Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Турченко\~С.П., звернулася до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, приватного підприємця [PERSON] про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] . 11 червня 2021 року невідомі особи почали встановлювати металеву огорожу на прибудинковій території клумбі, яка безпосередньо примикає до багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , тобто впритул до житлового будинку. В подальшому було з`ясовано, що 03 серпня 2011 року за № СМ 08311024762 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області проведено реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] приватному підприємцю [PERSON] на будівництво продовольчого магазину. Зазначає, що [PERSON] , заповнюючи декларацію, зазначив у ній недостовірну, неправдиву інформацію, сама декларація містить ознаки підробки. Так, декларацію про початок виконання будівельних робіт подано поза межами визначеного рішенням Сумської міської ради та договором строку забудови земельної ділянки. Декларацію підписано не уповноваженою особою. Ним подано недостовірні відомості та недостовірну інформацію про право на земельну ділянку. Крім того, на земельній ділянці, де ФОП [PERSON] здійснюється забудова розташовано газову трубу, у той час як в декларації визначено, що забудові підлягає вся земельна ділянка. Забудова магазину здійснюється впритул до багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , проте дозволу на здійснення вказаної добудови інші співвласники не надавали. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що 26 грудня 2005 року між ним та Сумською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 0,0100 га. Договір зареєстрований в Сумській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23\~лютого 2006 року за №\~040661200222. Отже, договір оренди земельної ділянки набрав чинності з 23\~лютого 2006 року. 29\~серпня 2016 року Господарський суд Сумської області визнав укладеною додаткову угоду № 1 від 27\~травня 2016 року до договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005 року на строк до 05 липня 2025 року. Таким чином, договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 діє на час розгляду цієї справи в суді. Також вважає, що позивачка не є учасником відносин по здійсненню державного архітектурно-будівельного контролю за будівництвом магазину продтоварів за адресою: [ADDRESS] , тому не може бути позивачем по справі. Зі змісту позовної заяви неможливо встановити якими діями/бездіяльністю та які саме права, свободи чи інтереси позивачки ним порушені у зв`язку з реєстрацією декларації про початок виконання будівельних робіт 03 серпня 2011 року № СМ 08311024762. У відзиві на позовну заяву відповідач Державна архітектурно-будівельна інспекція України просить відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю з тих підстав, що діяльність органів державного архітектурно-будівельного контролю зводиться до перевірки повноти даних, зазначених у декларації. Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник будівництва несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Відповідач також заперечує твердження позивача про те, що декларацію було підписано не уповноваженою особою, оскільки станом на дату реєстрації зазначеної декларації начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області був [PERSON] . Крім того, відповідач зауважує, що з 18 березня 2020 року Держархбудінспекція та її територіальні органи не здійснюють заходи державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (перевірки) щодо суб`єктів містобудування на об`єктах будівництва. У відповіді на відзив відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] представник позивачки [PERSON] адвокат Турченко С.П. зауважує, що рішення Господарського суду Сумської області від 29 серпня 2016 року у справі № 920/695/16, яке стало підставою для поновлення договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005 року, не набрало законної сили, тому договір є нечинним. Позивачка звернулась до суду з позовом за захистом порушеного права як співвласниця багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання. Незаконна реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт від 03 серпня 2011 року за № СМ 08311024762, яка є документом, що надає ФОП [PERSON] право на здійснення будівництва на прибудинковій території та яка передбачає здійснення прибудови до багатоквартирного житлового будинку на єдиній пішохідній доріжці уздовж будинку, порушує її право власності, тому позов спрямований на захист свого майна у спосіб, який обрано нею відповідно до вимог ст. 16 ЦК України. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Турченко С.П. позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] та його представник адвокат Маківський О.В. заперечили проти позову. Представник відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26 листопада 2007 року (а.с. 4, 5). Рішенням Сумської міської ради від 05 липня 2005 року № 1267-МР надано в оренду підприємцю [PERSON] земельну ділянку за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради під розташування магазину за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0100 га на строк користування 10 років (а.с. 9-10). 26 грудня 2005 року між Сумською міською радою та підприємцем [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,0100 га під розташування магазину терміном до 05 липня 2015 року. Вказаний договір зареєстрований у Сумському міському центрі Сумської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті при земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 лютого 2006 року №\~040661200222 (а.с. 11-16). 15 серпня 2005 року начальником відділу кадастру Сумського міського управління земельних ресурсів, ТОВ «Бізнес-Ленд» та ПП [PERSON] було підписано акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання та погодження (встановлення, закріплення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки ПП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено та закріплено в натурі межі зазначеної вище земельної ділянки, які проходять по: 1-2 по стіні будівлі, 2-1 по умовній лінії (а.с. 20). Як зазначено в акті прийому-передачі об`єкта оренди, підписаного Сумською міською радою та підприємцем [PERSON] , на використання земельної ділянки встановлені обмеження: заборонено будівництво в зоні обмеження до переносу газопроводу і електромережі. У межах охоронної зони труби газопостачання та каналізаційного люку забезпечувати умови їх експлуатації та запобігати ушкодженню (а.с. 21, 76). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 площею 0,01\~га на строк до 05 липня 2025 року (а.с. 69-70). З протоколу зборів мешканців житлових будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , у тому числі, мешканки квартири [ADDRESS] [PERSON] , підписи яких посвідчені головою Житлово-будівельного кооперативу № 43 «Будівельник-2», вбачається, що вказані мешканці не заперечують проти будівництва продовольчого магазину у виді прибудови до будівлі бібліотеки за адресою: [ADDRESS] (а.с. 138). У листі від 10 серпня 2005 року № 52 Центральна міська бібліотека ім. Т.Г. Шевченка не заперечувала проти будівництва магазину на прилеглій території до бібліотеки філії [ADDRESS] за умови виконання умов договору між філією № 2 та приватним підприємцем [PERSON] від 08 серпня 2005 року, при проведенні додаткового освітлення в дитячий кабінет (а.с. 170, 171). Крім того, у заяві від 27 березня 2009 року мешканці квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [PERSON] не заперечували проти будівництва прибудови з надбудовою магазину продтоварів за адресою: [ADDRESS] згідно затвердженого ескізного проекту від 05 червня 2006 року (а.с. 173, 174). У гарантійному листі на адресу ПАТ «Сумигаз» від 21 лютого 2007 року фізична особа-підприємець [PERSON] гарантував повну оплату робіт по перекладці існуючого внутрішньоквартирного підземного газопроводу низького тиску у зв`язку з потраплянням його в зону будівництва магазину у випадку аварійного витоку газу, якщо такі роботи будуть виконані (а.с. 183). 03 серпня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за № СМ 08311024762 на об`єкт: «Продовольчий магазин по [ADDRESS] (будівництво)», категорія складності ІІІ, замовник ПП [PERSON] (а.с. 92-94). Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами 1, 2 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (частина 1 статті 13 ЦПК України). Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями частин 1-4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як на підставу позовних вимог позивачка посилається на те, що приватний підприємець [PERSON] вніс недостовірну, неправдиву інформацію в декларацію про початок виконання будівельних робіт. Зокрема, декларацію про початок виконання будівельних робіт подано поза межами визначеного рішенням Сумської міської ради та договором строку забудови земельної ділянки; декларацію підписано не уповноваженою особою; ним подано недостовірні відомості та недостовірну інформацію про право на земельну ділянку. Однак, як вбачається з додатку до рішення Сумської міської ради «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» від 05 липня 2005 року № 1267-МР, вказаним документом визначено не строк будівництва два роки, а визначено розмір орендної плати в рік за землю у відсотках до грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 3,0 (1,0 на період будівництва, до 2 років) (а.с. 10). Суд відхиляє також доводи позивача про те, що декларацію підписано не уповноваженою особою, оскільки в доданій до позовної заяви інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відображень прізвище останнього керівника (голови ліквідаційної комісії) Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області (ідентифікаційний код юридичної особи 37654686) Лучанінов О.В. та відсутня інформація про попередніх керівників, зокрема про [PERSON] (а.с. 29). Водночас, як зауважила у відзиві Державна архітектурно-будівельна інспекція України, станом на дату реєстрації оспорюваної декларації начальником Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області (ідентифікаційний код юридичної особи 37654686), діяльність якої було припинено 11 листопада 2011 року, був саме [PERSON] . Що стосується доводів позовної заяви про недостовірну інформацію про право на земельну ділянку, то суд зауважує, що в оскаржуваній декларації про початок виконання будівельних робіт вказано дату реєстрації договору оренди земельної ділянки в Сумській регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті при земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 лютого 2006 року №\~040661200222. Аналізуючи зміст позовної заяви, обґрунтування позивачкою порушення її прав внесенням недостовірної інформації відповідачем в декларацію про початок виконання будівельних робіт, суд дійшов висновку, що порушення прав позивачки відповідачем внесенням ним, на думку позивачки, недостовірної інформації в декларацію про початок виконання будівельних робіт, реєстрацію якої просить скасувати позивачка, не доведені належними та допустимими доказами. Щодо доводів позовної заяви про те, що відповідач не отримав дозволу на здійснення добудови від інших співвласників, суд зазначає наступне. Добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права). Саме такий висновок щодо цієї доктрини зроблено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18). Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц (провадження №\~61-2032св19). На думку суду, позиція позивачки про те, що відповідач не отримав згоди від співвласників будинку на здійснення прибудови до будинку при пред`явленні даного позову суперечить їхній попередній поведінці про те, що вони не були проти здійснення відповідачем будівництва продовольчого магазину у виді прибудови до будівлі бібліотеки за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить підписання мешканцями житлових будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] протоколу зборів, посвідченого головою Житлово-будівельного кооперативу № 43 «Будівельник-2». Зокрема, від квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності позивачці, міститься підпис [PERSON] (а.с. 138-139). Крім того, у листі від 10 серпня 2005 року № 52 Центральна міська бібліотека ім. Т.Г. Шевченка, яка безпосередньо межує із земельною ділянкою, наданою відповідачу під будівництво магазину, не заперечує проти будівництва магазину на прилеглій території до бібліотеки філії [ADDRESS] \~а приватним підприємцем [PERSON] (а.с. 170). Не заперечували також проти будівництва прибудови з надбудовою магазина продтоварів за адресою: [ADDRESS] і мешканці квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] вказаного будинку, про що свідчать їхні підписи від 27 березня 2009 року (а.с. 173). Слід зазначити, що мешканці будинку [ADDRESS] , у тому числі і квартира [ADDRESS] , що належить позивачці, зверталися з листом на ім`я міського голови після публікації статті в газеті «Ваш шанс» № 9 від 26 лютого 2003 року з проханням здійснити будівництво прибудови магазину до будинку [ADDRESS] (а.с. 186-187). Однак, позивачка, підписавши відповідне звернення, з позовними вимогами звернулася до суду майже через 20\~років у червні 2021 року. Щодо заявлених позовних вимог про те, що на земельній ділянці, де відповідачем здійснюється забудова розташовано газову трубу, в той час як в декларації зазначено, що забудові підлягає вся земельна ділянка, то суд зауважує, що з наданих відповідачем містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 04 квітня 2012 року № 2/11.01-32 за адресою [ADDRESS] з будівництва продовольчого магазину вбачається, що із загальної площі земельної ділянки 0,0100 га площа забудови має становити 99,0 кв.м. Також зазначено, що на земельній ділянці прокладено інженерні мережі: каналізаційна, газопровідна, кабель зв`язку, електромережа, у зв`язку з чим необхідно одержати згоду з підприємствами, що обслуговують інженерні мережі щодо переносу інженерних мереж газопровід, електромережа (а.с. 78-80). У гарантійному листі на адресу ПАТ «Сумигаз» від 21 лютого 2007 року фізична особа-підприємець [PERSON] гарантував повну оплату робіт по перекладці існуючого внутрішньоквартирного підземного газопроводу низького тиску у зв`язку з потраплянням його в зону будівництва магазину у випадку аварійного витоку газу, якщо такі роботи будуть виконані (а.с. 183). Аналогічного змісту гарантійний лист відповідачем було складено також на адресу директора філії «Сумський міський РЕМ» від 01 червня 2021 року (а.с. 184). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачка всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не довела належними та допустимими доказами, яким чином реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт порушує її права чи законні інтереси. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в позові у зв`язку з його необґрунтованістю. Оскільки в позові відмовлено, судові витрати покладаються на позивача, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed