Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги мотивує тим, що 04 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується витягом зі статуту, та до [PERSON] було укладено кредитний договір № CL31397, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді у сумі 6 800,00 доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Проте, всупереч вимогам кредитного договору позичальник протягом тривалого часу не сплачував суми заборгованості перед кредитором, в результаті чого виникла заборгованість за користування кредитними коштами. Так, в силу зазначених вище правових норм та у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, банк звернувся з позовною заявою до суду про стягнення боргу за вищезазначеним кредитним договором. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2010 року по справі № 2-962/10 позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволено та стягнуто із [PERSON] на користь АТ «Універсалбанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 65\~489,08 гривень, 665, 00 гривень судового збору та 120, 00 гривень витрат за ІТЗ розгляду справи. З дати ухвалення вказаного рішення суду по теперішній час заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду виконано, про що стало відомо в жовтні 2020 року, а з телефонної розмови з представниками відділу державної виконавчої служби було отримано номер виконавчого провадження та ідентифікатор доступу в справі. Виконавчий лист, виданий Тячівським районним судом Закарпатської області № 2-962/10 від 07 жовтня 2010 року щодо стягнення заборгованості з [PERSON] пред`являвся на виконання до Тячівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області, в результаті чого, 02 лютого 2017 року було відкрито виконавче провадження ВП № 53332438 і як стало відомо із Автоматизованої системи виконавчого провадження 31 березня 2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак, вказана постанова про закінчення виконавчого провадження до банку не надходила. У зв`язку з несвоєчасною сплатою заборгованості банк станом на 05 жовтня 2020 року у порядку\~ст. 625 ЦК України\~нарахував 3% річних у сумі 13\~390, 10 гривень та інфляційні втрати в розмірі 58\~025,04 гривень, загальною сумою 71\~415,14 гривень. Просить стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 13 390, 10 гривень - 3% річних за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитним договором та нараховані на суму боргу інфляційні втрати у розмірі 58\~025, 04 гривень, а також судові витрати в розмірі 2 102, 00 гривень. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає з таких підстав. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2010 року з неї було стягнуто на користь позивача суму боргу в розмірі 65\~489,08 гривень. Вказане рішення було пред`явлено до виконання до ДВС, яка стягувала кошти та направляла їх на погашення заборгованості перед позивечем. Борг перед позивачем станом за три роки перед поданням позову до суду складав 40\~022, 62 гривень і поступово погашався з повним погашенням 26 червня 2019 року. З даним позовом банк звернувся і кінці листопада 2020 року. Таким чином, підтверджений розмір заборгованості становить 3\~483,98 гривень +1100, 22 гривень, що становить 4584, 20 гривень. Крім цього, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору, а тому на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Вказує, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій незалежного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді сплати процентів та неустойки. Оскільки, згідно рішення суду від 07 жовтня 2010 року з неї вже було достроково стягнуто суму заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, то банк має право на стягнення з неї тільки сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, проте звернувся до суду з даним позовом про стягнення 3% річних після спливу строку позовної давності, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позову. Позовні вимоги визнає частково в межах строку позовної давності тривалістю три роки до дня звернення до суду з позовом в розмірі 4 584, 20 гривень, а в решті вимог позову просить відмовити. В судове засідання представник позивача АТ «Універсал Банк» не з`явився, позаяк подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника та вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує та просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 04 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується витягом зі статуту, та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL31397, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 6 800 доларів США 00 центів, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором (а.с. 7- 9). Відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, внаслідок чого позивач звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 квітня 2008 року. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2010 року по справі № 2-962/10 позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволено та стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість в розмірі 65\~489, 08 гривень, 665, 00 гривень судового збору та 120, 00 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, яке 18 жовтня 2010 року набрало законної сили (а.с.11). На виконання даного рішення Тячівським районним судом Закарпатської області 22 грудня 2010 року було видано виконавчий лист про стягнення із [PERSON] заборгованості по кредитному договору та судових витрат. Також встановлено, що 02 лютого 2017 року головним державним виконавцем Тячівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Гудзенко Н.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53332438 про примусове виконання виконавчого листа № 2-962/10, виданого Тячівським районним судом Закарпатської області 22 грудня 2010 року, де боржником значиться відповідач [PERSON] (а.с.13). Згідно постанови начальника Тячівського РВ ДВС Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Андрійцьо Р.В. від 31 березня 2020 року виконавче провадження ВП № 53332438 з примусового виконання виконавчого листа № 2-962/10 закінчено в зв`язку з погашенням боргу в повному обсязі (а.с.14). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Після постановлення судом рішення про стягнення з відповідача заборгованості, відповідач її не сплатив. У частині першій статті 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). При цьому,\~у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). За змістом статей\~524,\~533-535, 625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.\~Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня\~2018\~року\~у\~справі\~№\~758/1303/15-ц,\~провадження\~№ 14-68цс18 та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та\~3 %\~річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19\~червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Сплив позовної давності як підставу для припинення зобов`язання норми\~глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто,\~таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.\~\~ Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим, таке зобов`язання є триваючим,\~ тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~ статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передують\~подачі такого позову. \~ \~ \~ \~ Такі правові висновки висловлені в постановах Верховного Суду від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №\~\~922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18. За наведених\~обставин та\~правових норм,\~суд приходить\~до висновку\~щодо стягнення\~із відповідача\~ [PERSON] \~передбачених статтею\~625\~ЦК України\~3\~%\~річних та\~інфляційних втрат\~за час\~прострочення не\~виконання рішення\~суду за\~останні три\~роки,\~які передують\~подачі\~такого позову,\~тобто,\~за період\~з листопада 2017 року по червень 2019 року. Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості, згідно якого залишок заборгованості за рішенням суду станом на листопад 2017 року становив 40\~022, 62 гривні та відповідачем [PERSON] в повному обсязі борг погашено 26 червня 2019 року. Оскільки внаслідок\~невиконання боржником\~грошового зобов`язання\~у кредитора\~виникає право\~на отримання\~сум,\~передбачених статтею\~625\~цього Кодексу,\~за весь\~час прострочення,\~тобто,\~таке прострочення\~є триваючим\~правопорушенням,\~то право\~на позов\~про стягнення\~інфляційних втрат\~і 3\~%\~річних виникає\~за кожен\~місяць з\~моменту порушення\~грошового зобов`язання\~до моменту\~його усунення,\~а отже\~позовні вимоги\~про стягнення\~заборгованості по\~інфляційним втратам\~та 3\~%\~річних підлягають\~до задоволення\~в межах\~строку позовної\~давності за\~останні три\~роки,\~що передували\~зверненню до\~суду з\~даним позовом,\~в загальній\~сумі 5\~056,\~82\~гривні,\~з яких: 3% річних у розмірі 1\~139, 97 гривень та інфляційні втрати в розмірі 3\~916, 85 гривень, нарахованих за період з листопада 2017 року по червень 2019 року, а також 2 102, 00 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial