису, і договори про відступлення права вимоги у ньому відсутні, що свідчить про те, що заборгованість позивача перед відповідачем не можна вважати безспірною, а відтак не було і підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Крім того, позивач вказує, що нотаріус не мав права керуватися п. 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 № 662 визнано незаконною та нечинною (зокрема в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин) з моменту її прийняття, тому й відсутні правові підстави для вчинення спірного виконавчого напису. Тобто на день вчинення виконавчого напису в нотаріуса була можливість його вчинення лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. За вказаних обставин позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі під № 204670, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 9 251, 00 гривень. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис; витребувано у ТОВ "Вердикт Капітал" належним чином засвідчені копії виконавчого напису, кредитного договору, виписку з рахунка із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, із належним чином засвідченими копіями первинних документів, що підтверджують реальність господарських операцій щодо даної заборгованості, докази правомірності переходу права вимоги, в тому числі: належним чином засвідчені копії укладених договорів факторингу, докази повідомлення [PERSON] про всі відступлення права вимоги за укладеним нею кредитним договором(а.с. 29 - 30). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.06.2022 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 40). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача [PERSON] , адвокат Мазур О.В. подав суду заяву, відповідно до якої, розгляд справи просить провести без участі позивача та без участі її представника, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач був належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю. в судове засідання також не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору судом. Згідно копії виконавчого напису, 22.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 204670, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 002-01004-051213 від 05.12.2013 за період з 03.11.2020 по 15.06.2021, в сумі 8 751,00 гривень та плати за вчинення цього виконавчого напису, на загальну суму заборгованості 9 251 грн. (а.с. 12). З копії даного виконавчого напису вбачається, що його вчинено на підставі статей 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до копії заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання рішення, поданої приватному виконавцю Лиманському В.Ю., заявник просить, зокрема, відкрити виконавче провадження, накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках боржника в межах суми заборгованості та в разі встановлення доходу боржника, звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 13). Згідно копії постанови приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського Владислава Юрійовича від 19.10.2021, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №67178333 з примусового виконання виконавчого напису № 204670, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 26.06.2021, про стягнення з[PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 9 251 грн. (а.с. 14). Тобто вищевказаний виконавчий напис приватного нотаріуса звернений до примусового виконання та на підставі нього відкрито виконавче провадження. Згідно довідки від 01.07.2018 № 0000467939 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] (а.с. 17). Ухвалу суду від 02.05.2022 в частині витребування належним чином засвідчених копій документів не виконано. Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вирішуючи виключну правову проблему, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 підтвердила висновок, викладений у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час вчинення спірних виконавчих написів) слід застосовувати разом з нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. Згідно з п.п. 1.4 пункту 1, 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача,для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів), передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, вчиняючи 22 червня 2021 року виконавчий напис № 204670, приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19) зазначив, якщо укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібна позиція наведена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 та в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Крім цього, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається зокрема, на те, що нею не укладалося жодних письмових кредитних договорів з відповідачем ТОВ Вердикт Капітал» та ПАТ «Дельта Банк». Доказів існування укладеного між сторонами кредитного договору, який вказаний у виконавчому написі, відповідачем суду не надано, як і не надано будь-якого обґрунтування зазначеного нотаріусом розміру боргу позивача перед відповідачем на момент вчинення виконавчого напису. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримав від відповідача передбачені чинним законодавством документи, в зв`язку з чим суду не доведено наявність в нотаріуса підстав вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, що зазначений у виконавчому написі, є безспірними. Так, з копії оскаржуваного виконавчого напису неможливо встановити, коли настав строк платежу за кредитним договором та коли виникла заборгованість, що стягується на підставі вказаного виконавчого напису. При цьому позивач взагалі заперечує укладення будь-яких письмових кредитних договорів з ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідачем доказів на спростування доводів позовної заяви не надано. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач жодної заяви чи заперечення стосовно позовних вимог ним до суду не подано. Така поведінка відповідача є пасивною, не відповідає принципам змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, а відповідно до приписів ч. 4 ст. 12 ЦПК України відповідач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням процесуальних дій. Отже, за відсутності спростованих відповідачем доводів та заперечень позивача, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. без дотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а також нотаріально посвідченого кредитного договору, а отже виконавчий напис було вчинено безпідставно, за відсутності підтвердження існування нотаріально посвідченого договору між сторонами та безспірної заборгованості, а тому позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 992, 40 гривень за звернення до суду із позовною заявою. На підтвердження понесення позивачем інших судових витрат доказів не надано. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved