Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із спільною заявою про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя. Свою заяву мотивують тим, що перебувають в шлюбі з 07 вересня 1996 року, зареєстрований Маяківською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 13. В шлюбі народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім. Вказують на те, що спільне життя не склалося, подружні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Збереження сім`ї не можливе, вважають шлюб формальним, а тому просили його розірвати. Крім того, досягли згоди стосовно визначення місця проживання неповнолітньої дитини дитини після розірвання шлюбу, а також участі у матеріальному та забезпечені умов життя дитини тим з батьків, який проживатиме окремо та розміру аліментів на дитину. До судового засідання заявники подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Вимоги заяви підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце рогляду справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07 вересня 1996 року Маяківською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 13 (а.с. 7). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 109 СК України\~подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, подальше збереження родини суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, права дитини, а тому заява підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що сторонами досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також участі матері [PERSON] в утриманні малолітнього сина, котрий проживає з батьком. Дані обставини підтверджено нотаріально посвідченим Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 06 червня 2022 року (а.с. 9-10). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] ,\~ [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що заявники дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу та згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо та розміру аліментів на дитину. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, те, що заявники дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved