Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Розетка.УА» (далі - ТОВ «Розетка.УА») про розірвання договору, стягнення суми, відшкодування моральної шкоди. Зазначала, що 19.09.15 придбала у відповідача в торгівельному приміщенні по [ADDRESS] ноутбук Dell Inspiration 3542 вартістю 6 499 грн. При покупці перевірити товар на функціональні можливості було неможливим. Придбаний товар вона не змогла використовувати за призначенням, оскільки ноутбук зависав. 02.10.15 вона звернулася до відповідача з проханням обміняти товар на товар, який вона зможе використовувати за призначенням або повернути їй кошти. Однак, їй було відмовлено без пояснення причин відмови. Після чого вона звернулася до відповідача в письмовій формі з подачею письмової заяви № 416747 від 02.10.15. Відповіді на заяву вона також не отримала. Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати недійсним або розірвати договір купівлі-продажу ноутбука Dell Inspiration 3542 вартістю 6 499 грн., стягнути з відповідача на її користь 6 499 грн. та 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У відзиві на позов, відповідач, заперечуючи проти позову, вказав на наступне. 19.09.15 позивач дійсно придбала у відповідача ноутбук Dell Inspiration 3542 вартістю 6 499 грн. 02.10.15 року позивач звернулася до відповідача з заявою про повернення сплаченої за товар грошової суми або заміни товару на аналогічний товар належної якості. Позивачу було відмовлено у поверненні товару, оскільки на нижній кришці ноутбука були подряпини та було запропоновано ремонт, але позивач відмовилася, що підтверджується скріншотом (зображенням) інформації з програми 1С звернення позивача до сервісного центру. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня покупки, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. При цьому, не можна допустити використання товару, потрібно зберегти його товарний вигляд, що не було зроблено позивачем. Позивач на залишила товар у продавця (відповідача) для подальшої діагностики в авторизованому сервісному центрі щодо підтвердження або спростування наявності суттєвого недоліку у товарі. 15.01.16, незважаючи на це, відповідач надіслав листа позивачу про те, що без здійснення детального огляду товару неможливо здійснити повернення сплаченої за товар грошової суми або замінити товар на аналогічний товар належної якості, оскільки інформація про те, що придбаний товар є неякісним є лише припущенням позивача та не підтверджена доказами. Таким чином, придбаний товар для перевірки та підтвердження наявності істотних недоліків позивачем продавцю не надавався, доказів звернення до сервісних центрів з метою усунення таких недоліків позивач також не надала. Крім того, позивач не надала до суду жодних доказів, які б підтвердили розмір завданої їй моральної шкоди. У спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така шкода завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я або смертю. Жодних доказів завдання такої шкоди позивач не надав. Посилаючись на зазначені обставини, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відповіді на відзив позивачка вказала на наступне. Чинним законодавством не передбачено надання споживачем висновку «сервісного центру» або «компетентної особи» для звернення до продавця з заявою про повернення товару. Її заяву відповідачем було отримано 02.10.15, а тому відповідач повинен був повернути грошові кошти або обміняти товар, або надати їй відповідь, або запропонувати надати товар на експертизу, або надати докази того, що відповідачем була виявлена подряпина, тощо. Проте, її заяву відповідачем було проігноровано. Наданий відповідачем скріншот з програми 1С не може бути належним і допустимим доказом у справі. Нею вживалися всі дії щодо виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Нею було надано товар для огляду, однак, відповідач відмовився у його прийнятті. У подальшому позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій остання вказала на те, що 19.09.15 нею був придбаний товар, а саме: ноутбук, вартістю 6 499 грн. 02.10.15 вона принесла товар у відділ повернення товарів відповідача з метою його повернення, а, отже, такий факт звернення свідчить про розірвання договору. Факт її звернення з метою повернення товару визнається самим відповідачем. Таким чином, в силу вимог закону договір розірваний 02.10.15. Звернувшись до відповідача 02.10.15 з заявою про повернення товару, вона фактично повідомила останнього про те, що товар може бути повернуто тут і зараз. Так як, договір згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» розірвано 02.10.15, її обов`язок зберігати у себе продукцію припинився з 19.11.15 і товар, відповідно до ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», перейшов у її власність без виникнення зобов`язання з оплати його вартості. Відповідачем не доведено того факту, що товар був пошкоджений або зіпсований з її вини. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Вона повідомила відповідача про розірвання договору 02.10.15, а тому останнім днем повернення сплачених грошей був 01.11.15, з 02.11.15 починається відлік кожного дня затримки повернення грошей, на який виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Кількість днів за період з 01.11.15 по 30.09.19 складає - 1429,1% від вартості продукції: 6499 *1% = 64,99 грн., 1429*64.99 = 92 870,71 грн. Таким чином, неустойка за неповернення сплаченої суми грошових коштів за продукцію, у разі розірвання договору, складає 92 870,71 грн. Посилаючись на зазначенні обставини, просила стягнути з відповідача на її користь 6 499 грн., 92 870,71 грн. неустойки, 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 19.09.15 позивач придбала у відповідача ноутбук Dell Inspiration 3542 вартістю 6 499 грн. (а.с. 5-7). 02.10.15 позивачка подала до відповідача заяву про заміну придбаного товару або виплату сплачених коштів за товар (а.с. 8-9). Відповідно до листа ТОВ «Розетка.УА» від 15.01.16 [PERSON] було повідомлено про те, що без здійснення огляду придбаного нею товару неможливо здійснити повернення сплаченої за товар грошової суми або обміняти його на аналогічний товар належної якості. Інформація про те, що придбаний товар є неякісним є лише її припущенням та не підтверджена жодними доказами. У зв`язку з чим, товариство просило надати товар для перевірки його якості за адресою: [ADDRESS] з понеділка по п`ятницю з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. та повідомлено, що після цього буде можливість розглянути питання щодо наявності підстав для повернення сплаченої грошової суми за товар або замінити товар на аналогічний товар належної якості (а.с. 62). Відповідно до скріншоту, наданого відповідачем 02.10.15 позивачка звернулася до відповідача з повідомленням про неналежну якість товару, їй було повідомлено про неможливість повернення оскільки наявні подряпини на нижній кришці. Від ремонту остання відмовилася (а.с. 71). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6 499 грн. суми товару остання, посилаючись на норми ст. ст. 12, 13 Закону, вказувала на те, що нею було придбано товар через мережу інтернет, в силу вимог Закону договір розірваний з 02.10.15, оскільки вона звернулася до відповідача з вимогою про повернення товар. Статтями 12, 13 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) регламентовані права споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, - договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця. Як установлено судом в попередній редакції позовної заяви позивач вказувала на те, що 19.09.15 нею у ТОВ «Розетка.УА» в торгівельному приміщенні по вул. Ярославській, 57 у м. Києві було придбано ноутбук Dell Inspiration 3542 вартістю 6 499 грн., на підтвердження чого останньою було надано: видаткову накладну № 292489 від 19.09.15 (а.с. 5), товарний чек від 19.09.15 (а.с. 6), гарантійний талон (а.с. 7). Доказів того, що договір купівлі-продажу ноутбук Dell Inspiration 3542 вартістю 6 499 грн. було укладено між позивачем та відповідачем на відстані або поза торговельними або офісними приміщенням позивачем суду не надано та спростовується самою позивачкою у попередній редакції позовної заяви та наданими нею письмовими доказами. Таким чином, до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем неможливе застосування норм ст. ст. 12, 13 Закону, так як вони регламентують права споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно. Статтею 678 ЦК України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Таким чином, законодавець розрізняє дії споживача при виявленні недоліків товару та при виявленні істотних недоліків товару. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Пунктом 15 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 8 Закону споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Частиною 6 ст. 8 Закону передбачено, що за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті. Отже, згідно зазначених норм чинного законодавства, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків товару споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару; а у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків товару, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Доказів того, що товар - ноутбук, має істотні недоліки, визначені у п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону, у зв`язку з чим, у позивача виникло право на повернення сплаченої суми за товар, позивачем суду не надано. Крім того, як установлено судом, на письмову пропозицію відповідача (а.с. 62) надати товар для огляду для вирішення питання про повернення сплаченої за товар грошової суми або обміну його на аналогічний товар належної якості, позивачкою товар надано не було. Доказів на те, що позивачка надала товар для перевірки його якості відповідачу, останньою також не надано. Ураховуючи те, що згідно норм чинного законодавства повернення сплаченої за товар грошової суми можливо внаслідок розірвання договору у разі виявлення споживачем протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків товару, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, доказів того, що проданий відповідачем товар - ноутбук Dell Inspiration, має істотні недоліки, визначені п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону, позивачем суду не надано, товар на огляд для перевірки його якості позивачем відповідачу також наданий не був, а тому правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми за товар у розмірі 6 499 грн. немає. Оскільки позов в частині стягнення суми у розмірі 6 499 грн. задоволенню не підлягає, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення неустойки у розмірі 92 870 грн. 71 коп. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 2 ст. 22 Закону). Обґрунтовуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, позивач вказала на те, що вона не змогла користуватися придбаним товаром, відповідачем не здійснено обміну товару та не повернуто їй кошти за товар, у зв`язку з чим, їй завдано моральну шкоду, на відшкодування якої просила стягнути з відповідача на її користь 3 000 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 5 постанови № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки доказів факту заподіяння моральної шкоди позивачкою не надано, правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди немає.

Outcome: dismissed