Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12 січня 2021 року сторони уклали договір №57/01/21 про надання медичних послуг на користь третьої особи - [PERSON] . Згідно з актом наданих послуг пацієнту було надано послуги на 64700 грн. Протягом лікування пацієнтки відповідач сплатив тільки 12 000 грн. Позивач направив відповідачу лист з проханням провести розрахунок за надані послуги, однак відповідач не відреагував. Згідно з п. 5.5 договору при порушенні термінів розрахунку пацієнт платить неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення. У зв`язку з тим, що відповідач прострочив виконання зобов`язання за договором наявні підстави для застосування статті 625 ЦК України та стягнення з нього боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. На підставі викладеного позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість з внесення плати за медичні послуги в сумі 52700 грн, пеню в розмірі 8332,38 грн, 4534 грн інфляційних втрат, 1615,65 грн як три проценти річних та 2481 грн сплаченого позивачем судового збору. Ухвалою судді від 01 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 20 липня 2022 року позивач подав заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не подавав. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню доданих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд установив, що 12 січня 2021 року сторони уклали договір №57/01/21 про надання медичних послуг [PERSON] 12 січня 2021 року [PERSON] підписала інформовану згоду на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення. Відповідно до п. 1.1 Договору медичний центр приймає на себе зобов`язання надати медичні послуги [PERSON] , на підставі усного або письмового звернення замовника, відповідно до індивідуального плану лікування, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх на умовах даного договору. Пунктом 1.3 договору передбачено, що в обсяг (перелік) медичних послуг за цим договором, який визначається індивідуальним планом лікування пацієнта і технічними можливостями медичного центру, входить повне медикаментозне забезпечення, а також проведення всіх можливих для даного клінічного випадку: лабораторних аналізів, діагностичних досліджень, консультацій, не медикаментозних видів лікування. Відповідно до п. 3.2.1 договору замовник зобов`язаний оплатити надані медичним центром пацієнту послуги в повному обсязі і у встановлений термін. Пунктом 4.2 передбачено, що вартість медичної послуги визначаються згідно з прейскурантом, який діє на дату набуття пацієнту такої послуги. Згідно з пунктом 4.3 договору після підписання договору замовник вносить передоплату до початку надання медичних послуг, що визначаються медичним центром, згідно з планом лікування. 13 січня 2021 року [PERSON] сплатила 12 000 грн. Згідно з актом наданих послуг від 20 січня 2021 року пацієнту надано медичних послуг на 64700 грн. Таким чином, заборгованість за договором, укладеним сторонами становить 52 700 грн. 27 липня 2021 року позивач направив [PERSON] претензію щодо несплати заборгованості згідно з договором від 12 січня 2021 року №57/01/21 про надання медичних послуг на користь третьої особи. Відомості про сплату відповідачем заборгованості за договором в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі (ч. 1 ст. 636 ЦК України). Нормами ст. 901 ЦК України передбачено що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлені у договорі. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п. 4.4 договору повний розрахунок вартості за договором здійснюється замовником при виписці пацієнта. При цьому, замовнику надається акт наданих послуг (остаточний рахунок). Якщо сума вартості всіх складових наданих послуг пацієнту за даним договором перевищує суму вже сплаченого попереднього рахунку, замовник зобов`язаний погасити різницю, сплативши остаточний рахунок при виписці пацієнта з медичного центр. Крім того, частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Пунктом 5.5 договору передбачено, що при порушенні термінів розрахунку пацієнт платить неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Ураховуючи те, що умовами договору іншого розміру процентів не встановлено, то з [PERSON] на користь позивача згідно з розрахунком, наданим позивачем необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми, що становить 1615,65 грн (з розрахунку 52700 (основна сума боргу)х3% річних х373 (кількість днів прострочення за період з 20 січня 2021 року до 27 січня 2022 року):365:100). Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Оскільки [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то за правилами ст.625 ЦК України з нього необхідно стягнути борг з врахуванням індексу інфляції. Таким чином, інфляційні втрати складають 52700 грн (сума боргу)/1,08603488% (сукупний індекс інфляції за період з лютого 2021 року до грудня 2021 року) / 100% - 52700 грн (сума боргу) = 4534,04 грн. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (п. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи із розрахунку, наданого позивачем, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за весь період прострочення в сумі 8332,38 грн. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2481 грн.

Outcome: approved