Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

25 травня 2022 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеною заявою, яка передана судді 27 травня 2022 року, в обґрунтування якої посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , який був танкістом та проходив військову службу у в/ч А1126 смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області та приймав безпосередню участь в бойових діях та в забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони України, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації і перебував безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, призначених головнокомандувачем Збройних Сил України. Останній раз її чоловік виходив на зв`язок 20 березня 2022 року, пізніше того ж дня товариші за службою її чоловіка засобами телефонного зв`язку повідомили її про те, що [PERSON] значиться безвісті відсутнім, оскільки як повідомили останні, її чоловік в ході бойових дій в Донецькій області допомагав пораненим, закинув пораненого товариша в танк, а сам не встиг, оскільки потрапив під мінометний обстріл, після чого його ніхто не бачив. Після чого вона та її родичі почали розшук [PERSON] , так 21 квітня 2022 року в одній із груп соціальної мережі вони віднайшли відео із кадрами померлого українського військового, який був схожий на її чоловіка. У подальшому мати її чоловіка, внаслідок перемовин з російськими військовими, домовилась забрати тіло українського військового, схожого на [PERSON] . Так, 23 квітня 2022 року її вітчим - [PERSON] в супроводі російських солдатів поїхав до смт Верхньоторецьк Донецької області, де знаходилось тіло українського солдата, забрав його та повіз до лікарні в м. Макєєвка Донецької області, де 23 квітня 2022 року видали лікарське свідоцтво про смерть № 198. Тіло українського солдата ідентифікували, як [PERSON] за татуюванням на тілі та за хрестиком на ланцюжку, який був на шиї. При цьому, днем смерті [PERSON] зазначили 21 березня 2022 року, однак цю дату записали виключно зі слів [PERSON] , який перебував у стресовому стані та помилково зазначив останню замість 20 березня 2022 року. Додатково день смерті її чоловіка можуть підтвердити військовослужбовці [PERSON] та [PERSON] , які 20 березня 2022 року знаходились із [PERSON] . Документи, які підтверджують смерть її чоловіка посвідчені так званою Донецькою Народною Республікою. З метою реєстрації факту смерті свого чоловіка, вона звернулась до Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), однак їй було відмовлено у вчиненні такої дії, оскільки для проведення такої реєстрації нею були подані документи, які не створюють правових наслідків та їй рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. Додала, що за таких обставин вона не може здійснити державну реєстрацію смерті свого чоловіка та реалізувати свої спадкові права, а також права на отримання статусу члена сім`ї загиблого. У зв`язку з чим, заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , дата смерті: [INFO] під час виконання бойового завдання, приймаючи безпосередню участь в бойових діях та в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та охорони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, місце смерті: Україна, Донецька область, Ясинуватський район, смт Верхньоторецьке. Ухвалою судді від 27 травня року було прийнято заяву до розгляду в порядку загального провадження і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою було зобов`язано Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надати суду відомості щодо наявності або відсутності актового запису про смерть [PERSON] . У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Новомосковського районного територіального Центру комплектування та соціальної підтримки Савчук О. Р. у судовому засіданні пояснив, що з військової частина 20 травня 2022 року надійшло сповіщення, що [PERSON] , [INFO] , рахується зниклим безвісті, у зв`язку з цим Центром виписано відповідне сповіщення [PERSON] . Просив ухвалити рішення на розсуд суду. Представники заінтересованих осіб - Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Військової частини А 1126 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши вступне слово і пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частинами 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, останній раз Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 строком на 90 діб до 23 серпня 2022 року. Судом установлено, що заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, наданим суду у засвідченій заявницею копії. [PERSON] був учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER] , виданим 24 квітня 2015 року і наданим суду у засвідченій заявницею копії. Командир військової частини А 1126 полковник Є. Кураша у своєму повідомленні № 691/1381 від 20 травня 2022 року, яке отримане Новомосковським РТЦК та СП 25 травня 2022 року за вх. № 2262/23, просить сповістити [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , про те, що її чоловік - головний сержант-командир танку танкового взводу танкової роти старший сержант військової служби за контрактом [PERSON] , [INFO] , який був призваний 22 жовтня 2013 року Донецьким ОВК Донецької області, 20 березня 2022 року зник безвісті під час участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, поблизу населеного пункту Верхньоторецьке Донецької області. У зв`язку із зникненням безвісті 20 березня 2022 року старшого сержанта військової служби за контрактом [PERSON] з 26 березня 2022 року було знято з продовольчого забезпечення за нормою № 1 (каталог), про що свідчить відповідний Витяг з наказу командира військової частини А1126 (по стройовій частині) № 61 від 28 березня 2022 року, який наданий суду у засвідченій заявницею копії. Відповідно до сповіщення сім`ї № 80 від 21 травня 2022 року (вих. № 7/80), виданого начальником Новомосковського РТЦК та СП полковником Калініченком А. А., [PERSON] повідомлено про те, що її чоловік - старший сержант [PERSON] у бою за нашу Батьківщину, виявивши стійкість та мужність, під час бою поблизу населеного пункту Верхньоторецьке Донецької області зник безвісті 20 березня 2022 року. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 квітня 2022 року, виданого Відділом запису актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки і наданого суду у засвідченій заявницею копії, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в смт Верхньоторецьке Ясинуватського району, про що зроблено відповідний актовий запис за № 480, що також підтверджується наданим суду у засвідченій заявницею копії, лікарським свідоцтвом про смерть № 198 від 23 квітня 2022 року, де причиною смерті зазначено: мінно-вибухова травма, відкрита черепно-мозкова травма, отримані внаслідок військових дій від вибухів та осколків. [PERSON] похований 26 квітня 2022 року на кладовищі "Червона зірка" в м. Торез на вул. Залізнодорожній. При цьому, щодо дня настання смерті [PERSON] належить зазначити таке. Так, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XІV від 24 березня 1999 року (надалі - "Статут") регулюються загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України. Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями. Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями. Положення Статуту поширюються на військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів. Відповідно до ст. 204 Статуту уранці, за 10 хвилин до сигналу "Підйом", черговий роти піднімає заступників командирів взводів, а у встановлений час (за сигналом "Підйом") здійснює підйом роти. Після підйому проводиться ранкова фізична зарядка, прибираються приміщення і територія, заправляється постіль, проводиться ранковий туалет та ранковий огляд військовослужбовців строкової військової служби. Статтею 205 Статуту визначено, що для ранкового огляду за командою чергового роти "Рота, для ранкового огляду - СТАВАЙ" головні сержанти (заступники командирів) взводів та командири відділень шикують свої підрозділи у визначеному місці, прикомандировані шикуються на лівому фланзі. Черговий роти доповідає головному сержантові роти або особі, яка його заміщує, про готовність роти до огляду. За командою головного сержанта роти головні сержанти (заступники командирів) взводів і командири відділень проводять ранковий огляд. Статтями 206-209 Статуту передбачено, що на ранкових оглядах перевіряється наявність особового складу, зовнішній вигляд і додержання правил особистої гігієни. Черговий роти вносить до книги запису хворих прізвища військовослужбовців, які хочуть звернутися за медичною допомогою до медичного пункту частини. Прізвища інших військовослужбовців, які звернулися за медичною допомогою протягом дня, черговий роти також вносить до книги запису хворих (згідно з додатком 14 до цього Статуту). Під час ранкового огляду командири відділень наказують усунути виявлені недоліки, перевіряють виконання цих розпоряджень і доповідають про результати огляду головним сержантам (заступникам командирів) взводів, а головні сержанти (заступники командирів) взводів - головному сержантові роти. Стан ніг, шкарпеток (онуч) і натільної білизни перевіряється періодично, як правило, перед сном. У передбачений розпорядком дня час під керівництвом головного сержанта роти або одного з головних сержантів (заступників командирів) взводів проводиться вечірня прогулянка. Під час вечірньої прогулянки особовий склад строкової військової служби виконує стройові пісні у складі підрозділів. Після прогулянки за командою чергового роти "Рота, на вечірню повірку - СТАВАЙ" головні сержанти (заступники командирів) взводів та командири відділень шикують свої підрозділи для перевірки особового складу. Черговий роти доповідає головному сержантові роти або особі, яка його заміщує, про готовність роти до вечірньої повірки. Головний сержант роти або особа, яка його заміщає, віддавши команду "Струнко", розпочинає вечірню повірку, на початку якої називає прізвища військовослужбовців, зарахованих наказом Міністра оборони України до складу роти навічно згідно з Порядком зарахування військовослужбовців Збройних Сил України до списків особового складу військових частин навічно (додаток 20 до цього Статуту). Головний сержант (заступник командира) першого взводу, почувши прізвище військовослужбовця, доповідає: "(Військове звання й прізвище) поліг як герой у бою за волю і незалежність України". Після цього головний сержант роти перевіряє особовий склад із числа військовослужбовців строкової військової служби за іменним списком. Почувши своє прізвище, кожен відповідає: "Я". За відсутніх відповідає командир відділення (екіпажу, обслуги). Наприклад: "У відпустці", "У наряді". Після перевірки особового складу головний сержант роти уточнює бойовий, пожежний розрахунки на випадок приведення військової частини в бойову готовність (переведення на функціонування в умовах особливого періоду) або пожежі, оголошує накази та розпорядження, які стосуються всіх військовослужбовців, та наряди на наступний день. Після закінчення вечірньої повірки головний сержант роти віддає команду "Вільно" і встановлює час для вечірнього туалету. В установлений час подається сигнал "Відбій" і вмикається чергове освітлення. Якщо на ранковому огляді чи вечірній повірці присутній командир роти або один з офіцерів роти, головний сержант роти доповідає йому про результати огляду (повірки). Після ранкового огляду й вечірньої повірки чергові рот доповідають черговому частини і подають відомості про відсутніх, а також військові звання, прізвища, імена та по батькові самовільно відсутніх військовослужбовців строкової військової служби. Періодично за планом командира полку проводяться загальні батальйонні або полкові вечірні повірки. Місце для проведення вечірньої повірки має бути освітлене. На загальних батальйонних (полкових) перевірках зобов`язаний бути присутнім весь особовий склад батальйону (полку). Перевірку всього особового складу за іменним списком проводять командири рот і про результати перевірки доповідають командирові батальйону. На загальній полковій перевірці командири батальйонів та окремих підрозділів полку доповідають про результати перевірки командирові полку. Після закінчення загальної батальйонної (полкової) перевірки командир батальйону (полку) подає команду "Струнко" і наказує грати "Зорю". Загальна полкова вечірня повірка закінчується виконанням оркестром Державного Гімну України. Потім підрозділи проходять строєм під оркестр. За відсутності в батальйоні (полку) оркестру використовуються технічні засоби відтворення звукозапису. З початком звучання "Зорі" командири підрозділів від взводу і вище прикладають руку до головного убору і опускають її за командою "Вільно", що подається командиром батальйону (полку) після закінчення гри оркестру (звукозапису). Відповідно до пояснень старшого техніка роти в/ч А1126 [PERSON] , а також головного сержанта-інструктора з фізичної підготовки в/ч А1126 [PERSON] , відібраних заступником командира роти з МПЗ 1 танкової роти ТБ Децюрою Олексієм Олександровичем, і наданими суду у засвідчених заявницею копіях, вбачаються обставини, при яких 20 березня 2022 року, під час виконання завдань за призначенням в смт Верхньоторецьке у складі 2 танків Т-80 БВ з екіпажом 1 танку: механіка-водія [PERSON] , навідника [PERSON] , командира танку [PERSON] та екіпажом 2 танку: механіка-водія [PERSON] , навідника [PERSON] та командира танку [PERSON] , о другій половині дня, близько 14 год. 00 хв., зазначена військова техніка потрапила під ворожий артилерійський обстріл, внаслідок якого техніка отримала пошкодження, особовий склад - поранення, після обстрілу [PERSON] ніхто не бачив, на перевірку особового складу останній не з`явився. Зазначене, на думку суду, дає підстави вважати, що смерть [PERSON] настала за обставин, що загрожували йому смертю саме [INFO] , а не [INFO] , як зазначено у свідоцтві про смерть. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що визначення тимчасово окупованої території України наведено в Законі України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, із змінами, внесеними Законом № 2217-IX від 21 квітня 2022 року (надалі - Закон № 1207). Так, згідно з частиною 2 статті 1 Закону № 1207, окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 07 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. В Указі Президента України "Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях" від 07 лютого 2019 року № 32/2019 смт Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області відсутнє. Також, за п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207, для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України. Пункт 7 частини 1 статті 11 Закону № 1207 надає значення терміну тимчасово окупована Російською Федерацією територія України, а не визнає межі такої території, оскільки визнання тимчасово окупованою територією України здійснюється в порядку п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207. Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 24 травня 2022 року, затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75, не встановлює конкретні територіальні громади, які перебувають на тимчасово окупованій території України. Крім того, наведений Перелік має інформативний характер, виданий в межах повноважень Кабінету Міністрів України відповідно до Постанови Кабінету від 16 квітня 2022 року № 457 "Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України", а не в порядку здійснення повноважень, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207. Станом на момент розгляду справи, рішення Ради національної безпеки і оборони України, введене у дію указом Президента України, яким би визнавалась в умовах воєнного стану тимчасово окупованою територією смт Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області, відсутнє. При цьому, надане заявником свідоцтво про смерть, видане Відділом запису актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, не є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті особи в позасудовому порядку. Діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому, видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що смерть [PERSON] настала на території Ясинуватської територіальної громади, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій, або перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим. Крім того, ухвалюючи рішення суд бере до уваги, що відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті неможлива, то суд вважає за необхідне вимоги заявниці задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в день [INFO] , приймаючи безпосередню участь в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, місце смерті: Україна, Донецька область, Ясинуватський район, смт Верхньоторецьке. При цьому, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в смт Верхньоторецьке Ясинуватського району Донецької області не оспорюється, а заявлена його дружиною заява покликана на підтвердження наявності факту смерті її чоловіка і необхідна для захисту її спадкових прав та соціальних гарантій. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved