Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , зазначивши, що відповідачу щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги, здійснювалося постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , але відповідач в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювала, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.01.2002 по 01.12.2019 за послуги з централізованого опалення в сумі 22603,06 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою суду від 18 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду\~від 09\~червня 2020\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та відкрито\~провадження у\~справі,\~розгляд справи\~ухвалено проводити\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням (викликом)\~сторін. Ухвалою суду від 28 травня 2021 року витребувано із Сьомої криворізької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , серія та номер 113 виданого 16.02.2021 державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. Ухвалою суду від 27 липня 2022 року розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилася, своєчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, відзиву на позов не надала. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Вказані правовідносини врегульовано положенянми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що за відомостями Адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 18.06.2020, [PERSON] зареєстрованою на території області не значиться (а.с. 40). Станом на 18.12.2019 за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником житла за адресою: [ADDRESS] , зазначена відповідач [PERSON] на підставі рішення суду № 2-646 від 31.05.2005. Судом за клопотанням представника позивача оглянуто копії матеріалів архівної судової справи № 2-646/05, в рамках якого рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2005 року визнано за відповідачкою право власності на квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, ухвалою суду від 19 грудня 2005 року по вказаній справі за заявою [PERSON] рішення суду від 31 травня 2005 року скасовано за нововиявленими обставинами. Ухвалою суду від 23 січня 2006 року справу за позовом [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності - залишено без розгляду. Станом на 28.05.2021 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що придбав її на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.02.2021. З витребованої судом копії договору купівлі-продажу від 16.02.2021 року укладеного між продавцем [PERSON] і покупцем [PERSON] вбачається, що продавцю квартира [ADDRESS] , належала на праві особистої власності на житло № [NUMBER] , виданого 11 червня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № Д-245 від 15 квітня 1993 року, та була набута [PERSON] шляхом приватизації. Отже, квартира щодо якої позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання на праві власності з 1993 року належала [PERSON] , а з 16.02.2021 року перейшла у від [PERSON] у власність [PERSON] . Між тим відповідач [PERSON] не була власником квартири у заявлений позивачем період та не була там зареєстрована. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем не\~заявлено клопотань\~про витребування\~додаткових доказів,\~залучення співвідповідачів,\~заміну неналежного\~відповідача,\~тощо,\~що згідно\~з положеннями\~статті51\~ЦПК України\~є прерогативою\~позивача.\~Оскільки на відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи або інтереси позивача, тому виключно позивач наділений правом визначити коло відповідачів, предмет та підставу позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц). Доказів користування відповідачкою послугами з централізованого опалення по [ADDRESS] , як і доказів належності їй вказаного житлового приміщення на праві власності, з огляду на вищевказану інформацію, суду не надано. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed