Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Вказуючи те, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 25.05.2009 року у справі № 2-276/2009 із [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/0001/82/46450 від 23.06.2008 року в сумі 2041461,35 грн., а також судові витрати в розмірі 1730 грн. На підставі цього рішення 30 липня 2009 року Садгірським районний судом м. Чернівці по даній справі було видано виконавчий лист. 06 вересня 2018 року ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп». Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 січня 2019 року вказану ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці про заміну сторони виконавчого провадження на ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» залишено без змін. В подальшому 18 липня 2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та [PERSON] було укладеного договір № 18-07/19/3 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0001/46450 від 23.06.2008 р. у сумі 2 041 461,35 грн., також судові витрати у розмірі 1 730,00 грн., згідно якого [PERSON] став новим кредитором та 31 березня 2021 року ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці сторону виконавчого провадження (стягувача) у справі № 2-276/2009 було замінено з ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на його правонаступника [PERSON] . Однак, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 11 січня 2022 року, позов [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір № 18-27/19/3 від 18.07.2019 р. про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0001/46450 від 23.06.2008 р., укладений між гр. [PERSON] та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп». Стверджує, що в результаті ухвалення Шевченківським районним судом м. Чернівці такого рішення, єдиною особою, яка уповноважена на отримання коштів від [PERSON] є позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп». Станом на момент звернення до суду з позовною заявою, вищевказане рішення суду не виконано та заборгованість [PERSON] не погашена, в виконавчий документ повернутий стягувачу без прийняття до виконання Враховуючи вищевикладене\~просить суд\~стягнути з\~ [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Укрфінанс груп»за невиконання та прострочення грошового зобов`язання на підставі рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 25.05.2009 року у справі №2-276/2009 за період з 07.09.2019 року по 07.02.2022 року інфляційні витрати у сумі 388206,83 гривень, 3% річних в розмірі 184223,09 гривень та судові витрати. Ухвалою судді від 22.03.2022 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. 22.06.2022 року від представника відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, з наступних підстав. З мотивувальної частини рішення Садгірського суду м. Чернівці від 25 травня 2009 року - з розрахунку ВАТ ««Райфайзен Банк Аваль» вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором та відсотками на 26.01.2009 року складає 265124,85 доларів США, що в еквіваленті курсу НБУ становить 2041461,35 гривень, тобто сума основного боргу була скоригована на курсову різницю згідно з положенням договору, а сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов`язання визначеного у гривнях, натомість грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, інфляційні втрати стягненню не підлягають, а тому в частині позовних вимог щодо встановленого індексу інфляції простроченого стягнення інфляційних витрат слід відмовити. 05.07.2022 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій зазначила, що обставини викладені представником відповідача у відзиві, є необґрунтованими та жодним чином не спростовують позовних вимог, оскільки предметом нарахування індексу інфляції є не заборгованість відповідача за кредитним договором № 014/0001/82/46450, а безпосередньо рішення Садгірського районного суду м. Чернівці по справі № 2-278/09 від 25.05.2009 року, яке виражене в національній грошовій одиниці України гривні, без якої-небудь прив`язки до іноземної валюти, просила позов задовольнити в повному. Ухвалою суду від 26.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До початку судового засідання представник позивача, подала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. До початку судового засідання представник відповідача, подала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 25.05.2009 року у справі № 2-276/2009 із [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/0001/82/46450 від 23.06.2008 року в сумі 2 041461,35 грн., а також судові витрати в розмірі 1730 грн. 30 липня 2009 року Садгірським районний судом м. Чернівці у справі № 2-276/2009 видано виконавчий лист. Згідно постанови Чернівецького апеляційного суду від 15 січня 2019 року якою залишено без змін ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.09.2018 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) у справі № 2-276/2009 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп». Як вбачається\~із ухвали Садгірського районного суду м. Чернівці від 31.03.2021 року, 18 серпня 2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та [PERSON] було укладеного договір № 18-07/19/3 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0001/46450 від 23.06.2008 р. у сумі 2041461,35 грн., також судові витрати у розмірі 1730,00 грн., згідно якого [PERSON] став новим кредитором у зобов`язанні. 31 березня 2021 року ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці сторону виконавчого провадження (стягувача) у справі № 2-276/2009 було замінено з ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на його правонаступника [PERSON] . Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2021 року за позовом [PERSON] , визнано недійсним договір № 18-27/19/3 від 18.08.2019 р. про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0001/46450 від 23.06.2008 р. укладений між гр. [PERSON] та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп». Згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. загальна заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 2-276 станом на 01.09.2021 року становить 2043191,35 грн. Згідно з розрахунком 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання зазначеним позивачем у позовній заяві, у період з 07.09.2019\~року по\~07.02.2022\~року загальна суму відсотків за прострочене грошове зобов`язання складає в розмірі 184223,09 гривень Згідно розрахунку суми індексу інфляції заборгованості за невиконання грошового зобов`язання зазначеним позивачем у позовній заяві у період з 07.09.2019\~року по\~07.02.2022\~року інфляційне збільшення суми боргу складає 388,206,83 гривень Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1,2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином Відповідно до п.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право подати позов до суду про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто фактичного виконання зобов`язання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Передбачене\~ст. 625 ЦК України\~право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таки чином інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається\~виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений,\~помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення\~починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж,\~і за будь-який місяць (місяці),\~у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). \~ Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).\~При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Відповідно до\~листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р\~Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ\~для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою. \~З розрахунку інфляційних та 3% річних наданих позивачем за період з 07.09.2019 року по 07.02.2022 року вбачається нарахування інфляційних в сумі 388206,83 гривень, та 3% річних 184223,09 гривень. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІс = (ІІ1 / 100) х (ІІ2 / 100) х (ІІ3 / 100) х ... (ІІZ / 100), де ІІ1\~ індекс інфляції за перший місяць прострочення; ІІ2\~ індекс інфляції за другий місяць прострочення; ІІ3\~ індекс інфляції за третій місяць прострочення; ІІZ\~ індекс інфляції за останній місяць прострочення. Інфляційне збільшення: C x ІІс - C Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та розрахунок інфляційних нарахувань суд вважає, що зазначені нарахування здійснені у межах суми отриманої за розрахунком та в період трьох річного строку із застосуванням вищевказаної формули, а тому вимоги про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 388206,83 гривень, та 3% річних 184223,09 гривеньза період з 07.09.2019 року по 07.02.2022 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню втрати від інфляційних процесів за невиконання грошового зобов`язання у сумі 388206,83 гривень, та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 184223,09 гривень. Позивач у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати які складаються із наступного: судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 8586 грн. 45 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13250\~грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст. 141 ЦПК України(договір, звіт(акт) про детальний опис наданих послуг, квитанції). Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» задоволенні у розмірі 100%. Отже з [PERSON] підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 8586 грн. 45 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі13250\~грн.\~ На підставі наведеного та

Outcome: approved