Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд припинити право власності відповідача на 1/4 частку автомобіля марки «ВАЗ-217230», р/н [NUMBER] , номер шасі VIN [NUMBER] , темно-сірого кольору, 2010 року випуску, з виплатою йому вартості цієї частки майна у розмірі 20256 грн. 75 коп. з депозитного рахунку суду та визнати за нею право власності на вказану 1/4 частку зазначеного автомобіля. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 06 березня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому за життя майно, зокрема, на автомобіль марки «ВАЗ-217230», р/н [NUMBER] , номер шасі VIN [NUMBER] , темно-сірого кольору, 2010 року випуску, який належав йому на праві спільної сумісної власності разом із позивачем, так як був придбаний ними у період їх зареєстрованого шлюбу. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його дружина позивач у цій справі [PERSON] та його син від попереднього шлюбу відповідач у цій справі [PERSON] . Однак, у зв`язку з тим, що між спадкоємцями виник спір з приводу належності їм спадкового майна, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендував звернутись до суду для вирішення цивільно-правового спадкового спору, що виник між ними. Так, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2017 року по цивільній справі №211/2721/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, позовні вимоги задоволено, зокрема, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] право власності на 1/4 частку вказаного автомобіля марки «ВАЗ-217230», р/н [NUMBER] , номер шасі VIN [NUMBER] , темно-сірого кольору, 2010 року випуску та рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2018 року по цивільній справі №211/3477/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, позовні вимоги також задоволено, зокрема, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] право власності на 3/4 частки вказаного вище автомобіля, що складається із 1/2 частки як частки у праві спільної сумісної власності та 1/4 частки як частки, що підлягає спадкуванню. Однак, враховуючи те, що між позивачем та відповідачем склались неприязні відносини, вони не спілкуються між собою та не підтримують родинних зв`язків, а успадкований ними автомобіль фізично поділити неможливо так як він є річчю неподільною, а також те, що частка відповідача, порівнюючи з часткою позивача, є незначною, позивач неодноразово зверталась до відповідача з пропозиціями продажу належної йому 1/4 частки автомобіля, на що нею не було отримано від відповідача згоди, що позбавляє позивача можливості реалізовувати свої права на автомобіль в частині користування та розпорядження майном та вона вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача, а в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про шлюб від 06.03.2009 року, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, позивач та [PERSON] 06 березня 2009 року зареєстрували шлюб (а.с.21). У період зареєстрованого шлюбу, а саме 06 липня 2011 року ними було придбано автомобіль марки «ВАЗ-217230», р/н [NUMBER] , номер шасі VIN [NUMBER] , темно-сірого кольору, 2010 року випуску (а.с.24). Згідно свідоцтва про смерть від 09.01.2014 року, виданого Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.22). Як убачається з матеріалів справи спадкоємцями після його смерті є його дружина позивач у цій справі [PERSON] та його син від попереднього шлюбу відповідач у цій справі [PERSON] . Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2017 року по цивільній справі №211/2721/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, позовні вимоги задоволено, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на спадкове майно, а саме 1/2 частку квартири [ADDRESS] та на 1/4 частку автомобіля марки «ВАЗ-217230», р/н [NUMBER] , номер шасі VIN [NUMBER] , темно-сірого кольору, 2010 року випуску (а.с.54-55). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2018 року по цивільній справі №211/3477/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, позовні вимоги задоволено, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на спадкове майно, а саме грошовий вклад у розмірі 3712 грн. 15 коп. компенсаційного рахунку № [NUMBER] від 02.02.2010 року ПАТ «Ощадбанк», 1/2 частку квартири [ADDRESS] та на 3/4 частки автомобіля марки «ВАЗ-217230», р/н [NUMBER] , номер шасі VIN [NUMBER] , темно-сірого кольору, 2010 року випуску, що складається із 1/2 частки як частки у праві спільної сумісної власності та 1/4 частки як частки, що підлягає спадкуванню (а.с.56-62,63). Отже, як убачається зі змісту позову, між позивачем та відповідачем склались неприязні відносини, вони не спілкуються між собою та не підтримують родинних зв`язків, а успадкований ними автомобіль фізично поділити неможливо так як він є річчю неподільною, разом з тим, частка відповідача, порівнюючи з часткою позивача, є незначною, у зв`язку з чим позивач неодноразово зверталась до відповідача з пропозиціями продажу належної йому 1/4 частки автомобіля, на що нею не було отримано від відповідача згоди, що позбавляє позивача можливості реалізовувати свої права на автомобіль в частині користування та розпорядження майном та вона вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст.\~316, ч.ч. 1, 2\~ст. 317 ЦК України\~право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог\~ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Ч. 1 ст. 356 ЦК України\~передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Положеннями ч. 1 ст.\~346\~ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено у ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Так, за приписами\~ ч. 1 ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2018 року по справі №908/1754/17 звернула увагу на те, що\~стаття 365 ЦК\~свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.07.2019 по справі №210/2236/15-ц, в якій Верховний Суд вказав, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365\~ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У відповідності до положень ч. 2 ст. 183 ЦК України, згідно з якими неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення, автомобіль марки «ВАЗ-217230», р/н [NUMBER] , номер шасі VIN [NUMBER] , темно-сірого кольору, 2010 року випуску, є неподільною річчю, тобто такою, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. При цьому частка відповідача у власності на автомобіль у порівнянні з часткою позивача є незначною і не може бути виділена в натурі, в свою чергу, спільне володіння і користування автомобілем позивачем та відповідачем є неможливим. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Так, наявність зазначеної вище умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура відшкодування вартості частини майна, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Згідно звіту про незалежну оцінку майна, а саме колісного транспортного засобу марки «ВАЗ 217230», р/н [NUMBER] , ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 07 жовтня 2021 року становить 81027 грн. (а.с.26-53). При цьому, така вартість жодним чином не спростована, іншу оцінку сторона відповідача суду не надала, тому підстави не брати таку до уваги, у суду відсутні. Отже, враховуючи оцінку спірного автомобіля, вартість 1/4 частки такого, яка б мала бути внесена позивачем на депозитних рахунок суду, становить 20256 грн. 75 коп. Як убачається з матеріалів справи, а саме квитанції №35366945 від 02.11.2021 року, позивач звертаючись із позовною заявою до суду надала суду докази внесення нею 20256 грн. 75 коп. на депозитний рахунок суду (а.с.15), а відтак позивачем виконані вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України. Таким чином, оскільки частка відповідача у праві спільної власності на вищезазначене рухоме майно є незначною в порівнянні із часткою позивача, а також виходячи з характерних властивостей зазначеного об`єкта рухомого майна, у зв`язку з чим відсутня технічна можливість виділення часток у натурі, враховуючи неможливість спільного володіння та користування зазначеним майном позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку про наявність обставин, передбачених ч. 1\~ст. 365 ЦК України, для припинення права відповідача в праві спільної часткової власності та визнання за позивачем права власності на належну відповідачу 1/4 частку вказаного вище рухомого майна. Відтак, зважаючи на вище викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на\~користь позивача\~підлягають стягненню\~понесені судові\~витрати в\~загальному розмірі\~1816\~грн.\~(908\~грн.\~ за\~позовну вимогу\~про припинення\~права власності\~та 908\~грн.\~ за\~позовну вимогу\~про визнання\~права власності)\~(а.с.13,14). На підставі викладеного,

Outcome: approved