Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

19 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася з позовом до Державної казначейської служби України та прокуратури Миколаївської області, в якому просила стягнути з\~Державної казначейської\~служби України\~за рахунок\~коштів Державного\~бюджету України\~шляхом списання\~коштів з\~єдиного казначейського\~рахунку на\~користь [PERSON] \~ відшкодування\~моральної шкоди\~ 39\~500\~грн.\~ на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 02.07.2020 Новоодеським ВП ГУНП в Миколаївській області внесено до ЄРДР кримінальне провадження №12020150280000290 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. \~ \~ \~ \~09.07.2020 їй було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1\~ст. 190 КК України, що підтверджується відповідним обвинувальним актом, складеним т.в.о. начальника СД Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області Білогривцевим Д.С. \~ \~ \~ \~Даний обвинувальний акт затверджено прокурором Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області Дробишевою І.І. \~ \~ \~ \~Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області у справі №482/1198/20 від 27 листопада 2020 року Позивача у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1\~ст. 190 КК України \~визнано невинуватою і виправдано за не доведеністю вчинення кримінального правопорушення. Зі змісту вироку випливає, що фактично органом дізнання та прокуратурою Миколаївської області в особі Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури, було повідомлено про підозру Позивачу на підставі припущень потерпілого та за відсутності належних доказів, тобто - незаконно. \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим, вона має обґрунтовану можливість вважати, що внаслідок незаконних дій прокуратури та поліції їй завдано істотної моральної шкоди, незаконне та довготривале притягнення його до кримінальної відповідальності порушило нормальні стосунки з оточуючими людьми, очорнило та принизило в очах всіх близьких людей, викликало недовіру в родичів і сусідів-односельців. \~ \~ \~ \~Крім того, факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відобразився на здоров`ї її матері. \~ \~ \~ \~Позивачка 5 місяців та 19 днів була позбавлена звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебувала у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані, постійно очікуючи або виклику дізнавача, або перебуваючи у стані очікування чергового судового засідання. Особлива тяжкість душевний страждань позивачки полягалаі в тому, що під час вчинення прокуратурою Миколаївської області та Новоодеським ВП ГУНП в Миколаївській області своїх незаконних дій по її безпідставному притягненню до кримінальної відповідальності, їй було необхідно ще й лікувати травму обличчя (перелам щелепи), яку їй спричинив заявник у кримінальному провадженні [PERSON] і який обрав безпідставне обвинувачення [PERSON] у шахрайстві способом захисту від обвинувачення у іншому кримінальному провадженні за заявою [PERSON] (справа №\~482/1126/20). Представник відповідача ДКС України відзиву на позов не надав. Згідно пояснень на позов від 18.11.2021\~\~представника ГУНП в Миколаївській області вони заперечують позов, оскільки\~\~позивачем не\~\~зазначено, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач не довів належними та допустими доказами самого факту заподіяння їй моральної шкоди такими діями відповідача, на які б поширювалая дія ЗУ "Про порядок відшкодуваня шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратрури та суду". Крім того,\~жодним судовим рішенням на теперішній час не встанволено незаконність дій прокуратури та слідвтва під час кримінального провадження відносно позивачки. Згідно пояснень відзиву Миколаївської обласної прокуратури , враховуючи, що позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки перебувала під слідством та судом з 09.07.2020 ( повідомлення про підозру) по 28.12.2020 ( набрання законної сили виправдовувальним вироком суду ) , тобто 5 місяців та 19 днів, але розмір має бути відповідно до мінмального встановленого законом України, тобто не більше 33 800 грн.Натомість позивачка заявлений розмір моральної шкоди належним чином не обгрунтувала. Згідно відповіді прдставника позивача адвоката Качан Р.Ю. на відзив та письмові пояснення, зазаначив про розумність заявленого позивачем розміру моральної шкоди і не обмеження її мінімальними розмірами. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.10.2021 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням(викликом сторін) . За змістом ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 279 ЦПК України. Представники позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягає на задволенні позовних вимог. Представники відповідачів та третіх осіб у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно достатті 55\~Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 56 Конституції України\~передбачено, що держава закріплює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. Виходячи з положень ч.2\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено також у статях\~56,\~62 Конституції України,\~\~статтях\~1167,\~1176 Цивільного кодексу України.\~Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 1, пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Статтею\~15,\~16 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, який не суперечить засадам цивільного законодавства. Способами захисту є зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди. Положеннями частин першої, другої, сьомої\~статті 1176 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду`право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, серед іншого громадянинові відшкодовується (повертаються) також моральна шкода. Згідно зіст. 3\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~у наведених у\~ст. 1 цього Закону\~випадках громадянинові відшкодовуються наряду з іншим і моральна шкода. Відповідно до вимог ст. ст.\~4,\~13\~зазначеного\~Закону\~відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди » №4 від 31.03.1995 року\~з подальшими змінами, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Рішенням Конституційного Суду України від 3 жовтня 2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) встановлено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється саме за рахунок держави. З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2020 року позивачку було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) Згідно Обвинувального акту, складеного т.в.о. начальника СД Новоодеського ВП ГУНП в Миколаївській області Білогривцевим Д.С. та затвердженого Прокурором Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області від 15 липня 2020 р., [PERSON] обвинувачувалася у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1\~ст. 190 КК України. Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області у справі №482/1198/20 від 27 листопада 2020 року [PERSON] у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1\~ст. 190 КК України \~визнано невинуватою і виправдано за не доведеністю вчинення кримінального правопорушення. Вирок набув законної сили 28.12.2020. Як вбачається зі змісту вказаного вироку, дослідженими судом письмовими доказами обвинувачення не підтверджується. Сама обвинувачена [PERSON] факт заволодіння нею планшетом потерпілого, в тому числі і шляхом вчинення шахрайських дій, категорично заперечила. Факт заволодіння таким майном [PERSON] є припущенням потерпілого, який припустився такого висновку, виходячи з того, що окрім обвинуваченої більше нікому на його думку було взяти планшет, якого він деякий проміжок часу не зміг знайти . Також стороною обвинувачення не надано жодного доказу та відповідно не доведено, що отримуючи планшет від [PERSON] [PERSON] взагалі мала намір на заволодіння ним та вчиняла такі дії саме шляхом обману з метою заволодіння планшетом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами не доведено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1\~ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), в якому обвинувачується [PERSON] . Судом встановлено, що на правовідносини, що виниклі між сторонами розповсюджується Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди.Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Таким чином, законодавством встановлений тільки мінімальний розмір моральної шкоди за даною категорією справ, а остаточний розмір визначається судом з урахуванням обставин справи та в межах, встановлених цивільним законодавством. При цьому, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 2 грудня 2015 року в справі за № 6-2203цс15. Відповідно до\~ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет на 2021 рік»\~у 2021\~році мінімальна\~заробітна плата\~складала -\~у місячному\~розмірі:з 1 січня - 6000 гривень. Враховуючи період перебування позивачки під слідством та судом з 09.07.2020 року по 28.12.2020 року (5 міс. та 19 днів ), тому сума,\~яка підлягає\~стягненню на\~користь позивача\~в рахунок\~відшкодування завданої\~їй моральної\~шкоди не\~може бути\~меншою,\~ніж 33 800 грн. (6000 грн. х 5 міс.19 днів). Наведені обставини є підставою для проведення відповідних розрахунків з урахуванням тих негативних наслідків, які настали в результаті незаконних дій правоохоронних органів. Відповідно до частини третьої\~статті 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також, слід враховувати ті обставини, що позивачем не наведено жодних доказів щодо погіршення її стану здоров`я, відносин з оточуючими людьми, спричинення їй діями органів досудового розслідування, прокуратури моральної шкоди у зазначеному в позові розмірі. За такого, з урахуванням конкретних обставин по справі, в тому числі і тривалості перебування позивачки під слідством та судом, а також характеру пред`явленого обвинувачення, часу та зусиль, які необхідно було вжити для відновлення попереднього стану, та врахувавши вимоги розумності та справедливості, суд вважає можливим визначити компенсацію моральної шкоди у розмірі 33 800 грн. 00 коп. Посилання у поясненнях третьої особи на те, що протиправності дій органів досудового слідства під час перебування позивача під слідством не доведено, унаслідок чого правових підстав для відшкодування шкоди у позивачки не виникло, безпідставні, так як незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, як визначено частиною другою\~статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», завдана шкода відшкодовується державою у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 04.06.2018 року у справі №489/1792/17 та Постанові від 25.07.2018 року у справі № 607/14493/16-ц. На підставі\~ст. 141-142 ЦПК України\~судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial