Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ДП «Волинський військовий лісгосп» про визнання незаконним наказу про оголошення догани, наказу про звільнення та поновлення на роботі. 1. \~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що він працював в ДП «Волинський військовий лісгосп» з 01 жовтня 2019 року на посаді лісничого Поворського лісництва. В 2020 році його було незаконно звільнено з роботи, а тому рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2021 року він був поновлений на посаді лісничого Поворського лісництва з 12 листопада 2020 року. Вказане рішення суду виконувалось в примусовому порядку. На виконання рішення суду про поновлення на роботі ДП «Волинський військовий лісгосп» видано наказ №110-ОС від 18 жовтня 2021 року, яким його поновлено на роботі на посаді лісничого Поворського лісництва з 13 листопада 2020 року. Позивач вказує, що 19 жовтня 2021 року одночасно з ознайомленням з наказом про поновлення на роботі роботодавець вручив йому повідомлення про скорочення з 21 грудня 2021 року у відповідності до наказу №54-ОД від 19 жовтня 2021 року «Про внесення змін в штатний розпис» та наказу №55-ОД від 19 жовтня 2021 року «Про попередження про звільнення у зв`язку зі скороченням штату». Також позивач зазначає, що впродовж двомісячного періоду його роботи відносно нього роботодавцем проведено дві службові перевірки, за результатами яких йому оголошено дві догани, а саме: на підставі наказу №123-ОС від 19 листопада 2021 року та наказу №130-ОС від 20 грудня 2021 року. Обґрунтовуючи незаконність наказу ДП «Волинський військовий лісгосп» №130-ОС від 20 грудня 2021 року «Про оголошення догани», позивач зазначає, що такий наказ видано роботодавцем за результатами службової перевірки щодо виявленого факту використання ним службового автомобіля у власних цілях, а саме: для доставки дров до місця його проживання 03 листопада 2019 року. Встановлений законом шестимісячний строк притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення, яке відбулось 03 листопада 2019 року, закінчився 03 травня 2020 року, тобто в той час, коли він фактично не працював. На переконання позивача притягнення його до дисциплінарної відповідальності за минанням строку є незаконним. Наказом ДП «Волинський військовий лісгосп» №131-ОС від 20 грудня 2021 року «Про припинення трудового договору» його, [PERSON] , звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважаючи своє звільнення незаконним, [PERSON] зазначає, що жодних змін у підприємстві, які б були пов`язані зі зміною організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання не відбулось, а тому підстав для скорочення чи зміни штату не було. У структурі підприємства на момент його звільнення було шість лісництв, а нещодавно шляхом приєднання додалось ще два. За кожним з цих лісництв, в тому числі, й за Повороським лісництвом, закріплено відповідну територію лісових насаджень. Площа обслуговування Поворського лісництва на день його звільнення становила приблизно 4900 га. При цьому у структурі інших лісництв, які мають меншу площу обслуговування лісових насаджень, скорочення штату не відбулось. Скорочення лише однієї його посади, на думку позивача, є виявом упередженого ставлення керівництва підприємства до нього особисто. Під час вручення повідомлення про скорочення йому було запропоновано дві вакантні посади: інженер з охорони праці (0,5 ставки) та водій (0,5 ставки). Жодна із запропонованих йому посад не відповідає його кваліфікації. Відповідачем не дотримано вимог ст. 42 КЗпП України, адже під час його звільнення не було проведено аналіз та встановлення переваг залишення на роботі за кваліфікацією та продуктивністю працівників, які працюють на посаді лісничий в усіх лісництвах, які входять в структуру підприємства. На підставі наведеного позивач просить: визнати незаконним наказ ДП «Волинський військовий лісгосп» № 130-ОС від 20 грудня 2021 року «Про оголошення догани»; визнати незаконним наказ ДП «Волинський військовий лісгосп» № 131-ОС від 20 грудня 2021 року «Про припинення трудового договору», яким його, [PERSON] , лісничого Поворського лісництва звільнено з роботи з підстав скорочення штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити [PERSON] на посаді лісничого Поворського лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» з 21 грудня 2021 року; стягнути з ДП «Волинський військовий лісгосп» середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 21 грудня 2021 року по день поновлення на роботі. 29 червня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позов, представник відповідача зазначає, що на підставі наказу підприємства «Про внесення змін в штатний розпис» № 54-ОД від 19 жовтня 2021 року у зв`язку з оптимізацією чисельності персоналу та в зв`язку з виробничою необхідністю скорочено з 21 грудня 2021 року посаду лісничого Поворського лісництва, яку займав [PERSON] , а тому він підлягав звільненню на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 19 жовтня 2021 року [PERSON] попереджено про звільнення з 21 грудня 2021 року. Представник відповідача вказує, що відповідно до статуту ДП «Волинський військовий лісгосп», норм Господарського кодексу України роботодавець має право самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис, а втручання в господарську діяльність підприємства не допускається. ДП «Волинський військовий лісгосп» належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування [PERSON] , адже йому були запропоновані всі вакантні посади, але працівник від них відмовився. Згідно з штатним розписом підприємства станом на 01 січня 2022 року посада лісничого Поворського лісництва відсутня. На підставі наведеного відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю. 2. \~ \~ \~ \~Процесуальні дії. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. Представник позивача адвокат Дзивульська Л. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які наведені в позовній заяві, поросить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Таргоній В. О. в судовому засіданні позов заперечив з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до таких висновків. 3. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини. Відповідно до статуту ДП «Волинський військовий лісгосп», затвердженого наказом Міністерства оборони України №309 від 06 жовтня 2021 року, ДП «Волинський військовий лісгосп» засноване на державній власності як державне комерційне, спеціалізоване лісогосподарське підприємство та належить до сфери управління Міністерства оборони України. Підприємство утворено уповноваженим органом управління з метою керування закріпленим лісовим фондом, ефективного використання державного майна, одержання прибутку, виконання державних контрактів (договорів) у сфері оборонних закупівель з лісопереробки та іншої продукції, замовлень сторонніх організацій, юридичних і фізичних осіб України, виробництва продукції (робіт, послуг) для потреб національної економіки, іншої діяльності, яка не суперечить законодавству України (а. с. 90 - 110). Суд установив, що [PERSON] працював в ДП «Волинський військовий лісгосп» на посаді лісничого Поворського лісництва. 12 листопада 2020 року [PERSON] було звільнено з вищевказаної посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з втратою довіри, однак рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 вересня 2021 року позивача поновлено на посаді лісничого Поворського лісництва з 12 листопада 2020 року (а. с. 7-12). На виконання рішення суду наказом ДП «Волинський військовий лісгосп» №110-ОС від 18 жовтня 2021 року [PERSON] поновлено на попередній роботі на посаді лісничого Поворського лісництва з 13 листопада 2020 року (а. с. 14). Також установлено, що 07 вересня 2021 року директор ДП «Волинський військовий лісгосп» письмово звернувся до ТВО начальника Головного управління майна та ресурсів з проханням погодити внесення змін в штатний розпис підприємства з 08 вересня 2021 року, зокрема, вивести зі штатного розпису такі посади: лісничий Поворського лісництва, майстер лісу Поворського лісництва, майстер лісу Бережницького лісництва (а. с. 113). Відповідно до наказу ДП «Волинський військовий лісгосп» № 45-ОД від 08 вересня 2021 року зі штатного розпису підприємства з 08 вересня 2021 року виведено такі посади: лісничий Поворського лісництва, майстер лісу Поворського лісництва, майстер лісу Бережницького лісництва (а. с. 112). Наказом ДП «Волинський військовий лісгосп» №53-ОД від 13 жовтня 2021 року до штатного розпису підприємства введено посаду лісничого Поворського лісництва з 13 жовтня 2021 року (а. с. 150). З наведеного слідує, що на час фактичного поновлення на роботі [PERSON] посада лісничого Поворського лісництва була виведена зі штатного розпису ДП «Волинський військовий лісгосп», однак на виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі така посада була знову введена в штатний розпис підприємства. В подальшому, в зв`язку з оптимізацією чисельності персоналу та в зв`язку з виробничою необхідністю ДП «Волинський військовий лісгосп» видано наказ № 54-ОД від 19 жовтня 2021 року про внесення змін в штатний розпис та скорочення з 21 грудня 2021 року посади лісничого Поворського лісництва (а. с. 83). На підставі вищевказаного наказу 19 жовтня 2021 року роботодавцем також видано наказ №55-ОД про попередження лісничого Повороського лісництва [PERSON] про звільнення з 21 грудня 2011 року відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 84). 19 жовтня 2021 року роботодавець вручив [PERSON] письмове повідомлення про майбутнє скорочення штату ДП «Волинський військовий лісгосп», яке відбудеться з 21 грудня 2021 року. У вказаному повідомленні роботодавець доводить до відома [PERSON] , що посада, яку він обіймає, підлягає скороченню, в зв`язку з чим йому пропонуються інші вакантні посади, а саме: інженер з хорони праці (0,5 пос.) та водій авто. Крім того, позивачу роз`яснено наслідки відсутності його згоди на переведення на іншу посаду (а. с. 111). Наказом ДП «Волинський військовий лісгосп» №131-ОС «Про припинення трудового договору (контракту)» від 20 грудня 2021 року [PERSON] звільнено з посади лісничого Поворського лісництва у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 кЗпП (а. с. 23). Крім того, ДП «Волинський військовий лісгосп» 19 жовтня 2021 року видано наказ №64-ОД про проведення службового розслідування за фактом виявлених порушень, вчинених лісничим Поворського лісництва [PERSON] , а саме: щодо використання службового спеціалізованого вантажного автомобіля у власних цілях (а. с. 16). 20 жовтня 2021 року [PERSON] надав комісії по службовому розслідуванню свої письмові пояснення, в яких зазначив, що він в листопаді 2019 року здійснив перевезення придбаних ним дров службовим вантажним автомобілем (а. с. 19). Актом проведення службового розслідування підтверджується, що комісією виявлено порушення, вчинене 29 листопада 2019 року лісничим Поворського лісництва Саливончиком\~Г. Й., а саме: використання службового спеціалізованого вантажного автомобіля у власних цілях. [PERSON] здійснив перевезення лісопродукції службовим спеціалізованим вантажним автомобілем ЗІЛ-131, номерний знак [NUMBER] , на територію свого домогосподарства (а. с. 126). За наслідками службового розслідування наказом ДП «Волинський військовий лісгосп» №130-ОС від 20 грудня 2021 року [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни: не забезпечення правильного та раціонального використання виділеного лісництву майна, обладнання (а. с. 21). 4. \~ \~ \~ \~Позиція суду, застосовані норми права та оцінка аргументів сторін. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. 4.1. Щодо вимог про визнання незаконним наказу про оголошення догани. Відповідно до\~статті 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно зі\~статтею 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до частини першої\~статті 147 КЗпП України\~догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника саме за порушення трудової дисципліни. Статтею 148 КЗпП України передбачено, що\~дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149\~КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника, тощо. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року в справі № 219/2474/19 зазначено, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто орган, правомочний застосовувати дисциплінарні стягнення повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Як вбачається з наказу ДП «Волинський військовий лісгосп» № 130-ОС від 20 грудня 2021 року «Про оголошення догани» роботодавець не зазначив нормативне обґрунтування підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, внаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити які саме положення нормативно-правового та/чи локального акту (наприклад, посадової інструкції, правил внутрішнього трудового розпорядку) порушив позивач. Наведене вказує на незаконність наказу ДП «Волинський військовий лісгосп» № 130-ОС від 20 грудня 2021 року «Про оголошення догани». \~ \~ \~ \~У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в справі № 461/8132/17 (провадження № 61-9697св19). Крім того, в акті службового розслідування зазначено, що датою вчинення [PERSON] дисциплінарного порушення є 29 листопада 2019 року. Наведене дає підстави для висновку, що шестимісячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] закінчився 29 травня 2020 року. При цьому наказ про застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення датований 20 грудня 2021 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. ст. 148 КЗпП України. Таким чином, суд установив, що наказом ДП «Волинський військовий лісгосп» № 130-ОС від 20 грудня 2021 року «Про оголошення догани» позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності поза межами встановленого ч. 2 ст. ст. 148 КЗпП України строку, а тому вимоги [PERSON] про визнання незаконним цього наказу підставні та підлягають до задоволення. 4.2. Щодо вимог про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору. Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49? КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури. Відповідно до частини третьої статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Відповідно до п. 6.1 статуту ДП «Волинський військовий лісгосп» підприємство має право визначати організаційну структуру, чисельність і штатний розпис підприємства (а. с. 97). Згідно з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), від 27 травня 2021 року у справі № 201/6689/19 (провадження № 61-5965св20), від 27 січня 2022 року у справі № 607/22928/20 (провадження № 61-16543св21) суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. З наведених мотивів суд відхиляє доводи позову про те, що ДП в «Волинський військовий лісгосп» не було передумов для скорочення посади, яку обіймав позивач. Разом з тим, суд установив, що в ДП «Волинський військовий лісгосп» відбулось скорочення штату працівників, що підтверджується наказом № 54-ОД від 19 жовтня 2021 року про внесення змін в штатний розпис та скорочення з 21 грудня 2021 року посади лісничого Поворського лісництва (а. с. 83). У штатному розписі по ДП «Волинський військовий лісгосп», який введений в дію з 21 грудня 2021 року, посада лісничого Повороського лісництва відсутня (а .с. 147-149). Отже, суд дійшов висновку про те, що в ДП «Волинський військовий лісгосп» дійсно відбулися зміни в штаті та чисельності працівників, що є виключним правом підприємства визначати чисельність і штат працівників, а саме: відбулося скорочення посади лісничого Поворського лісництва, яку обіймав [PERSON] . Надаючи пояснення у судовому засіданні, представник відповідача [PERSON] зазначав, що з метою оптимізації роботи підприємства передбачалось об`єднання Поворського лісництва з Черемошнянським. Однак, оскільки такий процес оптимізації є достатньо складний та тривалий, то скорочення штату працівників відбувалось на підприємстві поступово. На підтвердження своїх пояснень представник відповідача надав копію наказу підприємства №20-ОД від 03 травня 2022року, зі змісту якого вбачається, що наразі в ДП «Волинський військовий лісгосп» проведено оптимізацію трьох існуючих лісництв Поворського, Черемошнянського та Бахівського. Штатним розписом по ДП «Волинський військовий лісгосп» підтверджується, що станом на 01 червня 2022 року Поворське лісництво в складі підприємства відсутнє. Встановлені судом обставини щодо дійсної зміни в штаті працівників ДП «Волинський військовий лісгосп» не дають підстави для висновку про зловживання роботодавцем своїм правом з метою незаконного звільнення позивача. Щодо дотримання відповідачем передбаченої законодавством процедури звільнення позивача, суд зазначає таке. Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Виходячи із системного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Зазначені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 369/6843/15-ц. Суд установив, що внаслідок скорочення посади лісничого Поворського лісництва позивач [PERSON] був попереджений роботодавцем про його звільнення відповідно до чинного законодавства. При цьому, відповідачем на виконання вимог статті 49-2 КЗпП України запропоновано [PERSON] наявні у період дії попередження вакантні посади (інженера з охорони праці та водія). Проте, позивач згоди на зайняття запропонованих йому посад не надав. Протягом періоду часу з 19 жовтня 2021 року (день попередження) по 20 грудня 2021 року (дня звільнення позивача) в ДП «Волинський військовий лісгосп» не вводились нові штатні одиниці. Встановлена судом на підставі представлених відповідачем доказів (зокрема, штатних розписів) відсутність у ДП «Волинський військовий лісгосп» у період дії попередження нових вакантних посад стороною позивача не спростована. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що звільнення [PERSON] з посади лісничого Поворського лісництва зв`язку зі скороченням посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог, викладених у статті 49-2 КЗпП України. Доводи позивача про порушення відповідачем його переважного права на залишення на роботі при скороченні штату працівників, не можуть бути враховані, з огляду на таке. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається вказаним у переліку (ч.2 ст. 42 КЗпП України). Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що ст. 42 КЗпП України підлягає застосуванню серед працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. Відтак, враховуючи, що посада лісничого Поворського лісництва була єдиною у ДП «Волинський військовий лісгосп», то застосування положень статті 42 КЗпП України в цьому випадку є безпідставним. Підсумовуючи, суд зазначає, що за результатами судового розгляду справи встановлено дотримання роботодавцем ДП «Волинський військовий лісгосп» процедури звільнення працівника [PERSON] , зокрема, роботодавцем дотримано строки попередження про звільнення та запропоновано працівнику всі вакантні посади, від яких позивач відмовився, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі. У зв`язку з висновком суду про відмову в задоволенні позову про поновлення на роботі не підлягає до задоволення й вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. 5. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову, а саме: в частині вимог про визнання незаконним наказу роботодавця про оголошення догани, яка оплачена судовим збором, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Outcome: partial