Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси 27 листопада 2018 року з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 серпня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрованим в реєстрі за №11806. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 листопада 2018 року [PERSON] від державного виконавця дізнався, що 13.08.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис № 11806 про звернення стягнення його заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», в розмірі 171045,51 доларів США, на предмет іпотеки - нежитлові будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв. м., розташовані по [ADDRESS] . Вищеназваний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. 20 вересня 2017 р. Малиновський районний суд м. Одеси у цивільній справі № 521/6783/15-ц ухвалив заочне рішення, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за договором про надання кредиту № 2007/13-2.06/344 від 01.06.2007 р. у загальному розмірі 121312,44 доларів США - звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме - нерухоме майно - нежитлові будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв. м., розташовані по [ADDRESS] , шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент проведення торгів на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; стягнув зі [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3654 гривні. Вищеназване заочне рішення на теперішній час оскаржується шляхом подачі до Малиновського районного суду м. Одеси заяви про перегляд заочного рішення. Проте, незважаючи на те, що рішенням суду вже зафіксовано суму заборгованості за вищеназваним кредитним договором, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. всупереч вимогам ст. ст. 124 та 129 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, протиправно вчинив оскаржуваний виконавчий напис 13.08.2018 р. на стягнення значно більшої суми боргу. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року було відкрито провадження у справі. 05 лютого 2019 року акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було подано апеляційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року про відкриття провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , приватного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої відповідач просить скасувати вказану ухвалу та відмовити [PERSON] у відкритті провадження у зв`язку з порушенням правил підсудності. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року цивільну справу за апеляційне скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року про відкриття провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , приватного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловської Володимира Анатолійовича, третя особа Другий Приморський Приморський відділ держави виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було прийнято до проваджень головуючого судді Князюка О.В. 22 квітня 2020 року представником АТ «Укрсоцбанк» було подано клопотання про залучень до участі у справі правонаступника позивача АТ «Укрсоцбанк» - ПАТ «Альфа-Банк». Ухвалою від 23 квітня 2020 року клопотання Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони у справі було задоволено, замінено відповідача по справі, а саме: замість Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залучено до участі у справі як правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Постановою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задоволено частково. Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2018 року - скасовано. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управлінь юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанні передано на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси (м. Одеса, вул. Василя Стуса, 1 А). За результатами автоматичного розподілу від 11 листопада 2021 року справа передана для розгляду судді Малиновського районного суду міста Одеси Гуревському В.К. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року прийнято цивільну справу № 523/16237/21 (провадження № 2/521/5520/21) до свого провадження та відкрито провадження у справі. Відповідач АТ «Альфа-Банк» надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить розглянути заяву про залишення позовної заяви без розгляду. Свою позицію обґрунтовував тим, що позивач посилається на обставину, що не згоден з сумою заборгованості та якими документами підтверджується. Справа № 190/1540/16-ц, провадження № 61-12685св18, Постанова Верховного суду від 12 квітня 2018 року: «...Суди встановили, що відповідач ОСОБА 1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, станом на 2 серпня 2016 року, у розмірі 103744 грн 79 коп., з яких: 65058 гри 56 коп. - заборгованість за кредитом; 20425 грн 77 коп. - заборгованість зі сплати відсотків; 20260 грн 46 коп. - пеня. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором. Аналізуючи викладені позовні вимоги, та їх правове обґрунтування, позивач жодним чином не довів порушення норм діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису. Відповідач АТ «Альфа-Банк» надав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без участі представника АТ «Альфа-Банк» та розглянути заяву про залишення позовної заяви без розгляду, із врахуванням чергової неявки позивача, позовні вимоги не визнають. Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович надав до суду лист, де зазначив, що беручи до уваги предмет оскарження, вважає, що його (як приватного нотаріуса) процесуальний статус по справі (Відповідач) Позивачем визначено не вірно. Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів, а не до нотаріусів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20 вересня 2017 р. Малиновський районний суд м. Одеси у цивільній справі № 521/6783/15-ц ухвалив заочне рішення, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за договором про надання кредиту № 2007/13-2.06/344 від 01.06.2007 р. у загальному розмірі 121312,44 доларів США - звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме - нерухоме майно - нежитлові будівлі кафе-бару, загальною площею 663,2 кв. м., розташовані по [ADDRESS] , шляхом продажу цього майна на прилюдних торгах за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент проведення торгів на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; стягнув зі [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3654 гривні. Вищеназване заочне рішення на теперішній час оскаржується шляхом подачі до Малиновського районного суду м. Одеси заяви про перегляд заочного рішення. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено оскаржуваний виконавчий напис від 13.08.2018 р. У відповідності до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в редакції від 04.08.2013 р. звернення стягнення \~ \~ \~ \~на на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Повноваження щодо вчинення виконавчого напису передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» зазначено закону встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто, згідно Закону України «Про нотаріат» основними вимогами для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність вимог стягувана та дотримання строку давності. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, а саме п. 2.3. встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Також пунктом 3.2. відповідного Порядку встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172. У відповідність до п. 1 зазначеного Переліку в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, нотаріус перед вчиненням виконавчого напису має пересвідчитися у безспірності вимог стягувача до боржника та запросити відповідні документи. Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провалиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 09 липня 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не піддягає виконанню. Крім того, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 13 серпня 2018 року обумовлена й іншими обставинами. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. З виконавчого напису неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи була вона безспірна, не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Враховуючи вищевказане, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріусом. Враховуючи вищевикладене, оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що належним відповідачем по цій справі є саму стягувач, а не приватний нотаріус та [PERSON] . За правилами ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: partial