Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач звернувся із позовною заявою до суду, в якій просить суд стягнути з\~ [PERSON] на його\~користь98\~019,59 грн. шкоди в порядку регресу та судовий збір у розмірі 2\~270,00 грн.. Представник позивача мотивував свій позов тим, що 27.10.2017 року приблизно о 09 годині 10 хвилин, по вулиці Космічна, в районі електроопори №38/83 в м. Дніпро, [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 11193» н/з [NUMBER] , не врахувавши дорожню обстановку, не вибравши безпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу для транспортних засобів, та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 407» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого завдані матеріальні збитки. Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року (справа №208/6651/17 ) визнано винним в здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП [PERSON] .. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Потерпіла особа звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розмір регламентної виплати становить 95\~820,55 грн.. Позивач просить\~суд стягнути\~з відповідача\~шкоду в\~порядку регресу\~у розмірі\~98\~019,59\~грн. та судовий збір у розмірі 2\~270,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися. Представник [PERSON] надав суду відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючи на підстави зазначені у відзиві. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року відкрито провадження по справі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: 27.10.2017 року приблизно о 09 годині 10 хвилин, по вулиці Космічна, в районі електроопори №38/83 в м. Дніпро, [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 11193» н/з [NUMBER] , не врахувавши дорожню обстановку, не вибравши безпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу для транспортних засобів, та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 407» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого завдані матеріальні збитки (а.с.5). Судом встановлено, що на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.10). 25.10.2017 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] був укладений поліс №АК/9449746 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким [PERSON] застрахував автомобіль «Peugeot 407» н/з [NUMBER] , на суму 100 000,00 грн.(а.с.9). Згідно звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу №53/11/17 від 11 грудня 2017 року, встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу замінних деталей транспортного засобу «Peugeot 407» н/з [NUMBER] становить 144\~820,55 грн.(а.с.11-28). Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 25.10.2017, власником автомобіля «Peugeot 407» н/з [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.8). Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 07 листопада 2017 року [PERSON] повідомила МТСБУ, що 27.10.2017 року приблизно о 09 годині 10 хвилин, по вулиці Космічна, в районі електроопори №38/83 в м. Дніпро, [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 11193» н/з [NUMBER] , не врахувавши дорожню обстановку, не вибравши безпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу для транспортних засобів, та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 407» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого завдані матеріальні збитки. [PERSON] також надала МТСБУ, заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.6-7, 31). В матеріалах справи міститься розрахунок вартості КТЗ марки «Peugeot 407» н/з [NUMBER] після ДТП та розміру регламентної виплати. Згідно даного розрахунку розмір регламентної виплати становить 95\~820,55 грн. (а.с.29). Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України від 17.12.2018 р. № 11591, довідки №1 від 07.12.2018 року, акту надання послуг №AO1805 від 28 грудня 2018р., рахунку на оплату №AO1805 від 28 грудня 2018р., платіжного доручення № 1014841 від 18 грудня 2018 р. [PERSON] позивачем МТСБУ виплачені кошти виплата по справі №45796 в розмірі 95\~820,55 грн. (а.с.34-38). Відповідно до акту надання послуг №AO1054 від 28 грудня 2018р., рахунку №AO1805 від 28 грудня 2018р. та платіжного доручення №309603 від 16 січня 2019 р. Аудатекс Україна ТОВ позивачем МТСБУ виплачені кошти по оплаті послуг по справі №45796 в розмірі 1\~499,04 грн.(а.с.36-38). Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За змістом статті 979 ЦК України, статті 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру коди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`ясненнями викладеними в Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 за змістом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм з`ясовано, що страховик повинен виплатити страхове відшкодування в межах вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, оскільки таке обмеження встановлено законом. Судом встановлено, що на виконання приписів вищезазначеного законодавства, позивач МТСБУ сплатило страхове відшкодування [PERSON] за ремонт автомобіля «Peugeot 407» н/з [NUMBER] . Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до положень частини 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Положенням п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат, які він зробив для відновлення свого порушеного права. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз`яснює, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, на підставі матеріалів справи судом встановлено, що винним у скоєнні зазначеного ДТП є відповідач [PERSON] .. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, відшкодування заподіяного позивачу збитку повинно здійснюватись відповідачем у справі [PERSON] .. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, основним доказом, понесених позивачем витрат у зв`язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, який покладений в основу обґрунтування суми, яка підлягатиме відшкодуванню, є звіт №53/11/17 про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу «Peugeot 407» н/з [NUMBER] , складений СПД [PERSON] .. В ході розгляду справи представник відповідача неодноразово вказував, що право на здійснення оціночної діяльності та професійність оцінювача [PERSON] викликає сумнів. Відповідно до абз. 1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Відповідно до абз. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа-платник, якщо оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник. У цьому випадку на платника як сторону договору поширюються обмеження, зазначені в статті 8 цього Закону. Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки. Пунктом 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що початковим етапом проведення незалежної оцінки майна є укладення договору на проведення оцінки. Відповідно до Звіту №53/11/17 10 листопада 2017 року оцінювачу [PERSON] надійшло поручення МТСБУ №45796 про встановлення ринкової вартості колісного транспортного засобу. Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. В матеріалах справи, всупереч вимогам законодавства, відсутній договір на проведення оцінки майна. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже для того, щоб встановити, яка саме сума має бути відшкодована позивачу у цій справі, йому необхідно надати суду докази розміру завданих відповідачем збитків, а саме - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Дані обставини позивач у справі доводить з посиланням на звіт №53/11/17 про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу «Peugeot 407» н/з [NUMBER] , складений СПД [PERSON] .. Суд враховує, що зі змісту звіту №53/11/17 про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу «Peugeot 407» н/з [NUMBER] , в наслідок його пошкодження, яким позивач у справі обґрунтовує свої позовні вимоги, вбачається, що він не містить належним чином оформленого акту, яким зафіксовано пошкодження автомобіля, що виникли внаслідок дій відповідача у справі (дефектного акту). Так акт огляду транспортного засобу від 16.11.2017р., складено без відома та участі відповідача лише в присутності власника автомобіля, що не дозволяє вести мову про об`єктивність його змісту, адже інша сторона не мала змоги висловлювати свої міркування щодо того, які саме пошкодження виникли внаслідок ДТП. Протоколу, яким оформлювалося ДТП та який би містив дані щодо наявних в автомобіля пошкоджень, у матеріалах справи не має. Отже суд приходить до висновку про те, що звіт №53/11/17 від 11 грудня 2017р. не було виконано на основі об`єктивних даних щодо пошкоджень автомобіля, що, у свою чергу, не дозволяє покласти цей звіт в обґрунтування розміру збитків у позивача. Також, існують незбіжності в матеріалах справи, а саме згідно платіжного доручення № 1014841 від 18 грудня 2018 р. платник МТСБУ виплатив кошти [PERSON] виплата по справі №45796 в розмірі 95 820,55 грн., в той час як власником авто є [PERSON] .. В позовній заяві відсутні відомості щодо витрат понесених позивачем, окрім суми у розмірі 95\~820,55 грн.. Позивач не обґрунтовує розмір суми стягнення, яку він просить стягнути з відповідача. Згідно ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами\~є документи\~(крім\~електронних документів),\~які містять\~дані про\~обставини,\~що мають\~значення для\~правильного вирішення\~спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього . Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок засвідчення копій документів, визначений пунктами 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації вимоги до оформлення документів (ДСТУ 4163-2020): Відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій». Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі № 761/5894/17, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ. Зазначеним вище способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа. В позовній заяві МТСБУ копії письмових документів жодним чином незавірені, тобто є недопустимими доказами. Отже, враховуючи вищенаведені доводи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed