Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

23.03.2021 позивач звернувся до суду з позовом та просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що 16.10.2004 між сторонами у справі укладено шлюб, зареєстрований в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитком сім`ї, актовий запис № 2468, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 30.04.2005 та 18.06.2010 відповідно. Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 01.03.2021 шлюб між сторонами було розірвано. Вказує, що з огляду на наявність конфліктних стосунків з відповідачем, позивач вимушена була залишити сімейне помешкання. Оскільки у позивача не було власного житла, діти залишилися проживати з відповідачем до часу знаходження орендованого житла. При цьому позивач вказує, що діти виявили бажання проживати разом з нею. У подальшому, позивач дізналася, що відповідачем подано заяву про стягнення аліментів з позивача та вказане питання було предметом судового розгляду. Стосовно наявності спору з відповідачем щодо місця проживання дитини вказує, що жодного рішення про порядок участі чи обмеження у спілкуванні з дитиною між сторонами не має. Позивач вважає, що відповідач не може здійснювати самостійно таке обмеження. Проте, відповідач не бажає у мирний спосіб вирішити питання щодо місця проживання дитини, яка стала об`єктом маніпуляцій з боку відповідача по відношенню до позивача. Також вказує, що відповідач має нав`язливе та образливе спілкування з дітьми, що в свою чергу негативно впливає на емоційний стан дітей та позивача. Вказує, що на даний час вона винаймає житло, яке придатне для проживання разом з дітьми, працює та має стабільний заробіток. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визначити місце проживання доньки [PERSON] разом з нею. 23.03.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 12.04.2021 по справі відкрито позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання відповідно до ухвали суду від 15.09.2021. 25.05.2021 відповідачем подано відзив на позов, у якому останній зазначив про часткове визнання позову. 18.08.2021 до суду подано Висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.08.2021 про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , 2010 року народження з матір`ю [PERSON] . 20.10.2021 ухвалою суду підготовче судове засідання було закрито, а справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву до суду та просить позов задовольнити, а справу слухати у її відсутності. У судовому засіданні відповідач просив позов задовольнити частково. Також зазначив про відсутність спору з позивачем щодо місця проживання їх доньки [PERSON] . Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Про причини неявки, суд до відома не поставив. Вислухавши думку відповідача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача та третьої особи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення питання щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 16.10.2004 між сторонами у справі укладено шлюб, зареєстрований в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитком сім`ї, актовий запис № 2468, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 30.04.2005 та 18.06.2010 відповідно. Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 01.03.2021 шлюб між сторонами було розірвано. Як вбачається з матеріалів справи, з березня 2021 малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом матір`ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] працює, винаймає житло, за результатом психіатричного та наркологічного огляду протипоказань та розладів не виявлено. Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 03.08.2021, складеного працівником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, створені належні умови для проживання, розвитку та відпочинку дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.08.2021 вбачається, що орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , 2010 року народження з матір`ю [PERSON] . Як вбачається з наявного у справі висновку, за інформацією, наданою спеціалізованою школою № 149 м. Києва, де навчається [PERSON] , матір бере активну участь у шкільних заходах. Батько у школі не з`являвся, батьківські збори не відвідував. Згідно з висновком психологічного обстеження малолітньої [PERSON] , 2010 р.н., наданим 25.06.2021 Міським центром дитини служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) виявлено тісний емоційний зв`язок [PERSON] з матір`ю. До кола сім`ї включає матір, батька та сестру [PERSON] . Демонструє страх та образу по відношенню до батька. [PERSON] напряму залучена до конфлікту між дорослими. Оскільки матір для дитини є значимим та авторитетним дорослим, то ставлення до батька обумовлюється особливостями взаємовідносин між батьками. Батькам рекомендовано не залучати дитину до конфлікту, домовитися про спілкування дитини з кожним із батьків. Зі змісту Висновку вбачається, що під час бесіди зі співробітником служби 03.08.2021 [PERSON] повідомила, що їй подобається жити з матір`ю, вона забезпечує її потреби. [PERSON] бажає налі проживати з матір`ю. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю. Повідомив, що намагається приймати активну участь у вихованні дитини, а матір чинить перешкоди у спілкуванні з донькою. Також зазначив, що бажає, щоб позивач виконувала свої батьківські обов`язки належним чином, при цьому наполягав на тому, щоб місце проживання дитини було визначено саме за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Суд звертає увагу також на те, що в Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6) проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 ст. 161 СК України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину; ст. 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З викладеного випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Як роз`яснено ст. 161 СК України, суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Виходячи з вимог чинного законодавства та обставин справи, суд вважає, що дитина має більш тісний психологічний зв`язок саме з матір`ю. Доказів того, що дитина має бути розлучена з матір`ю, матеріали справи не містять та відповідачем дані обставини не оспорюються. З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, приймаючи до уваги вік дитини, суд приходить до висновку, що проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] саме з матір`ю, відповідає інтересам дитини та забезпечить її права на належне утримання та виховання. За таких обставин, суд вважає, доцільним визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, тобто позивачем по справі. У своєму позові позивач просить визначити місце проживання доньки [PERSON] разом з позивачем, при цьому вказує конкретне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що вимоги позову в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини не передбачає визначення місця проживання дитини за місцезнаходженням певного нерухомого майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Outcome: partial