Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

[PERSON] 06.01.2022 р. звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного Товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.01.2022 р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позовна заява обґрунтована тим, що 02.11.2020 близько 11.00 год. в м. Івано-Франківську по вул. Коновальця, а саме на перехресті вул. Ботанічна, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів марок «Mercedes» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2020 у справі №344/16851/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] вимог пунктів 2.3.б), 10.1., 16.13. ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , завдано майнової та моральної шкоди. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes» д.н.з. [NUMBER] відповідно до полісу №АР/ 0787077 застрахована в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Згідно з полісом, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн., а франшиза - 2 600,00 грн. Страховику було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування. 13.11.2020, на замовлення страхової компанії, експертом було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] та складено звіт №403 від 04.12.2020 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. В результаті оцінки, визначено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, в сумі 30 740,12 грн. Листом від 17.02.2021 №17-02/15 АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» повідомило позивачу про відмову у здійсненні страхової виплати з тих підстав, що автомобіль «Mercedes» д.н.з. [NUMBER] перебував на митній території України з порушенням митного режиму його ввезення і, як наслідок, [PERSON] керував ним неправомірно. Особа, винувата у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, тобто [PERSON] , не відшкодував йому шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Також позивач вказує, що внаслідок пошкодження автомобіля йому завдано моральної шкоди, оскільки змінився звичний спосіб його життя та життя його сім`ї. Весь час сім`я позбавлена можливості користуватись автомобілем, що впливає на проведення дозвілля, відвідування батьків, знайомих. Йому неодноразово доводилось користуватись послугами таксі для того щоб відвезти молодшого сина до школи. Окрім того, він зазнав переживань, був змушений витрачати свій час та зусилля на оформлення документів, пов`язаних з отриманням страхового відшкодування, пошук адвоката для звернення до суду з даним позовом. Із зазначених підстав позивач просив стягнути з АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» 28 140,12 грн. страхового відшкодування та з [PERSON] 7 600,00 грн. матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких: 2 600,00 грн. - в рахунок відшкодування майнової шкоди; 5 000,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник відповідача АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» - Власенко О.О. подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що 16.09.2020 між АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» та громадянином [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і видано поліс №АР/0787077, згідно з яким була застрахована його відповідальність як власника автомобіля «Mercedes Benz E320», д.н.з. [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . 02.11.2020 близько 11.00 год. у м. Івано-Франківську по вул. Коновальця, а саме на перехресті вул. Ботанічна, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів марок «Mercedes» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . 09.11.2020 позивач звернувся до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» із повідомленням про дорожньо-трангспортну пригоду (вх. №09-11/18) та із заявою про страхове відшкодування (вх. №09-11/19). Для вирішення питання чи є особа, яка керувала під час скоєння ДТП забезпеченим транспортним засобом, такою, що використовувала його правомірно, АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» надіслано запит до Слобожанської митниці Держмитлужби. З листа Слобожанської митниці Держмитлужби №7.14-08-2/7.14-27/13/1721 від 11.02.2021 вбачається, що автомобіль «Mercedes Benz E320» (реєстраційний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] ) був ввезений на митну територію України в режимі транзит 22.10.2018. Вважає, що зазначений транспортний засіб не міг використовуватись на митній території України інакше як з метою його вивезення за межі України, а починаючи з 01.11.2018 перебування зазначеного транспортного засобу в Україні було незаконним. Зазначає, що відмова страховика ґрунтується на вимогах закону, оскільки позивачем не надано доказів законного володіння забезпеченим транспортним засобом на час ДТП, не доведено, що водій [PERSON] в момент ДТП мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Щодо вимог про стягнення матеріального збитку у відзиві на позов представник відповідача АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» вказує, що у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи. Враховуючи положення вимог Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», сума страхового відшкодування повинна становити 18 967,31 грн. (розмір відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу) 2 600,00 (розмір франшизи, передбачної полісом №АР/000787077 від 16.09.2020) 2 048,87 грн. (сума ПДВ, нарахованого на запасні деталі). З наведених підстав, просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині вимог до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 28 140,12 грн., та судових витрат по справі у повному обсязі (а.с.23-50). Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. 14.02.2022 від позивача [PERSON] надійшла заява про зміну (уточнення) позовних вимог, яка за своїм змістом є заявою про зменшення позовних вимог до відповідача АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», та одночасно збільшення позовних вимог до відповідача [PERSON] , за змістом якої, позивач просить стягнути з АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» 18 967,31 грн. страхового відшкодування, та з [PERSON] 16 772,81 грн. шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких: 11 772,81 грн. - в рахунок відшкодування майнової шкоди; 5 000,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.61-66). 17.02.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», у якій зазначено про неправомірність рішення страховика у виплаті страхового відшкодування з підстав порушення митних правил ввезення автомобіля на територію України, та безпідставність тверджень відповідача про незаконність володіння та керування [PERSON] транспортним засобом на момент скоєння останнім ДТП (а.с.74-78). 22.02.2022 від представника відповідача АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» до суду надійшла заява про долучення копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0787077 від 16.09.2020 (а.с.79-83). В судовому засіданні 25.07.2022 представник позивача адвокат Волосянко Р.О. позов підтримав, просив стягнути з АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» 18 967,31 грн. страхового відшкодування, з [PERSON] 16 772,81 грн. шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких: 11 772,81 грн. - в рахунок відшкодування майнової шкоди; 5 000,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. Щодо витрат на правову допомогу зазначив, що докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу будуть надані стороною позивача протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду. Представник АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від представника відповідача АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» - Катерини Дайнеко на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на період після воєнного стану. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 25.07.2022 позовні вимоги визнав частково. Не заперечував щодо стягнення з нього моральної шкоди, однак щодо стягнення шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 11 772,81 грн. заперечує та вважає, що цю суму слід стягувати із АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільний прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено у ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до п. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду від 21.12.2020 у справі №344/16851/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с.10-11). [PERSON] 02.11.2020 року об 11.00 год. в м. Івано-Франківськ, по вул. Коновальця, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes» д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вул. Ботанічна, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб безпечно ним керувати, перед зміною напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечно, не надав переваги в русі зустрічному автомобілю, який рухався прямо, почав виконувати маневр повороту ліворуч та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч, чим порушив п.п. 2.3.б), 10.1., 16.13. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0787077 від 16.09.2020, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу на момент ДТП була застрахована у АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Ліміт відповідальності за шкоду, завдану пошкодженням майна за даним полісом становить 130 000,00 грн., розмір франшизи визначено у сумі 2 600,00 грн. (а.с.81-82). Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 21.07.2020, що видане ТСЦ 2641, посвідчується належність позивачу на праві власності автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] (а.с.7). Згідно звіту №403 від 04.12.2020 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного експертом-оцінювачем [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] 30 740,12 грн. (на підставі п. 8.2а Методики); значення коефіцієнту фізичного зносу 0,70 (згідно п. 7.38, 7.39 Методики); вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуваннм зносу 23 616,18 грн. (з ПДВ на запасні частини) (а.с.31-41). 09.11.2020 позивач звернувся до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (вх. №09-11/18) та із заявою про страхове відшкодування (вх. №09-11/19). 17 лютого 2021 року АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не може вважатись такою, що застрахована за полісом (а.с.42-43). Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу відшкодування шкоди, спричиненої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України). За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту також - Закон №1961-IV). Пунктом 1.3. ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Згідно з пунктом 1.4. ст. 1 названого Закону, особи, відповідальність яких застрахована - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону №1961-IV, є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (ст. 6 Закону №1961-IV). Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ч. 16 ст. 9 ЗУ «Про страхування»). Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно з яким, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону №1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб (п. 2.2. ПДР України). Згідно з висновком Верховного Суду, який наведено в постанові від 08.04.2019 у справі №910/14693/17, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. В матеріалах справи відсутні докази незаконного заволодіння [PERSON] автомобілем «Mercedes Benz E320», д.н.з. [NUMBER] , а так само керування автомобілем без реєстраційного документа на транспортний засіб чи без посвідчення водія. Доказів притягнення [PERSON] до відповідальності за незаконне заволодіння транспортним засобом чи керування транспортним засобом без посвідчення водія суду не надано. Відтак, суд відхиляє заперечення відповідача АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» щодо неправомірного володіння та керування [PERSON] забезпеченим транспортним засобом. Суд вважає необґрунтованими твердження відповідача АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» про правомірність відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування у зв`язку з порушенням митних правил ввезення автомобіля на територію України, оскільки така підстава відмови у страховому відшкодуванні не передбачена ст. 26 Закону України «Про страхування» та ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» 18 967,31 грн. страхового відшкодування, а саме: 23 616,18 грн. (вартість відновлювального ремонту) 2 600,00 грн. (сума франшизи) 2 048,87 грн. (сума ПДВ, нарахованого на запасні частини). Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] вартості матеріальної шкоди в розмірі різниці між ринковою вартістю транспортного засобу до пошкодження та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу; франшизи, встановленої полісом №АР/0787077 від 16.09.2020; суми податку на додану вартість, нарахованого на запасні частини, то суд дійшов наступного висновку. Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що саме з вини відповідача [PERSON] 02 листопада 2020 року трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] , чим заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 30 740,12 грн. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону №1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до п. 36.6. ст. 36 Закону №1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0787077 від 16.09.2020 передбачено франшизу в розмірі 2 600,00 грн. Таким чином, оскільки розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, то особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи. Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. До такого висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 28.02.2018 у справі №757/22706/15-ц. У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між [PERSON] , як потерпілим, та [PERSON] , як особою, яка завдала шкоди не припинилось виконанням, проведеним належним чином, і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка буде отримана потерпілим (позивачем) в майбутньому від страховика, що встановлено вимогами ст. 1194 ЦК України. Зважаючи на стягнення судом з відповідача АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» 18 967,31 грн. страхового відшкодування, що є недостатнім для повного відшкодування спричиненої позивачу шкоди, суд дійшов висновку про те, що в цій частині позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та з відповідача [PERSON] , як винної у вчиненні ДТП особи, підлягає стягненню на користь позивача 11 772,81 грн. матеріальної шкоди, з яких: 7 123,94 грн. - різниця між ринковою вартістю транспортного засобу до пошкодження та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (30 740,12 грн. - 23 616,18 грн.); 2 600,00 грн. сума франшизи; 2 048,87 грн. сума ПДВ, нарахованого на запасні частини. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України врегульовано, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Згідно п. 9 даної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Позивачем в позові зазначено, що внаслідок пошкодження автомобіля йому завдано моральної шкоди, оскільки змінився звичний спосіб його життя та життя його сім`ї загалом, оскільки весь час сім`я позбавлена можливості користуватись автомобілем, що впливає на проведення дозвілля, відвідування батьків, знайомих. Позивачу неодноразово доводилось користуватись послугами таксі для того щоб відвезти молодшого сина [PERSON] [INFO] до школи. Окрім того, він зазнав переживань, був змушений витрачати свій час та зусилля на оформлення документів, пов`язаних з отриманням страхового відшкодування, пошук адвоката для звернення до суду з даним позовом. Розмір спричиненої моральної шкоди позивач оцінив у 5000,00 грн. Суд частково бере до уваги зазначені обставини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути із відповідача\~ [PERSON] 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду позивачем сплачено 908,00 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією( а.с.1). З огляду на те, що заявлені позивачем вимоги до відповідачів про стягнення страхового відшкодування, стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено судом повністю, то на користь позивача слід стягнути з відповідачів у рівних частках по 454,00 грн. судового збору з кожного. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273 суд -

Outcome: approved