Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 01.07.2019 між нею та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було підписано Заяву № 1001346450502 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та надання їй коштів у сумі 128 468,00 гривень строком на 36 місяців. Відповідно положення 1 Договору, вказано загальний розмір кредиту 128 468,00 гривень. Позивачка зазначає, що на даний момент, обов`язки за кредитним договором № 1001346450502 від 01.07.2019 вона виконує відповідно графіку погашення заборгованості і кошти за кредитом сплачує. Однак за кредитним договором № 1001346450502 від 01.07.2019 згідно з графіком щомісячних платежів до сум, що підлягають сплаті включається щомісячна комісія (плата за обслуговування) у розмірі 2,99%. Нарахування комісії (плати за обслуговування) позивачка вважає незаконним. Позивачка вважає, що Кредитний договір укладений між нею та Акціонерним товариством «ПУМБ» № 1001346450502 від 01.07.2019 про надання їй кредитних коштів в сумі, що дорівнює 128 468,00 гривень є таким, що порушує її право як споживача, та підлягає визнанню недійсним в частині нарахування плати за обслуговування кредиту. Відповідачем не було письмово повідомлено позивачку про всю необхідну інформацію щодо умов Договору про надання кредиту. Відповідач скористався тим, що позивачці об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і вона була введена в оману. Просила суд: визнати п. 4 Заяви № 1001346450502 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.07.2019, укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством «ПУМБ» недійсним з застосуванням наслідків недійсності правочину; зобов`язати AT «ПУМБ» здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як плату за обслуговування (комісію) за кредитним договором № 1001346450502 від 01.07.2019 у розмірі 96 520, 49 гривень в рахунок погашення суми тіла кредиту. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.09.2021 провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду у судове засідання. Представником відповідача АТ «ПУМБ» відзив на позовну заяву не подано. В судове засідання позивачка не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За положеннями ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання пункту 4 заяви № 1001346450502 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 01.07.2019 недійсним з застосуванням наслідків недійсності правочину та зобов`язання АТ «ПУМБ» здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як плату за обслуговування (комісію) за кредитним договором № 1001346450502 від 01.07.2019 у розмірі 96 520,49 грн. в рахунок погашення суми тіла кредиту, позивачкою [PERSON] у якості письмових доказів надано копії: копію паспорту громадянки України, копію Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1001346450502 від 01.07.2019, копії квитанцій про здійснення платежів за кредитом, копію виписки/особового рахунку з 01.07.2019 по 17.08.2021. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Отже позовні вимоги [PERSON] , що ґрунтуються на підставі договору № 1001346450502 від 01.07.2019, не підтверджені матеріалами справи. Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що позивачка дійсно була введена в оману відповідачем при отриманні кредитних послуг, наразі відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed