Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 01.06.2022 року представник позивача звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, з огляду на ст.128\~ЦПК України, повідомлявся належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.06.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.13/. Оскільки відповідач, з огляду на положення ст.128 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте, в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було ухвалено заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст.ст.280-281 ЦПК. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із копії домової книги, до числа осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , входить [PERSON] , [INFO] (а.с.4-6). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.09.2004 року, будинок, що знаходиться по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу, 18.09.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до довідки про не проживання особи за місцем реєстрації від 22.06.2022 року, [PERSON] [INFO] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 02.12.2010 року не проживає. V. Оцінка суду. \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини виникли з приводу визнання відповідача, який є колишнім членом сім`ї позивача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у якому має зареєстроване місце проживання. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз наданих суду доказів свідчить про те, що відповідач був вселений до житлового будинку як член сім`ї власника будинку чоловік доньки позивача, тим самим набув у встановленому законом порядку місце проживання та право користування /ст.156 ЖК України/. При його вселенні у будинок угоди про порядок користування цим приміщенням укладено не було, а отже в силу ст.156 ЖК України у нього як члена сім`ї власника жилого приміщення виникло право користування цим житлом нарівні з ним. Припинення сімейних відносин не позбавляє одного з подружжя права користування нерухомим майном, яке належить іншому з подружжя та в якому зареєстроване його місце проживання, що відповідає положенням ч.4 ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України. Частиною 2 ст.406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. В конкретному випадку підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Беручи до уваги, що відповідач зареєстрований, але не проживає в спірному будинку більше одного року, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, поважність причин його відсутності у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, суд вважає, що в силу ч.2 ст.405 ЦК України, [PERSON] втратив право користування будинком [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ VІ. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак, за відсутності такої вимоги, суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved