Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

23.06.2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути: суму матеріального збитку в розмірі 33270,51 грн, яка заподіяна пошкодженням автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] ; моральну шкоду в розмірі 150\~000,00 грн., яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] ; витрати пов`язані з експертним дослідження у розмірі 1500,00 грн., та судові витрати в загальному розмірі 3178,00 гривень. Обґрунтовано позовні\~вимоги тим,\~що позивач\~являється законним\~володільцем транспортного\~засобу \~автомобілю Toyota\~Corolla,\~ реєстраційний\~номер [NUMBER] .\~ Його\~право володіння\~вказаним автомобілем\~виникло на\~підставі ст.ст.\~397,\~398\~ЦК України,\~підтверджується наявністю\~у позивача\~реєстраційного документа\~на цей\~транспортний засіб.\~ Відповідно\~до протоколу\~про адміністративне\~правопорушення ДПР18\~№ 287583,\~17.03.2021\~о 10год\~20хв.\~водій [PERSON] ,\~по вул.\~Заболотного 26,\~в м.\~Одесі,\~керуючи автомобілем\~DAF\~номерний знак\~ [NUMBER] з\~напівпричепом WIESE\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~не дотримався\~безпечного бокового\~інтервалу,\~внаслідок чого\~допустив зіткнення\~з транспортним\~засобом Toyota\~Corolla\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~чим порушив\~п.13.1\~ПДР.\~В результаті\~ДТП транспортні\~засоби отримали\~механічні пошкодження.\~Вина відповідача\~у дорожньо-транспортній\~пригоді,\~за ст.124\~КУпАП,\~встановлена постановою\~судді Суворовського\~районного суду\~м.\~Одеси \~від 26.04.2021\~року.\~Внаслідок ДТП\~автомобіль,\~законним володільцем\~якого являється\~позивач,\~отримав значні\~механічні пошкодження.\~Згідно висновку\~№ 210331\~судового експерта\~Момот А.О.\~від 06.04.2021\~року,\~величина матеріальних\~збитків,\~завданих автомобілю\~ Toyota\~Corolla,\~ реєстраційний\~номер [NUMBER] \~становить 33\~270,\~51\~грн та\~вартість проведення\~експертизи становить\~1500,\~00\~грн.\~Крім того\~позивач зазначає,\~що у\~зв`язку із\~пошкодженням його\~транспортного засобу,\~йому завдано\~моральних страждань\~які полягають\~у душевних переживаннях та зміною нормального життєвого ритму як для нього, так і для всієї його родини. Ухвалою від 05.07.2021 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 29.07.2021 року, після усунення позивачем вказаних в ухвалі суду від 05.07.2021 року недоліків, відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 17.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом неодноразово належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, в порядку статей 128, 130 ЦПК України. Також, відповідач повідомлявся про розгляд справи, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Одночасно, на телефон відповідача надсилалось смс-повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про відкладення розгляду справи останній до суду не подавав. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, не повідомлення відповідачем причин неявки на судове засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. Судом не здійснювалось фіксування судового засідання, відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Toyota Corolla номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 287583, 17.03.2021 о 10год 20хв, водій [PERSON] , по вул. Заболотного 26, в м. Одесі, керуючи автомобілем DAF номерний знак [NUMBER] з напівпричепом WIESE номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом TOYOTA номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , чим порушив п.13.1 ПДР. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Згідно додатку до схеми з місця ДТП, вантажний автомобіль DAF номерний знак [NUMBER] з напівпричепом WIESE номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] . За наявними матеріалами справи, [PERSON] керував наведеним транспортним засобом DAF номерний знак [NUMBER] з напівпричепом WIESE номерний знак [NUMBER] 17.03.2021 року, та володів ним, на відповідній правовій підставі. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 210331 від 06 квітня 2021 року, зробленого за заявою [PERSON] , вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Toyota Corolla номерний знак [NUMBER] , 2016 року випуску, внаслідок пригоди, що сталася 17 березня 2021 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на складові частини без врахування втрати товарної вартості, станом цін на дату дослідження, складає 33270,51 грн. Матеріали справи містять ремонтну калькуляцію №210331 вартості відновлювального ремонту КТЗ Toyota Corolla державний номерний знак [NUMBER] , вартість ремонтних робіт. Також, позивачем проведено розрахунок за експертне дослідження у розмірі 1500,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт та квитанцією. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу - автомобіля DAF, номерний знак [NUMBER] з напівпричепом WIESE номерний знак [NUMBER] , не була застрахована. Доказів іншого матеріали справи не містять. \~За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому третьою особою, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Водночас, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому третьою особою, а не особою, яка завдала шкоди, може бути обмежений у передбачених законом випадках та порядку. Так, до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (статті 9, 22 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду\~обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість, страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми\~та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й\~особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав. У цих висновках, Суд відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України звертається до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 21.12.2020 у справі № 911/286/20, від 29.03.2018 у справі № 911/2589/17, від 20.04.2018 у справі №910/7200/17 та від 06.07.2018 у справі 924/675/17. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У п.1 ч.2\~ст.22 ЦК України\~визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі статтями\~12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин, суд вбачає правові підстави для стягнення з [PERSON] , як володільця (водія) транспортного засобу DAF номерний знак [NUMBER] з напівпричепом WIESE номерний знак [NUMBER] , особи відповідальної за завдану позивачу шкоду, суми шкоди в розмірі 33 270,51 грн. яка визначена Висновком автотоварознавчого дослідження № 210331 від 06 квітня 2021 р. Доказів іншого матеріали справи не містять. Також, відповідно до ч.1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. За норами ч.2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4\~ст.23 ЦК України). Відповідно до\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо: шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з ч.6\~ст.82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Аналіз наведених норм дає дійти висновку, що за загальним правилом складовими елементами загальних підстав для відшкодування моральної шкоди є: шкода, тобто\~наявність втрат у немайновій сфері потерпілої особи; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв`язок між ними; вина заподіювача шкоди. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Згідно із принципом змагальності сторін необхідним є доведення обставин, які покладені в основу обґрунтування відповідних вимог про відшкодування моральної шкоди. При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим, суд повинен належним чином оцінювати ступінь немайнових втрат. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Подібні висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі №61/8496/15-ц, провадження№ 14-154цс19. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункти 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). За даних обставин, суд вважає доведеним та встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачу [PERSON] , внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху. Моральна шкода позивача полягає у: душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, погіршенням стану здоров`я внаслідок цього, вимушеними додатковими діями по зверненню до суду із позовом, забезпеченню повідомлення відповідача про розгляд справи. Суд виходить із того, що сам по собі факт ДТП є психотравмуючою подією для людини, безумовних моральних страждань зазнає людина і при неможливості вести звичний спосіб життя. У цьому випадку, судом приймається до уваги доводи позивача про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди змінився звичайний образ життя позивача та його сім`ї, вони зазнали значних душевних страждань та непередбачуваних грошових витрат. Більш того, до ДТП у позивача та його дружини були ознаки запалення легенів, що підтверджується протоколом комп`ютерної томографії органів грудного відділу, а після ДТП їх стан ще більше погіршився, оскільки їм прийшлось в нервовому стані бути на вилиці під дощем, до оформлення ДТП, а дружина позивача з дітьми пішки долала відстань 3км, щоб дістатись до дому, що стало наслідком госпіталізації позивача та його дружини до обсерваційного відділення Медичного центру INTOSANA в цю же дату - 17.03.2021 року. Ці обставини підтверджуються виписками з медичних карток №917 та №918 обсерваційного відділення Медичного центру INTOSANA. Також суд враховує, що позивач протягом тривалого часу не мав можливості користуватись автомобілем, був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин, і внаслідок відсутності таких, замовляти їх. Позивач був вимушений шукати грошові кошти на ремонт автомобіля, через що тривалий час не міг спокійно спати. Сімейний бюджет довелось спрямувати на ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач нервово до всього відносився. Відсутність власного транспортного засобу призвела до того, що позивач був змушений більше часу витрачати на доїзди з, та до місця праці, в середньому на 1,5 години. Тривалий час після ДТП позивачу та його сім`ї довелось користуватись громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. В свою чергу, відповідач [PERSON] не лише відмовився відшкодувати завдані йому збитки, а й дзвонив пізно вночі, стверджував що в нього немає грошей на відшкодування шкоди, а тому позивач буде дуже довго отримувати відшкодування. Це додатково завдавало позивачу моральні страждання. Встановивши, що позивачу [PERSON] протиправними винними діями відповідача [PERSON] була заподіяна моральна шкода, виходячи з принципу розумності та справедливості,

Outcome: partial