Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

04.02.2022 року представник АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у виді інфляційних витрат та 3% річних в порядку\~ст.\~625\~ЦК України у сумі 83701,60 гривень. В обґрунтування вимог зазначив, що 22.11.2010 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя ухвалено рішення у справі № 2-7051/2010 за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якого стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 226/708975 від 03.10.2007 року в розмірі 312164,71 гривень, судовий збір - 1700,00 гривень та витрат на інформаційно - технічне забезпечення - 120,00 гривень. 29.04.2011 року на виконання судового рішення видано виконавчий лист № 2-7051/10 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість в загальній сумі 3139847,71 гривень. Вищевказаний виконавчий документ пред`явлено на примусове виконання до приватного виконавця Проценко Д.Ю., яким 29.10.2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60443324 на загальну суму боргу 313984,71 гривень. В рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. проведено ряд виконавчих дій в результаті яких заборгованість згідно до вказаного виконавчого документу була погашена. 27.10.2021 року приватним виконавцем Проценком Д.Ю., у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Останні кошти, що були перераховані приватним виконавцем Проценком Д.Ю. отримані Банком 01.11.2021 року. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу в 2010 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 01.11.2021 року (дата останнього платежу з погашення боргу). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 01.11.2021 року. У зв`язку з цим, Банк має право на нарахування та стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат. Сума 3 відсотків річних за період з 01.11.2019 по 01.11.2021 року складає 25926, 36 гривень. Сума інфляційних втрат за період з 01.11.2019 по 01.11.2021 року становить 57775,24 гривень. Просить стягнути з відповідача на користь АТ «Креді Агріколь Банк» грошові кошти в розмірі 83701,60 гривень, з яких: 3 % річних в сумі 25926,36 гривень за невиконання грошового зобов`язання та інфляційні витрати - 83701,60 гривень, та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Тягунова Г.В. позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що рішенням Ленінським районним судом м.Запоріжжя від 22.11.2010 року у справі № 2-7051/2010 задоволено позов АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якого стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 226/708975 від 03.10.2007 року в розмірі 312164,71 гривень, судовий збір - 1700,00 гривень та витрат на інформаційно - технічне забезпечення - 120,00 гривень. 29.04.2011 року на виконання судового рішення видано виконавчий лист № 2-7051/10 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість в загальній сумі 3139847,71 гривень. Вищевказаний виконавчий документ пред`явлено на примусове виконання до приватного виконавця Проценко Д.Ю., яким 29.10.2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60443324 на загальну суму боргу 313984,71 гривень. В рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. проведено ряд виконавчих дій в результаті яких заборгованість згідно до вказаного виконавчого документу була погашена. 27.10.2021 року приватним виконавцем Проценком Д.Ю., у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Останні кошти, що були перераховані приватним виконавцем Проценком Д.Ю. отримані Банком 01.11.2021 року. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підстави та порядок та правова природа нарахування 3% річних визначені у Правовій позиції Верховного Суду України від 26 квітня 2017 р по справі №3-1522гс16, в якій зазначено: формулювання\~ст.\~625\~ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер вiдповiдних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень\~ст. 549 ЦК\~і ст.230 ГК. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляцiйних втрат на суму боргу та 3% рiчних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст.ст.\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК\~України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Адже інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінні ст.266\~ЦК України. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року в справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення зобов`язання може полягати, як у вчиненні дії, тобто виконання зобов`язання не в повному обсязі або з порушенням строків, або неналежним чином, так і бездіяльності, яка полягає у невиконанні зобов`язання. У зв`язку із тривалим періодом виконання рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22.11.2010 року у справі № 2-7051/2010, виникла заборгованість 3 % річних за період з 01.11.2019 року по 01.11.2021 року яка становить 25926,36 гривень, сума інфляційних втрат за період з 01.11.2019 року по 01.11.2021 року становить 57775,24 гривень, що підтверджується розрахунком позивача, який позивачем та його представником не спростований. Суд приймає даний розрахунок та вважає його обґрунтованим, а позовні вимоги законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 гривень, що підтверджено платіжним дорученням.

Outcome: approved