Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

21.09.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшов позов [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] коштів за договором позики в сумі 8560,49 грн., що складається з : 4500,00грн. - залишок коштів за Договором позики, 2250,00 грн. - штраф відповідно до п.6 Договору позики, 385,77грн. - 3% річних від простроченої суми за період з 01.11.2018 по 09.09.2021, 607,07грн. - пеня, нарахована за період з 09.09.2020 по 09.09.2021, 817,65 грн. - інфляційні збитки за період з 01.11.2018 по 09.09.2021. А також просив стягнути сплачений судовий збір в сумі 908,00грн. (а.с.2-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Відповідно до Договору позики від 27.08.2016 [PERSON] отримав у позивача у борг кошти у розмірі 5400,00грн. на строк до 27.09.2016, на підтвердження чого відповідачем була складена розписка. Як стверджує позивач, відповідач у квітні 2017 року повернув лише 500,00 грн., у жовтні 2018 року відповідач повернув частину боргу в сумі 400,00грн. Позивач зазначає, що відповідач перестав виходити на зв`язок, залишок боргу становить 4500,00грн. Позивач просить стягнути з відповідача залишок боргу за договором позики, а також нараховані ним 3% річних за період з 01.11.2018 по 09.09.2021 в сумі 385,77 грн.,; пеню за період з 09.09.2020 по 09.09.2021 в сумі 607,07 грн. згідно з п.6 Договору позики; інфляційні збитки з період листопад 2018 0 липень 2018 в сумі 817,65 грн. Ухвалою судді від 01.10.2021 (а.с. 16) відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 13.04.2022 зобов`язано позивача надати для дослідження оригінали Договору позики та розписки (а.с.30). У судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача адвоката Бабич К.М. надійшло клопотання з проханням проводити розгляд справи без її участі та без участі позивача. За змістом поданого клопотання представник позивача позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, надає оригінал Договору позики від 27.08.2016 та оригінал розписки від 27.08.2016 (а.с.44). Відповідач [PERSON] повторно у призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за відомим зареєстрованим місцем проживання, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, надані представником позивача оригінали документів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 27.08.2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно умов якого відповідач отримав у позивача грошові кошти в сумі 5400 гривень, які зобов`язався повернути до 27.09.2016 (а.с.6,45). На підтвердження отриамння коштів за вищевказаним договором відповідачем [PERSON] була складена розписка від 27.08.2016 про отримання від позивача коштів у сумі 5400 гривень, які він зобов`язався повернути в повному обсязі до 27.09.2016 (а.с.7,46). Оригінали Договору позики та розписки був направлений до суду представником позивача, приєднані до матеріалів справи копії цих документів відповідають оригіналам. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, розписка відповідача про отримання в борг грошових коштів від позивача є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно дост.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч.1 ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.545 Цивільного кодексу України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Крім того, за змістом ч.3, 4 цієї статті наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно з твердженнями позивача відповідач не виконав зобов`язання щодо повернення усієї суми позики до 27.09.2016 року, а також по даний час. Про це свідчить також та обставина, що оригінал розписки знаходиться у кредитора. Будь-яких доказів, які б підтверджували факт погашення залишку боргу у зазначеній позивачем сумі 4500 гривень, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Згідно вимог ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ч.1 та 2 цієї статті, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до умов п.6 Договору позики, сторони зазначили, що в разі прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50% від неповерненої суми позики, а також позикодавець вправі нарахувати пеню в розмірі 1% від сплаченої суми за кожен день прострочення. З урахуванням умов укладеного договору позивач нарахував штраф в сумі 2250,00гривень, що становить 50% від суми неповернутої позики (4500,00грн.), а також пеню за період з 09.09.2020 по 09.09.2021 року в розмірі, що не перевищує подвійну облікову ставки НБУ (згідно з умовами договору - 1% від простроченої суми за кожен день прострочення). Правильність наведеного в позовній заяві розрахунку пені перевірена судом (4500,00х6х2х177/365/100 + 4500,00х6,5х2х42/365/100 + 4500,00х7,5х2х98/365/100 + 4500,00х8х2х49/365/100 =607,07грн.), нарахована позивачем сума 607,07грн. є меншою від суми пені, визначеної договором 1% від простроченої суми за кожен день прострочення: 4500,00х365х1/100=1642,50грн. Крім того, суд враховує, що за змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Так, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наведеного в позовні заяві розрахунку позивачем нараховано 2% річних за період з 01.11.2018 по 09.09.2021 в сумі 385,77грн.: 4500,00х1044дн.х0,03= 385,77. Крім того, нараховано інфляційні збитки з урахуванням індексів інфляції, за період з 01.11.2018 по 31.07.2021 в сумі 817,65грн. (а.с.4) правильність розрахунку перевірена судом та не викликає сумнівів: (4500,00х1,1817(сукупний індекс інфляції за вказаний період)-4500,00=817,65грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в в повному обсязі. А саме, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу за договором позики в сумі 4500,00грн., штраф відповідно до п.6 Договору позики в сумі 2250,00грн., 3% річних від простроченої суми за період з 01.11.2018 по 09.09.2021 в сумі 385,77грн., пеня за період з 09.09.2020 по 09.09.2021 в сумі 607,07грн., інфляційні збитки за період з 01.11.2018 по 09.09.2021 в сумі 817,65 грн.. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 908,00 гривень (а.с. 1), підлягають стягненню на його користь з відповідача . На підставі викладеного,

Outcome: approved