Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

05.05.2022 [PERSON] звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуцевич Олена Олександрівна. 05.05.2022 [PERSON] звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуцевич Олена Олександрівна. Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року було об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуцевич Олена Олександрівна про визнання договору купівлі продажу недійсним (справа № 734/1357/21, провадження № 2/734/561/21) та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуцевич Олена Олександрівна про визнання договору купівлі продажу недійсним (справа № 734/1352/21, провадження № 2/734/560/ 21). Об`єднаному провадженню присвоєний № 734/1352/21. В заяві про уточнення позовних вимог [PERSON] просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частки комплексу нежитлових будівель, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 25.06.2019 приватним нотаріусом КМНО Гуцевич О.О., зареєстрований за №1076 та визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частки комплексу нежитлових будівель, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 25.06.2019 приватним нотаріусом КМНО Гуцевич О.О., зареєстрований за №1079. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 31 грудня 2016 року за договором купівлі-продажу комплексу нежитлових приміщень та договором про внесення змін до договору купівлі-продажу комплексу нежитлових приміщень від 18.01.2017, ним було придбано у Територіальної громади сіл Сираївської сільської ради Чернігівської області комплекс нежитлових будівель, загальною площею 6077,60 кв.м., до якого входять: родильне відділення заг. пл. 1077 кв.м., з прибудовою 34,8 кв.м., корівник заг. пл. 3059,6 кв.м., з прибудовою 111,8 кв.м., доїльне відділення з прибудовою заг. пл. 873,4 кв.м., кормоцех з естакадою заг. пл. 192,1 кв.м., котельня заг. пл. 139,7 кв.м., насосна площею 7,6 кв.м. будинок тваринника заг. пл. 278,2 кв.м., профілакторій для телят заг. пл. 303,4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу комплексу нежитлових приміщень від 31.12.2016 року комплекс нежитлових приміщень було придбано за 649 817,52 грн., грошові кошти було перераховано на розрахунковий рахунок Територіальної громади сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Комплекс нежитлових приміщень позивачем було придбано в занедбаному стані, не придатному для використання без проведення капітального ремонту, що підтверджується фотокартками, які додані до матеріалів справи. У 2017 році він за власний рахунок відремонтував комплекс нежитлових приміщень внаслідок чого його вартість значно виросла. 09.02.2017 року ним, спільно з відповідачами було створено Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ФЕРМА «ДИВО», якому позивач після здійснення капітального ремонту передав у користування для ведення тваринництва та виробництва молочної продукції. 28 березня 2018 року Товариством було отримано експлуатаційний дозвіл № 25-07-02 Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на цех по виготовленню молочної продукції. Після налагодження, а в подальшому збільшення обсягів виробництва продукції Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФЕРМА «ДИВО» інші співзасновники, [PERSON] та [PERSON] , почали тиснути на позивача, щоб останній переоформив по одній третій спірного комплексу нежитлових приміщень на відповідача та [PERSON] , для того, щоб в рівних долях володіти майновим комплексом, внаслідок чого було укладено договори купівлі-продажу 1/3 частки комплексу нежитлових приміщень між позивачем та відповідачем, а також між позивачем та [PERSON] 25 червня 2019 року між позивачем та відповідачами було укладено договори купівлі-продажу 1/3 частки комплексу нежитлових будівель, посвідчені приватним нотаріусом КМНО Гуцевич О.О., зареєстровані в реєстрі за №1076 та № 1079. Вважає, що дані договори підлягаю визнанню недійсними, оскільки для їх укладення було формально, без огляду приміщень та без урахування їх капітального ремонту, майно оцінено на суму 650 700,00 грн., що відповідає вартості комплексу нежитлових приміщень на момент їх придбання позивачем 31 грудня 2016 року в непридатному для використання стані. Відповідно 1/3 частина комплексу нежитлових приміщень оцінено в 216 900,00 грн. В той же час, позивачем було особисто замовлено оцінку реальної вартості спірних нежитлових приміщень, яка склала 8 025 000,00 грн., а вартість 1/3 частки приміщень склала 2 675 000,00 грн., що підтверджується висновком про вартість майна від 10.05.2019 року. Таким чином, реальна вартість спірних приміщень на момент укладення спірного договору більш ніж в 12 разів перевищувала вартість приміщень за оцінкою, яка була використана для укладення спірного договору, і це без урахування вартості земельної ділянки, яка на момент укладення спірного договору вже належала позивачу на підставі права власності. На момент укладення спірного договору та в майбутньому ніяких розрахунків відповідачем з позивачем проведено не було, в тому числі і розрахунків на поточний рахунок позивача та депозит чи окремий поточний рахунок нотаріуса. Нерухоме майно, що за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 6077,6 кв.м., знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 7422089300:74:103:0002, загальною площею 2 га, та земельній ділянці з кадастровим номером 7422089300:74:103:0003, загальною площею 2 га, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422089300:74:103:0002, загальною площею 2 га, належить [PERSON] та зареєстровано за ним 08.02.2018 року. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422089300:74:103:0003, загальною площею 2 га, належить [PERSON] та зареєстровано за нею 08.02.2018 року. Відповідно до даних Державного земельного кадастру інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7422089300:74:103:0001, загальною площею 9,9637 га, відсутня. Вищевказане нерухоме майно знаходилось на земельній ділянці з кадастровим номером 7422089300:74:103:0001, загальною площею 9,9637 га, яка перебувала в комунальній власності, на момент його придбання позивачем у Територіальної громади сіл Сираївської сільської ради Чернігівської області за договором купівлі-продажу від 31.12.2016 року, після укладення якого дана земельна ділянка перейшла у користування до позивача. На момент укладення спірного договору земельна ділянка з кадастровим номером 7422089300:74:103:0001, загальною площею 9,9637 га, була розділена на частини та приватизована різними особами, в тому числі і відповідачем. Земельні ділянки, на яких безпосередньо розташоване нерухоме майно, були приватизовані позивачем та [PERSON] і належали їм, і належать до цього часу, на праві власності. Наявність у позивача права власності на земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, збільшує вартість нерухомого майна і укладення спірного договору купівлі-продажу за ціною, по якій позивач придбав це майно, додатково свідчить про те, що спірний договір купівлі-продажу укладався на вкрай не вигідних для нього умовах. На момент укладення спірного договору спірне майно перебувало в оренді і використовувалось ТОВ «ЕКО-ФЕРМА «ДИВО» частково для виготовлення молочної продукції, а частково для ведення тваринництва, що підтверджується, зокрема, експлуатаційним дозволом № 25-07-02 Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на цех по виготовленню молочної продукції. Те, що майно перебувало в оренді було відомо відповідачу так, як останній є учасником і директором ТОВ «ЕКО-ФЕРМА «ДИВО». Як до укладення спірного договору, так і після його укладення спірне нерухоме майно використовується для сільськогосподарського виробництва та виготовлення молочної продукції ТОВ «ЕКО-ФЕРМА «ДИВО». Таким чином, за договором купівлі-продажу не відбулось фактичне передання нерухомого майна відповідачу. Натомість, позивача фактично усунуто від управління ТОВ «ЕКО-ФЕРМА «ДИВО», керівництво товариства не звітує перед учасниками з питань діяльності та фінансового стану товариства, позивач, як учасник цього товариства, яке користується спірним нерухомим майном, будь якого прибутку від господарської діяльності не отримує. Позивач неодноразово звертався до товариства та інших його учасників, а саме: [PERSON] та [PERSON] , щодо проведення зборів учасників, в тому числі для проведення аудиторської перевірки діяльності товариства, але останні ігнорують його звернення і збори не проводяться. Звернення позивача до товариства та інших його учасників з вимогою про проведення зборів підтверджується описами-вкладення в цінні листи, направлені на адреси товариства, [PERSON] та [PERSON] . Вищезазначене свідчить про те, що спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений з порушенням чинного законодавства, на вкрай невигідних для позивача умовах, за заниженою ціною на це майно, яка взагалі не відповідає дійсній його вартості, без здійснення розрахунку з позивачем та введенням його в оману щодо отримання ним прибутку від подальшого використання цього майна. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на доводи, наведені у позовній заяві. Відповідачі позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні з мотивів необґрунтованості. Представник відповідачів не визнаючи позовних вимог зазначив, що жодних доказів тиску з боку [PERSON] та [PERSON] на позивача під час укладання спірного договору не надано. Оцінка майна, яку позивач називає формальною має єдиний унікальний реєстрацій номер, що відповідає вимогам законодавства. При цьому оцінка, на яку посилається [PERSON] , такого номера не має. Відповідачами згідно умов договору було проведено розрахунок з позивачем, що підтверджується квитанціями ПриватБанку. Крім цього відповідно до п.4 Договору, його підписання свідчить про повний розрахунок. Те, що спірний договір укладався на невигідних для позивача умовах, останнім у суді не доведено. Відсутність кадастрового номера земельної ділянки у спірному договорі не може бути підставою для визнання його недійсним. Третя особа у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. У судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що з 2017 році працював в ТОВ «ЕКО-ФЕРМА «ДИВО» без договору, за усною домовленістю. Керівником був [PERSON] . За керівництва останнього проводилися будівельні та відновлювальні роботи приміщень на території товариства. Потім в цих приміщеннях було створено сироварню та сарай для овечок. Розрахунки за виконану роботу проводив [PERSON] . У травні-червні 2020 року [PERSON] заборонив пускати на територію [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що в ТОВ «ЕКО-ФЕРМА «ДИВО» працював з лютого 2019 року по серпень 2020 року без трудового договору за усною домовленістю. В той час приміщення підприємства вже були відремонтовані. Зі слів інших працівників дізнався, що ремонтом цих приміщень займався [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що позивач є його батьком. У 2016 року останній придбав за особисті кошти приміщення для підприємницької діяльності. Ці приміщення були у занедбаному стані. Їх відновлення і ремонт проводився батьком за особисті кошти. Також було збудовано кілька нових приміщень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31 грудня 2016 року Територіальна громада сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, в особі Голови сільської ради Доломанського Сергія Івановича та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель. 18 січня 2017 року Територіальна громада сіл Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, в особі Голови сільської ради Доломанського Сергія Івановича та [PERSON] уклали договір про внесення змін до договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель посвідченого Левашовим О.Г. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 31 грудня 2016 року за реєстраційним № 1915. 25 червня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу 1/3 частки комплексу нежитлових будівель. Згідно п. 1 Договору 1 ПРОДАВЕЦЬ передає у власність, а ПОКУПЕЦЬ приймає 1/3 (одну третю) частку належного ПРОДАВЦЮ комплексу нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 6077,6 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 9,9637 га, кадастровий номер земельної ділянки: 7422089300:74:103:0001 і сплачує за нього визначену за домовленістю Сторін грошову суму. Згідно п. 2 Договору 1 Вищевказане нерухоме майно належить Продавцю на праві приватної власності, про що свідчать дані в електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 29.03.2019 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 171638754, отриманою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. шляхом безпосереднього доступу до нього 25.06.2019 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1800369074220, номер запису про право власності: 30975362. Згідно п. 3 Договору 1 Експертна грошова оцінка вартості вищевказаного нерухомого майна у відповідності до Звіту про незалежну оцінку вартості майна, пароль пошуку звіту про оцінку: ЦГННВА770410, зробленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] 28.05.2019 року, становить 650 700 (шістсот п`ятдесят тисяч сімсот) гривень 00 копійок (без ПДВ). Експертна грошова оцінка вартості 1/3 частки нерухомого майна становить 216 900 (двісті шістнадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, яка була вирахувана із експертної грошової оцінки вартості нерухомого майна згідно вищевказаного Звіту про незалежну оцінку вартості майна. Згідно п. 4 Договору 1 Продаж 1/3 частки вищевказаного нерухомого майна за домовленістю Сторін вчинено за 220 000 (двісті двадцята тисяч) гривень 00 копійок, які ПОКУПЕЦЬ сплатив ПРОДАВЦЮ у повному обсязі до укладення цього договору, з дотриманням вимог чинного законодавства України. Підписання цього договору Сторонами свідчить про факт повного розрахунку між ними та відсутності з боку ПРОДАВЦЯ будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунків за продане нерухоме майно до ПОКУІЩЯ. Згідно п. 8 Договору 1 ПРОДАВЕЦЬ зобов`язується в день укладення та підписання цього договору купівлі продажу 1/3 частки комплексу нежитлових будівель передати 1/3 частку нерухомого майна ПОКУПЦЮ для безперешкодного користування. Згідно п. 13 Договору 1 Будь-які зміни та доповнення до цього договору вносяться за згодою Сторін шляхом укладення договору про внесення змін, посвідченого нотаріально. 25 червня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу 1/3 частки комплексу нежитлових будівель. Згідно п. 1 Договору 1 ПРОДАВЕЦЬ передає у власність, а ПОКУПЕЦЬ приймає 1/3 (одну третю) частку належного ПРОДАВЦЮ комплексу нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 6077,6 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 9,9637 га, кадастровий номер земельної ділянки: 7422089300:74:103:0001 і сплачує за нього визначену за домовленістю Сторін грошову суму. Згідно п. 2 Договору 1 Вищевказане нерухоме майно належить Продавцю на праві приватної власності, про що свідчать дані в електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 29.03.2019 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 171638754, отриманою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. шляхом безпосереднього доступу до нього 25.06.2019 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1800369074220, номер запису про право власності: 30975362. Згідно п. 3 Договору 1 Експертна грошова оцінка вартості вищевказаного нерухомого майна у відповідності до Звіту про незалежну оцінку вартості майна, пароль пошуку звіту про оцінку: ЦГННВА770410, зробленого фізичною особою-підприємцем [PERSON] 28.05.2019 року, становить 650 700 (шістсот п`ятдесят тисяч сімсот) гривень 00 копійок (без ПДВ). Експертна грошова оцінка вартості 1/3 частки нерухомого майна становить 216 900 (двісті шістнадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, яка була вирахувана із експертної грошової оцінки вартості нерухомого майна згідно вищевказаного Звіту про незалежну оцінку вартості майна. Згідно п. 4 Договору 1 Продаж 1/3 частки вищевказаного нерухомого майна за домовленістю Сторін вчинено за 220 000 (двісті двадцята тисяч) гривень 00 копійок, які ПОКУПЕЦЬ сплатив ПРОДАВЦЮ у повному обсязі до укладення цього договору, з дотриманням вимог чинного законодавства України. Підписання цього договору Сторонами свідчить про факт повного розрахунку між ними та відсутності з боку ПРОДАВЦЯ будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунків за продане нерухоме майно до ПОКУІЩЯ. Згідно п. 8 Договору 1 ПРОДАВЕЦЬ зобов`язується в день укладення та підписання цього договору купівлі продажу 1/3 частки комплексу нежитлових будівель передати 1/3 частку нерухомого майна ПОКУПЦЮ для безперешкодного користування. Згідно п. 13 Договору 1 Будь-які зміни та доповнення до цього договору вносяться за згодою Сторін шляхом укладення договору про внесення змін, посвідченого нотаріально. Заслухавши позивача, представника позивача, відповідачів, представника відповідачів, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуцевич Олена Олександрівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частиною 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Таким чином, позивачем не доведено жодної обставини, яка б відповідно до законодавства могла бути підставою для визнання оспорюваного договору недійсним. Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, права власності на нерухомі речі, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Проаналізувавши зміст оспорюваних договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень та доводи сторін, суд критично оцінює твердження позивача стосовного того, що вони були укладені на вкрай невигідних для нього умовах, ринкова вартість майна не відповідала ціні продажу, розрахунок за майно не проведений, майно в подальшому використовується нераціонально з огляду на таке. Недійсним може бути визнано правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Проте, позивачем не зазначені обставини, які б примусили укласти вказаний договір на «вкрай невигідних умовах». Само по собі твердження позивача, що він продав майно на «вкрай невигідних умовах» не має правового значення і судом до уваги не береться. Крім того, позивачем не доведено, що сплачена йому ціна не відповідала, дійсній вартості майна, оскільки відповідно до договору, сторони узгодили ціну продажу майна у 220 000,00 грн. Ця сума не заперечується позивачем, оскільки вказана грошова оцінка відповідала дійсній ринковій вартості майна на момент придбання його позивачем у 2016 році. Жодних змін у складі майна та жодних суттєвих поліпшень майна за цей час не відбулося. Майно і на сьогодні перебуває у тому самому стані, у якому було придбано позивачем, що підтверджується візуальним оглядом, оціночно-будівельною експертизою та показаннями свідків. Отримання позивачем грошових коштів за продане майно підтверджено підписанням позивачем договору купівлі-продажу, який зроблено у присутності нотаріуса. Зокрема, п. 4 вказаного договору встановлює, що підписання цього договору сторонами свідчить про факт повного розрахунку між ними та відсутності з боку Продавця будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунків за продане нерухоме майно до Покупця. Розрахунок за оспорюваними договорами купівлі-продажу також підтверджується копіями квитанцій ПриватБанку від 25.06.2019, з яких вбачається сплата [PERSON] податку на доходи фізичних осіб, військового збору та сплату [PERSON] і [PERSON] збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Оспорюваний договір не містить жодних обмежень на форму розрахунку за продане майно. Посилання позивача на можливе порушення платіжного законодавства під час виконання сторонами умов договору не є підставою для визнання самого договору недійсним. Кадастровий номер земельної ділянки вказаний в оспорюваному договорі: відповідно до правовстановлюючих документів, наданих самим позивачем. Таким чином, посилання позивача на зміну кадастрового номеру земельної ділянки, а також на те, що майно перебувало в оренді, суперечить тому, що сам позивач, повідомив покупцю та нотаріусу в момент укладення договору, який позивач скріпив своїм підписом. Таким чином, будь-які невідповідності цих даних, якщо вони будуть виявлені, свідчать про недобросовісність позивача і можуть бути підставою для притягнення його до відповідальності. Подальше використання покупцем придбаного майна, не впливає на дійсність договору купівлі-продажу, оскільки вказаний договір не містить ніяких умов або обмежень щодо використання майна покупцем. Договір купівлі-продажу 1/3 частки комплексу нежитлових будівель від 25.06.2019 року був укладений в письмовій формі і нотаріально посвідчений та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаний договір був укладений з додержанням всіх норм чинного законодавства і, відповідно до приписів ст. 204 ЦК України, є правомірним. Жодного доказу на підтвердження недійсності вказаного договору позивач не надав. Таким чином, вимога позивача щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/3 частки комплексу нежитлових будівель від 25.06.2019 року є необґрунтованою. Також, позивач додав до позовної заяви копію звіту про незалежну оцінку майна від 10.05.2019 року, який, за твердженням позивача, було ним особисто замовлено. Відповідно до вказаного звіту, реальна ринкова вартість проданого оспорюваним договором майна становить 2 675 000,00 грн., тобто, є більш, ніж у 10 разів вищою, ніж сума, за яку було продано майно. Відповідачу про існування вказаного звіту вперше стало відомо з цієї позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, жодна оцінка майна не є обов`язковою для сторін при визначенні ціни продажу. Водночас, оцінка майна є базою для визначення обов`язкових платежів, зокрема, державного мита та податку на дохід фізичних осіб, сума яких визначається від ціни, зазначеної в договорі, але не нижче його оціночної вартості. Якщо позивач наполягає на тому, що оціночна вартість майна є, вищою за ту, що вказана у договорі, це не є підставою для визнання договору недійсним, але є підставою для стягнення з позивача додаткових бюджетних. платежів, які обліковуються від дійсної ринкової вартості майна, та притягнення позивача до відповідальності за ухилення від сплати обов`язкових платежів шляхом завідомого заниження оціночної вартості майна. Відповідно до ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до загальних вимог чинності правочину, визначених ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Однак, судом встановлено, що при укладенні оскаржуваних договорів купівлі продажу нежитлових приміщень було дотримано всі визначені вказаної статтею вимоги. Натомість, розглядаючи вказаний спір, суд вважає, що порушене питання визнання недійсними правочинів становить наслідком позбавлення особи права власності, однак позивач не звертає на це увагу. Перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Першого протоколу до конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державного органу в право на мирне володіння майном повинне бути законним. Вимога щодо законності у розумінні конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання держоргану в право на мирне володіння майном повинне забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст.1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти («Brumarescu v. Romania», № 28342/95, §61, ЄСПЛ, від 28.10.1999р.). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції містить 3 окремі норми: перша, що виражається в 1-му реченні абз.1 та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в 2-му реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в абз.2, визнає право договірних держав серед іншого контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків утручання в право мирного володіння майном, повинні тлумачитись у світлі загального принципу, закладеного 1-ю нормою. Європейський суд з прав людини неодноразово констатував у схожих фактичних обставинах порушення ст.1 Першого протоколу конвенції (рішення у справі «Gladysheva v. Russia», від 06.12.2011р.; «Pchelintseva and others v. Russia» від 17.11.2016р.). Отже, вимога позивача про визнання договорів, які є предметом спору, недійсними не має належного обґрунтування необхідності одночасного позбавлення права на таке майно особи, що його набула за вказаними правочинами. Однак, суд не може не зауважити, що це відбувається за наслідком визнання правочинів недійсними, тобто при розгляді питання недійсності правочинів необхідно врахувати одночасне порушення прав власника майна набутого за цими правочинами. За відсутності достатніх підстав для визнання таких правочинів недійсними, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, які понесені позивачем відносяться на його рахунок.

Outcome: dismissed