Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Представник ПАТ «СГ «ТАС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, яким просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 40323,83 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позову, заначив, що 21.03.2017 року об 23 год. 10 хв., по вул. Пушкінська, 20 в м. Києві сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «БМВ», р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який належить [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2017 року встановлено, що ДТП сталась з вини відповідача. Автомобіль водія [PERSON] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «Європейський страховий альянс» відповідно до договору добровільного страхування № 41053 від 20.09.2016 року. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про настання страхової події. На основі заяви про настання страхового випадку, було складено страховий акт № 638/17/50/ТР25/00/2 від 05.04.2017 року з розрахунком страхового відшкодування у розмірі 40323,83 грн. та сплачено потерпілому, з врахуванням франшизи 1000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням про сплату. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 40323 грн. 83 коп. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп., а всього стягнути 42425 ( сорок дві тисячі чотириста двадцять п`ять ) грн. 83 коп. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2021 року скасовано вищезазначене рішення суду від 13.10.2020 року та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог категорично заперечив, посилаючись на те, що відповідач не спричиняв дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного сп`яніння, а тому у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони 21.03.2017 року об 23 год. 10 хв., по вул. Пушкінська, 20 в м. Києві сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «БМВ», р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який належить [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф (а.с. 6-7). Однак, постановою Апеляційного суду міста Києва від 14.08.2017 року закрито провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях [PERSON] та визначення стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. в дохід держави (а.с.70-71). 20.09.2016 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № 41053 транспортного засобу «БМВ», р/н [NUMBER] (а.с. 9). Крім того, на момент ДТП між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.07.2016 року № АЕ/8673592 за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля «ВАЗ», р/н [NUMBER] з лімітом цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану майну у розмірі 100000,00 грн. (а.с. 8). Згідно рахунку-фактури № РФ-15465 від 27.03.2017 року, звіту № 41/17 від 27.03.2017 року складеного СПД [PERSON] , страхового акту № 638/17/50/ТР25/00/2 з розрахунком суми страхового відшкодування [PERSON] було сплачено страхове відшкодування в розмірі 41323 грн. 83 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 20774 від 07.04.2017 р., № 02863 від 11.04.2017 р., № 02835 від 10.04.2017 р., № 6143 від 21.04.2017 р. (а.с. 34-37). На підставі заяви ПрАТ «Європейський страховий альянс» № 638/17 від 14.07.2017 року складеного страхового акту № 20491В/01/2017 від 27.09.2017 року ПрАТ «ТАС» відповідно до умов полісу № АЕ/8673592 в межах ліміту здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 40323 грн. 83 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 39549 від 11.10.2017 року (а.с. 41). Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до підпункту а) пункту 38.1.1. частини 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як зазначалось вище постановою Апеляційного суду міста Києва від 14.08.2017 року закрито провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях [PERSON] . З аналізу підпункту «а» п. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається право страховика пред`явити регресний позов до страхувальника або до водія транспортного засобу, в залежності від того, хто з них керуючи транспортним засобом у стані сп`яніння спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Таким чином, у Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» після виплати страхового відшкодування не виникло право подати регресний позов до [PERSON] , як до водія забезпеченого транспортного засобу у зв`язку з тим, що він не є винною особою, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного сп`яніння. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed