Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

02.12.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської оласті надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу). 2. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовувала наступними фактичними обставинами справи та нормами права. - 11.05.2007 р. між [PERSON] (далі-Позивач) та [PERSON] (далі-Відповідач) було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 01. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 26.06.2019 року у справі № 368/47/19 шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 10.07.2019 року у справі № 368/748/19 було стягнуто з Відповідача аліменти на утримання спільних з Позивачем дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 грн. на кожну щомісяця, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. Статтею. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у ииіюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присудоісуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, статтею 181 Сімейного кодексу України закріплено та гарантовано право одержувача аліментів звертатися до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів. Право змінювати спосіб стягнення аліментів є беззаперечним та належить тому з батьків, з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж: 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одерлсувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням положень чинного сімейного законодавства, Позивач має право змінювати розмір аліментів, що стягуються з Відповідача на утримання спільних дітей. Позивач вважає за необхідне змінити розмір аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1400 грн. на кожну дитину щомісячно на 1/2 частку від доходу Відповідача на обох дітей. Згідно ч. 5 ст. 185 Сімейного кодексу України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, за загальним правилом, на утримання двох дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, при встановленні розміру аліментів і способу їх стягнення враховує усі істотні обставини справи, у тому числі стан здоров`я дітей. [PERSON] є дитиною з інвалідністю II групи та має ряд хронічних захворювань, що підтверджується доданими до цієї заяви документами. Позивач у встановленому законом порядку отримує державну соціальну допомогу на дитину та самостійно займається її лікуванням. [PERSON] потребує постійного лікування та оздоровлення, у зв`язку з чим Позивач кожного року по декілька разів оздоровлює дитину та проводить її лікування, що тягне за собою значні витрати. Враховуючи вказані вище обставини щодо здоров`я дитини, складнощі у догляді та лікуванні та особливості утримання дитини, Позивач вважає за необхідне стягувати з Відповідача аліменти на утримання спільних дітей саме в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи рівність прав та обов`язків щодо утримання батьками своєї дитини, розмір аліментів заявлений Позивачем до збільшення шляхом зміни способу стягнення аліментів, у розмірі 1/2 від заробітку (доходу) платника аліментів, ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідатиме інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку на даний час, сприятиме догляду за дітьми та не суперечитиме вимогам чинного законодавства щодо розміру аліментів, які стягуються на користь дитини. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved