Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги мотивує тим, що 05\~грудня 2016\~року між\~позивачем та\~відповідачем був\~укладений письмовий\~Договір позики,\~предметом якого\~було передання\~у власність\~Позичальника грошових\~коштів у\~сумі 152802\~(сто\~п`ятдесят дві\~тисячі п`ятсот\~п`ятнадцять)\~гривень 58\~копійок,\~що за\~курсом НБУ\~(1\~долар США\~=\~25,898742\~грн.),\~встановленим на\~день укладення\~цього Договору,\~було еквівалентно\~5900\~(п`ять\~тисяч дев`ятсот)\~доларів США\~00\~центів.\~Кінцевий строк\~повернення Відповідачем\~грошових коштів,\~відповідно до\~п.1.1\~Договору позики\~та графіку\~повернення,\~закріпленому у\~п.3.1\~даного Договору,\~становив 05\~березня 2017\~року включно.\~Згідно п.7.2\~Договору позики,\~з метою\~забезпечення Позичальником\~виконання своїх\~зобов`язань за\~цим Договором,\~05.12.2016\~між Позикодавцем\~та Позичальником\~був укладений\~договір застави\~транспортного засобу,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Онищенко\~С.В.\~(далі\~Договір застави). Згідно цього\~ж пункту\~Договору позики\~забезпеченням виконання\~Позичальником зобов`язань\~була передача\~в заставу\~рухомого майна\~-\~автомобіля MERCEDES-BENZ,\~модель S430L,\~шасі (кузов,\~рама)\~ [NUMBER] ,\~2000\~року випуску,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~який належав\~Позичальнику на\~підставі свідоцтва\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~ [NUMBER] ,\~виданого 27.09.2016\~ТСЦ№ 6343.\~У зв`язку\~з неповерненням\~Відповідачем позики,\~21.03.2017\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~додаткову угоду\~до Договору\~позики від\~05.12.2016. Відповідно до\~п.1\~даної додаткової\~угоди були\~внесені зміни\~до п.1.1\~Договору позики,\~згідно якого\~сторони домовилися,\~що загальна\~сума в\~гривнях,\~яка підлягає\~поверненню у\~строки та\~в порядку,\~передбачені цим\~Договором,\~буде відповідати\~еквіваленту 5900\~(п`ять\~тисяч дев`ятсот)\~доларів США\~за курсом\~НБУ на\~дату здійснення\~платежу.\~Згідно даної\~додаткової угоди\~у власність\~Позичальника було\~передано грошових\~коштів у\~сумі 154724\~(сто\~п`ятдесят чотири\~тисячі сімсот\~двадцять чотири)\~гривні 00\~копійок,\~що за\~курсом НБУ\~(1\~долар США\~=\~26,224386\~грн)\~на день\~укладення додаткової\~угоди було\~еквівалентно 5900\~(п`ять\~тисяч дев`ятсот)\~доларів США\~00\~центів та\~строк дії\~договору було\~пролонговано. Кінцевий строк\~повернення позики\~додатковою угодою\~№3\~було встановлено\~до 05.12.2017\~включно.\~В подальшому\~даний договір\~більше не\~пролонгувався.\~Отже,\~відповідно до\~умов Договору\~позики та\~додаткової угоди\~№3,\~ [PERSON] \~мав повернути\~ [PERSON] \~до 05.12.2017,\~відповідно до\~графіку повернення\~грошових коштів,\~грошові кошти\~у сумі\~154724\~(сто\~п`ятдесят чотири\~тисячі сімсот\~двадцять чотири)\~гривні 00\~копійок. Зазначає, що протягом 2017-2019\~років Відповідач\~частково погасив\~борг за\~Договором позики,\~а саме:\~відповідно до\~розписок від\~15.12.2017\~-\~10000\~(десять\~тисяч)\~грн 00\~коп;\~від 05.03.2018\~-\~5000\~(п`ять\~тисяч)\~грн 00\~коп;\~від 12.07.2018\~-\~8000\~(вісім\~тисяч)\~грн 00\~коп;\~від 02.11.2018\~-\~3000\~(три\~тисячі)\~грн 00\~коп;\~від 12.02.2019\~-\~6000\~(шість\~тисяч)\~грн 00\~коп;\~від 02.07.2019\~-\~5000\~(п`ять\~тисяч)\~грн 00\~коп.. Всього за\~вказаний період\~Відповідач погасив\~борг перед\~Позивачем на\~загальну суму\~37000\~(тридцять\~сім тисяч)\~грн 00\~коп. Залишок боргу\~становить 117724\~(сто\~сімнадцять тисяч\~сімсот двадцять\~чотири)\~грн 00\~коп. До часу звернення до суду Відповідач отриману позику в повному обсязі Позивачу не повернув.Таким чином, вважає, що Відповідач умисно ухиляється від виконання покладених на нього Договором позики зобов`язань та повернення боргу. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань у відповідності до чинного законодавства та умов укладеного договору позивач зазначає, що інфляційні збитки у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказані періоди складають 14 385,87 грн. Сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 03.07.2019 по 24.09.2021 складає 7 876,22 грн. Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 430869,84 грн. Таким чином, станом на 24.09.2021 загальна сума боргу за Договором позики від 05 грудня 2016 року (з додатковими угодами), яка підлягає поверненню Відповідачем, складає 570855 (п`ятсот сімдесят тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 93 коп. (117724 грн+14385,87 грн+7876,22 грн+430869,84 грн). Враховуючи що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість просить стягнути з відповідача за Договором позики від 05.12.2016 у сумі 570855 (п`ятсот сімдесят тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 93 коп., з яких 117724 (сто сімнадцять тисяч сімсот двадцять чотири) грн 00 коп. - сума основного боргу, 14385 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят п`ять) грн 87 коп - інфляційні збитки, 7876 (сім тисяч вісімсот сімдесят шість) грн 22 коп. - три проценти річних від простроченої суми, 430869 (чотириста тридцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) грн 84 коп - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання. Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем у розмірі 46542,80 грн. Ухвалою суду від 27.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового розгляду на 10:00 25.11.2021. У підготовче судове засідання призначене на 10:00 25.11.2021 учасники провадження не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, ухвалою суду від 25.11.2021 закрито підготовче провадження у справі, справа призначена для розгляду по суті на 10:00 11.01.2022. Протокольною ухвалою суду від 11.01.2022 слухання справи відкладено за клопотанням відповідача для ознайомлення з матеріалами справи на 10:00 07.02.2022. Протокольною ухвалою суду від 07.02.2022 у зв`язку з неявкою сторін слухання справи відкладено на 11:00 03.03.2022. Протокольною ухвалою суду від 03.03.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи слухання справи відкладено на 11:00 22.06.2022. У судове засідання призначене на 22.06.2022 учасники провадження не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, протокольною ухвалою слухання справи відкладено для виклику відповідача на 11:00 21.07.2022. У судове засідання призначене на 21.07.2022 учасники справи повідомлені про час та місце розгляду справи не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому крім іншого не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку, за відсутності учасників справи, оскільки зібрано достатньо доказів щодо їх прав та обов`язків. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір позики (а.с.16). Відповідно до п.1.1 зазначеного договору сума позики становить 152802,58 грн, що за курсом НБУ на момент укладення договору еквівалентно 5900 доларів США. Кінцевий строк погашення позики 05.03.2017. Згідно п.4.1 та п.4.2 договору позики уразі несвоєчасного повернення позичальником позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України та неустойку у розмірі 1528,02 грн. за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно п.7.2 забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля MERCEDES-BENZ, модель S430L, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2000 року випуску, державний номер [NUMBER] , який належав Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 27.09.2016 ТСЦ№ 6343. 21.03.2017 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до Договору позики від 05.12.2016, в якому крім іншого змінено строк повернення боргу, визначено термін до 05.06.2017 (а.с.18-19). 15.06.2017 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №2 до Договору позики від 05.12.2016, в якому крім іншого змінено строк повернення боргу, визначено термін до 05.09.2017 (а.с.20-21). 18.09.2017 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №3 до Договору позики від 05.12.2016 (а.с.22-23). Згідно додаткової угоди №3 за домовленістю сторін до Договору позики від 05.12.2016 були внесені зміни в п.п.1.1 та 3.1. Згідно даної додаткової угоди у власність Позичальника було передано грошових коштів у сумі 154 724 (сто п`ятдесят чотири тисячі сімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок, що за курсом НБУ (1 долар США = 26,224386 грн) на день укладення додаткової угоди було еквівалентно 5900 (п`ять тисяч дев`ятсот) доларів США 00 центів та строк дії договору було пролонговано. Кінцевий строк повернення позики додатковою угодою №3 було встановлено до 05.12.2017 включно. Також додатковою угодою №3 до договору позики було внесено зміни до п.4.1 зазначивши, що у разі несвоєчасного повернення позичальником позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. У разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором , позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Доповнено п.4.2, зазначивши, що за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Тож, відповідно до умов Договору позики та додаткової угоди №3, [PERSON] мав повернути [PERSON] до 05.12.2017, відповідно до графіку повернення грошових коштів, грошові кошти у сумі 154724 (сто п`ятдесят чотири тисячі сімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок. Згідно копії розписки від 18.09.2017 відповідач отримав від позивача 154724, 00 грн, що за курсом НБУ на день укладеного договору еквівалентно 5900 доларів США та зобов`язався повернути цю суму позивачу до 05.12.2017 (а.с.24). Згідно розписок від 15.12.2017 (а.с.25), від 05.03.2018 (а.с.26), від 12.07.2018 (а.с.27), від 02.11.2018 (а.с.28), від 10.02.2019 (а.с.29), від 02.07.2019 (а.с.30) позивачем від відповідача в рахунок погашення суми позики було отримано відповідно 10000,00 грн, 5000,00 грн, 8000,00 грн, 3000,00 грн, 6000,00 грн та 5000,00грн. На момент розгляду справи доказів сплати боргу за Договором позики від 05.12.2016 до суду не надано. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань внаслідок укладання договорів позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Як вбачається з тексту договору позики, додаткової угоди №3 до договору позики та розписки, позикодавцем надано [PERSON] кошти, тобто свої зобов`язання Позивач виконав в повному обсязі. За ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Так, з наданих позивачем розписок, вбачається що відповідач виконав частково свої зобов`язання та поверну частину отриманих коштів, а саме суму у розмірі 37000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Як вбачається зі змісту розписки, написаної [PERSON] виконання всіх його боргових зобов`язань мало бути завершене в строк, вказаний в розписці, тобто 05.12.2017 року включно. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1,2 ст. 554 ЦК України). Враховуючи викладене вище, стягненню з відповідача на користь Позивача підлягає сума несплаченого основного боргу у розмірі 117724,00 грн Що стосується стягнення з відповідачів інфляційних втрат, 3% річних та пені, суд зазначає наступне. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, а також у розмірі встановленому договором позики за порушення строків повернення позики пені. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Позивачем надано відповідні розрахунки не спростовані відповідачем, згідно яких з відповідача на його користь підлягають стягненню інфляційні збитки у розмірі 14385,87 грн, 3 % річних у розмірі 7876,22 грн, та пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 430869,84 грн. Враховуючи, що позивачем доведено, що відповідач не виконав у повній мірі зобов`язання взяті на себе за договором позики, а відповідачем жодним чином не спростовано доводи позивача, суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 570855,93 грн, яка складається з 117724, 00 грн сума основного боргу; 14385, 87 грн інфляційних збитків; 7876,22 грн три проценти річних та 430869,84 грн пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5708,56 грн, що підтверджується квитанцією наявною в матеріалах справи (а.с.13), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 46542,80 грн, як доказ підтвердження останніх позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №б/н від 10.09.2020, копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги б/н від 10.09.2020, копію додатку до договору про надання правової допомоги б/н від 10.09.2020 між [PERSON] та адвокатом Гупалом Р.М., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру на надання правничої допомоги [PERSON] , попередній розрахунок витрат, акт наданих послуг, рахунок фактуру. Відповідно до п.4, 5, 6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тож, враховуючи положення ст.137 ЦПК України, відсутність заперечень зі сторони відповідача та клопотання про зменшення розміру судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 5708,56 грн за подання позову, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 46542,80 грн, а разом 52251,36 грн.

Outcome: approved