Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

03.11.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №94294219000 від 18 січня 2018 року в загальному розмірі 46\~077,90 грн., яка складається з: 1\~162,25 грн. нараховані три відсотки річних, 2\~639,49 грн. втрати від інфляції, 23\~296,13 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 710,45 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 18\~269,58 грн. заборгованість з комісії, а також просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 20\~000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~270,00 грн. В обґрунтування заявленого позову ТОВ «Вердикт Капітал» посилається на те, що 18 січня 2018 року між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 94294219000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 35 999,00 гривень на строк до 18.01.2020 року включно. Представник позивача вказує, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 35 999,00 гривень. 25.09.2019 року, як зазначає представник позивача, між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Весті» був укладений договір факторингу № 146, відповідно до якого, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі, за договором №94294219000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 18.01.2018 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . У подальшому, як вказує представник позивача, 26.09.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 26-09/19/01, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі, за договором № 94294219000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 18.01.2018 р., що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Таким чином, представник позивача стверджує, що ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» втратив такі права. Представник позивача вказує, що за період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Так, представник позивача стверджує, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, що підлягає стягненню з позичальника станом на 15.09.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 42\~276,16 грн.,\~з яких:1\~162,25 грн. нараховані три відсотки річних, 2\~639,49 грн. втрати від інфляції, 23\~296,13 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 710,45 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 18\~269,58 грн. заборгованість з комісії. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги невиконання відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного\~суду м.\~Одеси Петренка\~В.С.\~від 17.11.2021\~року було\~прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 11.07.2022 року представник позивача не з`явився, однак 05.07.2022 року надіслав на електронну адресу суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», суд зазначає, що відповідач про час та місце судових засідань повідомлений належним чином. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 18.01.2018року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір №94294219000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил. У випадках, передбачених цим договором (п.4.1.), банк відкриває позичальнику поточний картковий рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування на умовах правил. Банк має право надавати, а позичальник отримувати послуги та/або сервіси банку, в тому числі, щодо кредитування, шляхом вчинення електронних правочинів з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем банку в порядку, викладеному у Правилах. Відповідно до п.п. 3.1.-3.12. сума кредиту за договором становить 35\~999,00 грн. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання договору. Кредит надається позичальнику для особистих потреб. Повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» на рахунок № [NUMBER] в АТ «УкрСиббанк» або на умовах договірного списання, передбаченого цим договором та правилами. Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів, відповідно до графіку платежів (додаток №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 18.01.2020 року, при цьому, згідно умов договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту. Позичальник має право достроково погашати кредит в порядку передбаченому правилами. Розмір ануїтетного платежу становить 1\~500,00 грн. з моменту укладення договору до 19.03.208 року включно. З 20.03.2018 року розмір ануїтетного платежу становить 2\~580,00 грн. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 18 числа (включно) згідно графіку платежів. Процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 0,00001% річних. За користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7,00% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Нарахування процентів за кредитом здійснюється в порядку передбаченому правилами. Позичальник сплачує банку комісію відповідно до умов цього договору та додатків до договору. Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 35 999,00 гривень, однак відповідач, в свою чергу, всупереч умов кредитного договору, належним чином умови договору не виконав, кредит у встановлений договором строк не повернув. 25.09.2019 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» було укладено договір факторингу №146, відповідно до умов якого, АТ «УкрСиббанк» відступило, а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, договором №94294219000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 18.01.2018 року. На виконання умов договору, 25.09.2019 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» сплатило АТ «УкрСиббанк» грошові кошти у розмірі 279\~592,32 грн. за відступлення прав вимоги за кредитними договорами, що підтверджується копією платіжного доручення №1 від 25.09.2019 року, та 25.09.2019 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» було підписано акт приймання-передачі права вимоги, який підтверджує право власності на права вимоги та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлення прав вимог. 26.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №26-09/19/01, відповідно до якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», а Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі, за договором №94294219000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 18.01.2018 року. 26.09.2019 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» було підписано акт приймання-передачі права вимоги, який підтверджує право власності на права вимоги та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлення прав вимог. На виконання умов договору, 07.10.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» грошові кошти у розмірі 280\~990,28 грн. за відступлення прав вимоги за кредитними договорами, що підтверджується копією платіжного доручення №2 від 07.10.2019 року. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Таким чином, з дати відступлення прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», до якого перейшло право вимоги ТОВ «ФК «Інвестохіллс\~Веста»,\~до якого,\~в свою\~чергу перейшло\~право вимоги\~АТ «УкрСиббанк»\~за кредитним\~договором,\~АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» перестали бути стороною кредитного договору, а ТОВ «Вердикт\~Капітал»стало виключним та єдиним кредитором за кредитними договором №94294219000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 18.01.2018 року, який було укладено між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] . Невиконання відповідачем\~своїх зобов`язань\~по вищезазначеному\~договору щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення ТОВ «Вердикт\~Капітал»до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.\~530\~ЦК України\~якщо у\~зобов`язанні\~ встановлений\~ строк\~ (термін)\~ його\~виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Зобов`язання,\~строк (термін)\~виконання якого\~визначений вказівкою\~на подію,\~яка неминуче\~має настати,\~підлягає виконанню\~з настанням\~цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ст.\~1054\~ЦК України,\~за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так,\~відповідно до\~ст.ст.\~1046,\~1047\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~ або\~ інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір\~позики є\~укладеним з\~моменту передання\~грошей або\~інших речей,\~визначених родовими\~ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, отриманих на підставі договору № 94294219000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 18.01.2018р., у ТОВ «Вердикт Капітал» виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49це12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається\~із наданого\~представником позивача\~розрахунку заборгованості\~станом на\~15.09.2021\~року,\~у відповідача\~наявна заборгованість\~за договором №94294219000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 18.01.2018 року, яка дорівнює 46\~077,90 грн., та складається з: 23\~296,13 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 710,45 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 18\~269,58 грн. заборгованість з комісії, 1\~162,25 грн. нараховані три відсотки річних, 2\~639,49 грн. втрати від інфляції. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. З урахуванням викладеного, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення з відповідача [PERSON] 23\~296,13 грн. заборгованості за кредитом (за тілом кредиту), 710,45 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 18\~269,58 грн. заборгованості з комісії, 1\~162,25 грн. нарахованих трьох відсотків річних, 2\~639,49 грн. втрат від інфляції, заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20\~000,00, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: \~на професійну\~правничу допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~(далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону №5076-VI\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до\~статті 19 Закону № 5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі\~№ 301/1894/17. У наданій позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено договір № 05-03/2021 про надання правової допомоги, а саме: надання Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . Згідно заявки на надання юридичної допомоги №26 від 04.06.2021 року та витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021 року, вартість послуг за надання правової допомоги складає 20\~000,00 грн. Разом з тим, документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, які містяться у заявці на надання юридичної допомоги №26 від 04.06.2021 року та витязі з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021 року, оформлені у встановленому законом порядку, зокрема, квитанцій до прибуткового касового ордера, платіжних доручень з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо, позивачем надано не було. Таким чином, вимога про відшкодування витрат понесених на правову допомогу є такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial