Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

14.03.2022 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява керівника Немирівської окружної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство «Агрофорт» про визнання незаконним наказу та витребування земельної ділянки. Позов обґрунтовано тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області та надано у власність [PERSON] ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області площею 2,0000 га із кадастровим номером 0523184800:02:003:0209 для ведення особистого селянського господарства. 13.09.2019 року державним реєстратором Липовецької міської ради Русецькою О.М. на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Окрім того, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді ПАТ «Агрофорт» строком до 23.09.2026 року, на підставі договору оренди № 531-СК від 24.09.2019 року укладеного з [PERSON] . Водночас, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-16744/15-16-СГ від 12.12.2016 року безоплатно вже отримував у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 0522282000:03:000:1206 площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, приймаючи оспорюваний наказ, не перевірило факт реалізації [PERSON] права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, порушив вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності. Таким чином, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером 0523184800:02:003:0209, а також витребувати у [PERSON] , [INFO] , земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером 0523184800:02:003:0209, що розташована на території Оратівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства. Ухвалою суду від 17.03.2022 року відкрито провадження у справі № 141/129/22 та призначено підготовче судове засідання на 14.04.2022 року. Підготовче судове засідання, призначене на 14.04.2022 року було відкладено на 12.05.2022 року, за клопотанням відповідача 2 [PERSON] 27.04.2022 року від представника відповідача 1 [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що 15.07.2019 року на адресу Головного управління надійшло клопотання гр. [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області. До вищевказаного клопотання гр. [PERSON] було додано усі документи та графічні матеріали, які передбачені положеннями статті 118 Земельного кодексу України. Також, у даному клопотанні [PERSON] зазначив, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виді цільового призначення не скористався. Так, за результатами розгляду клопотання гр. [PERSON] у зв`язку з відсутністю підстав для відмови у наданні відповідного дозволу Головним управлінням було прийнято наказ № 2-11971/15-19-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 18.07.2019 року. Разом з тим, 29.08.2019 року на адресу Головного управління надійшло клопотання гр. [PERSON] про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, яка розташована на території Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області. За результатами розгляду вищевказаного клопотання гр. [PERSON] , Головним управлінням було прийнято наказ № 2-15533/15-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 11.09.2019 року. В подальшому, 13.09.2019 року було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] , яка згодом була передана в оренду ПАТ «Агрофорт» строком до 23.09.2026 року. При цьому, позивач не здійснює посилання на відповідні норми законодавства, які б свідчили про те, що Головне управління при розпорядженні земельними ділянками сільськогосподарського призначення було зобов`язане здійснювати перевірку фактів реалізації громадянами права на безоплатну приватизацію земельних ділянок, а також не вказує які саме вимоги законодавства були порушені Головним управлінням. 04.05.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив від керівника Немирівської окружної прокуратури відповідно до якої, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В обгрунтування відзиву зазначив, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області та надано у власність [PERSON] ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області площею 2,000 га із кадастровим номером 0523184800:02:003:0209 для ведення особистого селянського господарства. При цьому, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-16744/15-16-СГ від 12.12.2016 року безоплатно вже отримував у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 0522282000:03:000:1206 площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням у 2019 році та зазначаючи, що не скористався правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду використання надав недостовірну інформацію, оскільки раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Спірна земельна ділянка вибула із державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок - держави. За цих обставин, самостійний позов про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року, яким затверджено проект землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,000 га із кадастровим номером 0523184800:02:003:0209 не виконує в повній мірі функції захисту права державної власності, що вказує на необхідність витребування майна від нового власника. 10.05.2022 року на адресу суду надійшли пояснення по суті позову від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Приватного акціонерного товариства «Агрофорт», згідно яких директор товариства просить врахувати дані пояснення при розгляді справи по суті та зазначив, що звернення прокурора до суду з даним позовом за захистом державних інтересів є необґрунтованим. Ухвалою суду від 12.05.2022 року продовжено строк підготовчого провадження\~у\~справі\~№ 141/129/22 на тридцять днів та відкладено розгляд підготовчого судового засідання на 07.06.2022 року. 21.05.2022 року від представника відповідача 2 адвоката Панасюк Н.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, представник відповідача 2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи відзив тим, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. При цьому, розумність строку визначається судом із урахуванням того чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя. Крім того, щоб набути представництво у цивільній справі від імені органу місцевого самоврядування потрібно, щоб даний орган ініціював судовий процес та залучив прокурора для представництва інтересів. 01.06.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідача 2 від керівника Немирівської окружної прокуратури, відповідно до якої прокурор позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Окрім обставин, які були вказані у відповіді на відзив від 02.05.2022 року, прокурором зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави у суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільних потреб, у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Витребування земельної ділянки у [PERSON] становить «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки вказане є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання безоплатної передачі у власність громадянам земель сільськогосподарського призначення, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. «Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з такої власності. Також враховуючи бездіяльність Оратівської селищної ради Вінницького району, яка виразилась у нездійсненні захисту інтересів держави в особі Оратівської територіальної громади, Немирівська окружна прокуратура уповноважена вжити заходи представницького характеру відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», абз. 2 ч. 5 ст. 56 ЦПК України, набуваючи статусу позивача. Підготовче судове засідання, призначене на 07.06.2022 року було відкладено на 15.06.2022 року, за клопотанням представника відповідача 2 адвоката Панасюк Н.А. Ухвалою суду від 15.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 141/129/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 28\~червня 2022\~року. Судове засідання, призначене на 28.06.2022 року було відкладено на 12.07.2022 року, за клопотанням представника відповідача 2 адвоката Панасюк Н.А. Позивач Оратівська селищна рада Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового розгляду справи в судове засідання 12.07.2022 року не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, [PERSON] , яка з`явилася в судове засідання в якості представника Оратівської селищної ради Вінницької області, не мала достатніх повноважень для представництва останньої в суді. Водночас, в матеріалах справи міститься заява № 1282/04-02 від 08.06.2022 року про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги керівника Немирівської окружної прокуратури Оратівська селищна рада підтримує повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Приватне \~акціонерне \~товариство «Агрофорт», будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 12.07.2022 року не з`явилася, повноважного представника\~до суду\~не направила. При цьому, 10.05.2022 року на адресу суду від директора ПрАТ «Агрофорт» А. Воробчака надійшли пояснення по суті позову, у яких останній просив розглядати справу за відсутності представника третьої особи. В судовому засіданні 12.07.2022 року прокурор Шимонюк М.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просила суд позов задовольнити повністю. Також, прокурор додатково зазначила, що у 2019 році земельна ділянка площею 2,0000 га із кадастровим номером 0523184800:02:003:0209 для ведення особистого селянського господарства була отримана [PERSON] незаконно. При цьому, Немирівська окружна прокуратура в межах діючого законодавства повідомляла селищну раду про порушення земельного законодавства та надавала час для звернення до суду для захисту інтересів громади. Однак, селищна рада проявила бездіяльність. Таким чином, прокурором були дотримані підстави для звернення до суду для захисту інтересів держави. Крім того, [PERSON] просила стягнути судовий збір із відповідачів в рівних частинах. Представник відповідача\~1\~Римський М.В.\~в судовому\~засіданні 12.07.2022\~року позовні\~вимоги не\~визнав у\~повному обсязі,\~просив суд\~відмовити у\~задоволенні позову\~з підстав, викладених у відзиві від 22.04.2022 року. При цьому, зазначив, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року є актом індивідуальної дії, та відповідно вичерпав свою силу, що підтверджується фактом реєстрації та внесенням відомостей до державного реєстру речових прав. Також, зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області не зобов`язане здійснювати перевірку фактів реалізації громадянами права на безоплатну приватизацію земельних ділянок. Представник відповідача\~2\~адвокат Панасюк\~Н.А.\~позовні вимоги\~не визнала,\~просила суд\~відмовити у\~задоволенні позову\~у повному\~обсязі з\~огляду на\~наступні обставини.\~Прокурор не\~має права\~звертатися до\~суду в\~даній категорії\~справ,\~оскільки витребування\~земельної ділянки\~можливе лише\~на користь\~власника.\~Також відповідно\~до \~ст.\~131-1\~Конституції України,\~в Україні\~діє прокуратура,\~яка здійснює: 1)\~підтримання публічного\~обвинувачення в\~суді; 2)\~організацію і\~процесуальне керівництво\~досудовим розслідуванням,\~вирішення відповідно\~до закону\~інших питань\~під час\~кримінального провадження,\~нагляд за\~негласними та\~іншими слідчими\~і розшуковими\~діями органів\~правопорядку; 3)\~представництво інтересів\~держави в\~суді у\~виключних випадках\~і в\~порядку,\~що визначені\~законом. Організація\~та порядок\~діяльності прокуратури\~визначаються законом.\~Згідно ч.\~3\~ст.\~23\~ЗУ «Про\~прокуратуру»,\~ прокурор\~здійснює представництво\~в суді\~законних інтересів\~держави у\~разі порушення\~або загрози\~порушення інтересів\~держави,\~якщо захист\~цих інтересів\~не здійснює\~або неналежним\~чином здійснює\~орган державної\~влади,\~орган місцевого\~самоврядування чи\~інший суб`єкт\~владних повноважень,\~до компетенції\~якого віднесені\~відповідні повноваження,\~а також\~у разі\~відсутності такого\~органу. Наявність\~таких обставин\~обґрунтовується прокурором\~у порядку,\~передбаченому частиною\~четвертою цієї\~статті,\~крім випадку,\~визначеного абзацом\~четвертим цієї\~частини.\~Прокурор здійснює\~представництво інтересів\~громадянина або\~держави в\~суді виключно\~після підтвердження\~судом підстав\~для представництва.\~Прокурор зобов`язаний\~попередньо,\~до звернення\~до суду,\~повідомити про\~це громадянина\~та його\~законного представника\~або відповідного\~суб`єкта владних\~повноважень.\~У разі\~підтвердження судом\~наявності підстав\~для представництва\~прокурор користується\~процесуальними повноваженнями\~відповідної сторони\~процесу.\~Наявність підстав\~для представництва\~може бути\~оскаржена громадянином\~чи її\~законним представником\~або суб`єктом\~владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. Крім того, представник відповідача 2 також зазначила, що у даному випадку правильними діями прокурора було б звернення до Оратівської селищної ради в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії. Поряд з цим, представник відповідача 2 адвокат Панасюк Н.А. у судовому засіданні 12.07.2022 року вказала, що прокурор Шимонюк М.М. не має повноважень на представництво інтересів Немирівської окружної прокуратури по даній справі № 141/122/22. Суд, заслухавши пояснення прокурора, представників відповідачів, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-16744/15-16-СГ від 12.12.2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області та надано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді у гр. [PERSON] , розташовану на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області площею 2,0000 га із кадастровим номером 0522282000:03:000:1206 для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення 01.03), за умови внесення змін до договору оренди землі № 244, укладеного 31.12.2013 року між гр. [PERSON] та Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області, зареєстрованого від 18.01.2014 року за № 4308322. Як вбачається з договору купівлі-продажу серії НВО № 641163 від 24.01.2017 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер якої 0522282000:03:000:1206, яка розташована на території Іваньківської сільської ради, Липовецького району , Вінницької області. Згідно із\~Інформацією з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 294597118, сформованого 13.01.2022 року, 24.01.2017 року було здійснено державну реєстрацію права приватної власності, номер запису про право власності: 18690605, на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер: 1128058605222, яким є земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 0522282000:03:000:1206, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Іваньківської сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, власником є [PERSON] . В подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області та надано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області площею 2,0000 га із кадастровим номером 0523184800:02:003:0209 для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення 01.03). Відповідно до\~Інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 294598432, сформованого 13.01.2022 року, 13.09.2019 року було здійснено державну реєстрацію права приватної власності, номер запису про право власності: 33252312, на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер: 1915833405231, яким є земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 0523184800:02:003:0209, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Скальської сільської ради, Оратівського району, Вінницької області, підстава для державної реєстрації: наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, серія та номер: 2-15533/15-19-СГ, виданий 11.09.2019 року, власником є [PERSON] , вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді ПАТ «Агрофорт» строком до 23.09.2026 року, на підставі договору оренди № 531-СК від 24.09.2019 року, укладеного з [PERSON] . Згідно копії договору оренди землі № 531-СК від 24.09.2019 року, що укладений між [PERSON] та ПАТ «Агрофорт», орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером 0523184800:02:003:0209, яка розташована на території Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області, строком на сім років. Відповідно до листа Вінницької обласної прокуратури Немирівської окружної прокуратури № 54/1-2466 вих-21 від 22.10.2021 року, згідно інформації Міністерства аграрної політики та продовольства України на території Липовецької та Турбівської територіальних громад виявлено факти подвійної безоплатної приватизації, а саме [PERSON] земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 0522282000:03:000:1206 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-16744/15-16-СГ від 12.12.2016 року та 0523184800:02:003:0209 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19 СГ від 11.09.2019 року. Оскільки [PERSON] двічі скористався правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що є порушенням ч. 4 ст. 116 ЗК України, прокурор звернувся до суду із даним позовом. Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Щодо підтвердження повноважень прокурора для представництва інтересів держави в суді, то суд зазначає насутпне. Відповідно до статті 131-1 Конституції України органи прокурату здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною третьою статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статус прокурора визначено у статті 15 вказаного вище Закону України «Про прокуратуру», частиною другою якої передбачено також, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі. Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації. Отже,\~прокурор діє не від імені органу прокуратури як юридичної особи, а виключно від імені держави. Відповідно до Положення про службове посвідчення прокурора, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України № 134 від 05 квітня 2016 року, службове посвідчення прокурора є офіційним документом, який засвідчує належність посадової особи до системи прокуратури України, підтверджує її посаду, а також повноваження, визначені законодавством. Крім того, Законом України «Про прокуратуру» не встановлено необхідності підтвердження довіреністю повноважень осіб, зазначених у статті 15 Закону України «Про прокуратуру», як представників у цивільному процесі, які діють у межах своєї компетенції. Такі особи підтверджують свої повноваження службовим посвідченням. \~Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2020 року у справі\~№ 704/1233/17 (провадження № 61-37850св18).\~ Таким чином, доводи представника відповідача 2 адвоката Панасюк Н.А. в частині того, що прокурор Шимонюк М.М. не мала повноважень на представництво інтересів Немирівської окружної прокуратури по справі № 141/122/22 суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються зазначеними висновками суду та нормами законодавства. Також не заслуговують на увагу та не приймаються судом доводи представника відповідача 2 адвоката Панасюк Н.А. та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Приватного акціонерного товариства «Агрофорт» про те, що\~прокурор безпідставно звернувся до суду із даним позовом та не обґрунтував наявність підстав для представництва, що виключає можливість звернення до суду за захистом інтересів держави, з огляду на таке. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої\~статті цього ж Закону). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. \~Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19) тавід 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19). Як встановлено судом, прокурором у даній справі дотримано вимог положень статті 23\~Закону України\~«Про прокуратуру» та належним чином у поданому до суду позові обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави в суді. Відповідно до ст.\~41\~Конституції\~України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41\~Конституції\~України також закріплено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбанняза договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ч. 1-4 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Згідно з п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара. Право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 у справі N 706/1685/16-ц). Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України. Відповідно до положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч. 3 ст. 388 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, відповідач 2 [PERSON] у 2019 році, повторно скориставшись своїм правом на безоплатне отримання земельної ділянки, вдруге набув у власність земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Скальської сільської ради Оратівського району Вінницької області площею 2,0000 га із кадастровим номером 0523184800:02:003:0209 для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення 01.03) згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року, оскільки у грудні 2016 року [PERSON] вже отримував безоплатно у приватну власність земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області площею 2,0000 га із кадастровим номером 0522282000:03:000:1206 для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення 01.03) згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-16744/15-16-СГ від 12.12.2016 року. Таким чином, беручи до уваги, що ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області не перевірило факт реалізації [PERSON] права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а від так було порушено права держави, суд доходить висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року суперечить положенням ч. 4 ст. 116 ЗК України та п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України. При цьому, з приводу самостійної позовної вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року, яким затверджено проект землеустрою та надано увласність [PERSON] земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером 0523184800:02:003:0209, суд зазначає таке. Власник з дотриманням вимог\~статті 388 Цивільного кодексу України\~може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. У спорах про витребування майна суд встановлює обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому, закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права. Оскільки вимога про визнання наказу ГУ Держгеокадастру незаконним та його скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою, то така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. При цьому, позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначеного наказу без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягнеь правових наслідків, на яке воно спрямоване. Вказана правова\~позиція викладена\~у постанові \~Великої Палати Верховного Суду в Постанові від 11.02.2020 року у справі № 922/614/19\~(провадження № 12-157гс19). Враховуючи викладене, позовна вимога прокурора про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-15533/15-19-СГ від 11.09.2019 року, яким затверджено проект землеустрою та надано увласність [PERSON] земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером 0523184800:02:003:0209, що розташована на території Оратівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства, задоволенню не підлягає, оскільки не є ефективним способом захисту та не призведе до відновлення порушеного права. Натомість, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позов прокурора є обгрунтованим та підлягає задоволенню в частині витребування у [PERSON] , [INFO] , на користь Оратівської територіальної громади в особі Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області земельної ділянки площею 2,00 га, з кадастровим номером 0523184800:02:003:0209, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Оратівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області. При цьому суд відзначає, що інші доводи та пояснення сторін та їх представників не спростовують висновків суду та не можуть впливати на законність судового рішення. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2 у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Прокурором при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 4962,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 296 від 01.03.2022 року, а також 1240,50 грн судового збору - за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується платіжним дорученням № 297 від 01.03.2022 року. В зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені прокурором судові витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, оскільки судом задоволено одну позовну вимогу, із відповідача 2 на користь Вінницької обласної\~прокуратури підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481,00 грн. та 1240,50 грн. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial