Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

До суду 16.08.2021 надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , згідно якого просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов`язані з лікуванням у розмірі 224\~341,25 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.04.1998. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2021 по справі №522/3965/21 шлюб між сторонами розірвано. Рішення не набрало законної сили, у зв`язку з його оскарженням відповідачем. Від шлюб у сторін є діти: [PERSON] та [PERSON] . У червні 2018 року у позивачки діагностували помірнодиференційовану інвазивну карциному правої молочної залози (рак молочної залози четвертої стадії). Позивачка проходить лікування в ТОВ «Дім медицини» з червня 2018 року. Вартість лікування за період з 25.06.2018 по 14.06.2021 склала 349\~341,50 грн. та 32\~341 грн. Загальна сума, яка була сплачено [PERSON] на лікування в ТОВ «Дім медицини» складає 381\~682,5 грн. Після інтенсивного курсу хіміотерапії та операції стан здоров`я позивачки стабілізувався, проте вона потребує регулярної гормонотерапії протягом 8 років та огляду лікарів, іншого вартісного та складного лікування. 29.06.2021 позивачці встановлено ІІ групу інвалідності. Найближчим часом у позивачки планується операція, яка коштує 67\~000 грн. Враховуючи складність онкологічної хвороби позивачка ніде не працює та не має можливості забезпечити себе сама. Відповідач працює моряком на іноземних судах, наразі на посаді капітана, його заробітна плата складає приблизно 3900 доларів США щомісячно. Його добре матеріальне положення також підтверджується наявність у його власності рухомого на нерухомого майна. Відповідно до ст. 90 СК України просить стягнути половину витрат на лікування з відповідача. Ухвалою суду від 27.08.2021 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 25.10.2021. До суду 12.10.2021 надійшов відзив [PERSON] на позов, згідно якого заперечує проти задоволення позову. Відзив мотивований тим, що відповідач витрати на її лікування самостійно оплатив, оскільки вони перебували у шлюбі до 28.11.2020. За вказаний період часу позивачка мала вільний доступ до банківського рахунку відповідача, яким вона користувалася безперешкодно. За період з 01.06.2018 по 04.12.2018 [PERSON] зняла з банківського рахунку відповідача грошові кошти у загальному розмірі 13 610 євро, що становить приблизно 411\~022 грн. У 2019 році [PERSON] зняла з рахунку відповідача суму у розмірі 5500 євро, що ставить 166\~100 грн., що в загальному складає 577\~122 грн., що є вдвічі більше за заявлену суму позову. Відповідач вказує, що він оскаржує рішення про розірвання шлюбу, але сторони не є подружжям, тому ст. 90 СК України не застосовується. [PERSON] також є власником рухомого та нерухомого майна, звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя та відмовляється брати в нього кошти які він добровільно сплачує як аліменти на дитину. Наявність інвалідності у позивача не свідчить про її неможливість працювати. Позивачка отримує пенсію та має повнолітнього сина, який також може їй допомагати. Крім того, позивачка подала також до суду позов про стягнення з відповідача аліментів на її утримання. У судовому засіданні 25.10.2021 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] оголошено перерву на 22.11.2021 з метою надання доказів. У судовому засіданні 22.11.2021 було задоволено клопотання відповідача про долучення доказів, а саме довідки з місця роботи та диску, повернуто без розгляду клопотання про об`єднання справ в одне провадження, відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів від 12.10.2021 та надано час представнику позивача для узгодження позиції з клієнтом щодо призначення експертизи, у зв`язку з чим оголошено перерву до 12.01.2022. У судовому засіданні 12.01.2022 визнано причини неявки представника позивача неповажними, зобов`язано його надати підтвердження поважності причин неявки у судове засідання, відкладено розгляд справи до 02.03.2022. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засіданні 02.03.2022 розгляд справи відкладено на 07.04.2022. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засіданні 07.04.2022 та подання представником позивача заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 31.05.2022. У судове засідання 31.05.2022 позивач не з`явилася, представник позивача [PERSON] подав заяву про відкладення. Відповідач покинув залу судового засідання до початку розгляду справи. Наступне засідання призначено на 20.07.2022. У судовому засіданні 20.07.2022 [PERSON] та його представник [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову. Представник позивача Чумаченко С. втретє подав до суду заяву про відкладення розгляду справи. Згідно п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Таким чином, позивач та її представник вчетверте не з`являються в судове засідання та втретє представник подає заяви про відкладення. Суд, враховує введення на території України воєнного стану, у зв`язку з чим декілька разів відкладав розгляд справи, тобто задовольняв клопотання представника позивача. Повторна неявка представника позивача відповідно до ч.3 ст. 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи за відсутності представника позивача. Також суд враховує, що згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ст.43 ч.2 п.2 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Відповідно до ст.44 ч.1 ЦПК України позивач, як учасник судового процесу, повинен добросовісно користуватись процесуальними правами та не зловживати ними. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні процесуальні права, зокрема і щодо своєчасності розгляду справи, відповідач наполягає на розгляді справи по суті, заява представника позивача подана втретє про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30 квітня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.14). Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.15). Також [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.16). Згідно етапного епікризу Медичного дому «Odrex» від 06.07.2021 [PERSON] встановлено діагноз помірнодиференційована інвазивна карцинома правої молочної залози. В епікризі відмічається про перше звернення до медичного дому 25.06.2018 (а.с.25-26). Матеріали справи містять виписки Медичного дому «Odrex» з зазначенням анамнезу та рекомендацій лікаря, також результати проведених досліджень (а.с.29-62). Згідно виписки Медичного дому «Odrex» від 02.08.2021 по пацієнту [PERSON] за період з 25.06.2018 по 14.06.2021 та консультації та дослідження було витрачено 349\~341,50 грн. (а.с.18-22). Згідно іншої виписки Медичного дому «Odrex» від 02.08.2021 по пацієнту [PERSON] за період з 25.06.2018 по 03.06.2021 вартість досліджень склала 32\~431 грн. (а.с.23). З довідки до акта медико-соціальних досліджень експертною комісією серії 12ААВ №479397 [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності до 01 липня 2023 року (а.с.24). Індивідуальна програма реабілітації до акту огляду МСЕК надана не в повному обсязі (а.с.63). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що востаннє позивач була працевлаштована в 2010 році, після звільнення 27.09.2010 нових записів немає, якщо враховувати, що до позову додано повну копію трудової книжки (а.с.66-68). Роздруківки щодо звання [PERSON] , що містяться на аркушах справи 72-73 не приймаються судом до уваги, адже не мають ніяких ідентифікаційних даних, виглядає як надрукований та роздрукований текст, ким виданий звідки взятий встановити неможливо. З копії трудової книжки [PERSON] встановлено, що він навчався на моряка та працював по професії з 17.07.1987 року по 03.11.2011 року (а.с.167-168). Згідно довідки Одеського ліцея «Ланжеронівський» Одеської міської ради від 12.11.2021 [PERSON] з 05 жовтня 2021 року по час видання довідки працює на посаді сторожа в Одеському ліцею «Ланжеронівський» (а.с.157). Дохід [PERSON] по вищевказаному місцю роботи за період жовтень-листопад 2021 року склав 10\~193,48 грн. (а.с.166). З витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрований транспортних засобів вбачається, що [PERSON] належить автомобіль Toyota Corolla, 2008 року випуску (а.с.75). Згідно листа Головного сервісного центру МВС від 15.06.2021 станом на час видання листа це єдиний автомобіль у власності відповідача (а.с.76-77). Згідно висновку експерта №301/21 від 02.09.2021 ринкова вартість вищевказаного автомобіля становить 204308,76 грн. (а.с.119-120). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.06.2021 [PERSON] є власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] (а.с.78-79). Власником іншої Ѕ вищевказаної квартири є [PERSON] , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 08.06.2018 (а.с.127-128). В свою чергу, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . (а.с.126). Доводи відповідача про те, що спільний син сторін [PERSON] проживає в Польщі підтверджується матеріалами справи (а.с.113-114). З перекладеного з польської мови на українську мову Договору дарування грошей від 12.11.2019 вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] кошти у розмірі 29 000 євро, договір укладено у місті Вроцлаві (а.с.114 на звороті). Згідно звіту по транзакціях по рахунках [PERSON] та [PERSON] неможливо встановити прив`язку картки позивача до рахунку відповідача та безперешкодне користування [PERSON] грошовими коштами, що належить [PERSON] , про що стверджує відповідач (а.с.122-123). 05.03.2021 [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.121). З Єдиного державного реєстру судових рішень, що є загальнодоступною інформацією за номером справи №522/3965/21 вказаним у позові вбачається, що Приморським районним судом м. Одеси від 28 квітня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Постановою Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року, змінено, виключено із абз. 7 мотивувальної частини рішення посилання на те, що майнового спору між сторонами немає. В решті рішення залишено без змін. Тобто шлюб між сторонами розірвано та судове рішення набрала законної сили 22 жовтня 2021 року (дата складення повного тексту постанови Одеського апеляційного суду). Докази, що містять на аркушах справи 194-206 та 213-235 не приймаються судом до уваги, адже клопотання про долучення доказів залишені без розгляду в судовому засіданні. Згідно п.1 ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я. У судовому засіданні 22.11.2021 представник позивача [PERSON] просив оголосити перерву з метою узгодження позиції з клієнтом щодо призначення експертизи у справі. Після цього позивачем та її представником клопотання про призначення експертизи не заявлялося. Медичні документи подані до позову та описані вище свідчать про проведення різного роду досліджень та маніпуляцій, втім для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між витратами на лікування та проведеним лікуванням необхідне спеціальне знання експерта. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. [PERSON] та її представники не виявили бажання чи намір призначити експертизу, тому вона несе ризик не вчинення нею процесуальної дії, а саме доказування причинно-наслідкового зв`язку між проведеним лікуванням та необхідними затратами для цього. Крім того, спеціальні знання експерта необхідні для встановлення факту того, що лікарські маніпуляції проводилася саме з метою лікування хвороби, а не з інших причин (наприклад, косметична операція). Згідно ст. 90 СК України дружина, чоловік взаємно зобов`язані брати участь у витратах, пов`язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя. Між тим, виписки по рахункам надані позивачем, містять лише суми необхідні до сплати, в той час як доказів про реальну сплату (квитанції про прийняття коштів чи переказ) до матеріалів справи не долучено. Позивач стверджує, що сама оплатила лікування, відповідач стверджує, що лікування сплачено за його рахунок, втім жодна з сторін не надала докази хто саме поніс витрати на лікування. На час проведення лікування сторони перебували у шлюбі і з матеріалів справи не можливо встановити висновок, що ст. 90 СК України порушувалася відповідачем. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, обставини на які посилається позивач не підтверджуються матеріалами справи, тому, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без задоволення.

Outcome: dismissed