Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Головне управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 11.03.2021 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 0106_0573, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримала суму кредиту у визначеному кредитним договором розмірі 62 100,00 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 10.03.2026 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами договору. АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання згідно договору виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач скористалася наданим кредитом, проте взяті на себе зобов`язання не виконувала належним чином, у зв`язку з чим станом на 16.12.2021 року заборгованість перед банком становить 68 691,83 грн, у тому числі: 55 477,27 грн заборгованість за основним боргом (кредитом); 12 834,82 грн проценти за користування кредитом; 110,14 грн 3 % річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 73,98 грн 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентах; 33,62 грн інфляційні втрати від простроченої суми по основному боргу; 162,00 грн інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по процентах. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості за кредитним договором, а також 2 481 грн сплаченого судового збору. Представник АТ «Ощадбанк» не забезпечили явку представника у судове засідання, звернувшись з клопотанням про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Ухвалою суду від 12.07.2022 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено такі обставини. 11.03.2021 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 0106_0573, відповідно до умов якого відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та надано кредит у розмірі 62 100,00 грн на строк до 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 10.03.2026 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору, зі сплатою фіксованих відсотків у розмірі 56% річних. Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом , що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. У випадку настання терміну повернення кредиту, у зв`язку із настанням обставин, передбачених пп. 3.10.2.1 та 3.10.2.2 цього договору, нарахування процентів по кредиту припиняється з наступного дня після настання такого терміну (п .п 2.4.1, 2.4.2 договору). За порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати суми комісійної винагороди позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу (п. 8.3). Згідно п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1035,00 грн та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з квітня 2021 року, шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом, та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 16.12.2021 року заборгованість перед банком становить 68 691,83 грн, у тому числі: 55 477,27 грн заборгованість за основним боргом (кредитом); 12 834,82 грн проценти за користування кредитом; 110,14 грн 3 % річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 73,98 грн 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентах; 33,62 грн інфляційні втрати від простроченої суми по основному боргу; 162,00 грн інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по процентах. Відповідно до п. 3.9.3.2 кредитного договору дострокове повернення кредиту за ініціативою банку відбувається у разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів. Крім того сторони погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів (п. 3.10.2.2 ) Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України,\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. ст. 610, 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Такі проценти\~є мірою\~відповідальності боржника\~за прострочення\~зобов`язання,\~оскільки виступають\~способом захисту\~майнового права\~та інтересу,\~і можуть\~бути стягнуті\~кредитодавцем й\~після спливу\~визначеного кредитним\~договором строку\~кредитування чи\~у разі\~пред`явлення\~до позичальника\~вимоги згідно\~з частиною\~2статті 1050\~ЦК України (висновок Верховного Суду у справі № 5017/1987/2012 від 5.03.2019 року п. 48). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 4.02.2020 року у справі №912/1120/116 (п. 6.28) зазначила, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048\~ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625\~цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048\~ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України. Як убачається з матеріалів справи, відповідачу було надано кредит у розмірі 62 100,00 грн, строк кредитування 60 місяців. 23.02.2022 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, і, як убачається з позову, позивач скористався правом дострокового повернення кредиту, передбаченого п. 3.9.3.2, що також передбачено ст. 1049 ЦК України. Проте згідно наданого розрахунку заборгованості, вимоги про стягнення 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом відповідно до ст.\~625\~ЦК України розраховані станом на 16.12.2021 року, як і проценти за ст. 1048 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог про стягнення заборгованості в розмірі 110,14 грн, 73,98 грн, 33,62 грн та 162,00 грн, що нараховані позивачем як складові заборгованості згідно ст. 625 ЦК України, слід відмовити. При цьому суд виходить з того, що 3% річних та інфляційні втрати не можуть нараховуватися одночасно з процентами згідно договору за ст. 1048 ЦК України. За таких обставин, суд приходить висновку, що стягненню підлягає сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 68312 грн, що становить у тому числі: заборгованість за основним боргом (кредитом) 55 477,27 грн; проценти за користування кредитом 12 834,82 грн; а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з`явилася, а також нею не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2467 грн (68312 х 2481/68691,83), пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial