Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 15 грудня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.11.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Оскільки відповідач не бажав добровільно приймати участь в утриманні дітей, позивачка звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 28.10.2014 року за № 541/2639/14-ц відповідачу присуджено сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Виконавчий лист по даній справі видано 16.11.2017 року та пред`явлено до державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного відділу Північно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Суми). Згідно довідки про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2021 року Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) сукупний розмір заборгованості [PERSON] по аліментам складає 76 734,64 грн. Діти проживають разом з позивачем, знаходяться на повному її утриманні, всі питання щодо виховання вирішуються останньою самостійно без участі відповідача. Батько дітей, [PERSON] , починаючи з листопада 2014 року проживає окремо, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньок. Починаючи з 01.09.2019 року і по теперішній час, відповідач долею доньок не цікавився, вихованням належним чином не займався, не цікавився станом здоров`я дітей, фізичним та морально-психічним розвитком. Враховуючи зазначене, позивач прохала суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала на їх задоволенні наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Пирятинської міської ради звернулися до суду з заявою про розгляд справи за відсутності їх представника, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. З`ясувавши обставини справи, заслухавши позивача, дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 13.11.2015 року та серії [NUMBER] від 24.02.2016 року, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Миргородському району Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, [INFO] народилася [PERSON] та [INFO] народилася [PERSON] . Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.12.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Великосорочинською сільською радою Миргородського району Полтавської області (а.с.11) і який за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області суду від 25.11.2014 року було розірвано (а.с.21, 22). Згідно довідки Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області №18-09/647 від 21.10.2021 року (а.с.18), позивач [PERSON] та троє її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в [ADDRESS] .(а.с.18). Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 28.10.2014 року за №541/2639/14-ц відповідачу присуджено сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Виконавчий лист по даній справі видано 16.11.2017 року та пред`явлено до державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного відділу Північно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Суми). Згідно довідки про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2021 року Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) сукупний розмір заборгованості [PERSON] по аліментам складає 76 734,64 грн. З характеристики, наданої Повстинською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Пирятинської міської ради Полтавської області, [PERSON] характеризується позитивно, відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, приділяє належну увагу вихованню доньок, користується повагою серед батьків.(а.с.23-24) Згідно акту обстеження служби у справах дітей виконкому Пирятинської міської ради умов проживання дітей у сім`ї [PERSON] , для дітей створені умови на задовільному ріні. Мають окремі облаштовані місця для навчання та відпочинку. Діти забезпечені на достатньому рівні всім необхідним. Батьком з сім`єю не проживає, з дітьми не спілкується з червня місяця, матеріально не допомагає, здоров`ям та життям дітей не цікавиться. (а.с.32) Згідно характеристики з місця роботи [PERSON] від 07.02.2020р., остання за місцем роботи характеризується позитивно. (а.с. 34) Згідно довідки Повстинської загальноосвітньої школи І-ІІ ст. Пирятинської міської ради від 30.09.2021р., [PERSON] постійного контакту з колективом навчального закладу, де навчаються його дочки - не має. Останній раз в навчальному закладі [PERSON] був присутнім 01.09.2019р. (а.с.35) Згідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Пирятинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньок: [PERSON] та [PERSON] , враховуючи те, що провести бесіду із батьком дітей не є можливим, не вивчено його думку щодо позовних вимог та обставин справи, у у прийнятті рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] виконкомом Пирятинської міської ради Лубенського району, як орган опіки та піклування, покладається на розсуд суду. (а.с.97-98) Допитані свідки в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] повідомили, що [PERSON] дійсно не приїжджає до дітей, не спілкується з ними та не піклується про дітей, життям не цікавиться, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 13 березня 2019 року №631/2406/15-ц. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, що відповідатиме найкращим інтересам дітей, оскільки батько фактично не спілкується з ними, не цікавиться їх розвитком дітей та здоров`ям, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. В силу вимогу закону відповідач наділений правами щодо дітей, якими він не бажає користуватися, які в свою чергу створюють штучні перешкоди позивачу у вирішенні нагальних питань розвитку дітей. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved