Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27 січня 2022 року надійшла позовна заява [PERSON] до державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцової Анастасії Ігорівни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, 14 грудня 2021 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , який на час смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . 06 травня 2020 року Першою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 150/2020 після смерті [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від імені [PERSON] . 04 вересня 2020 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про те що він претендує на обов`язкову частку у спадщині, що залишилася після смерті батька, як непрацездатний за віком. Жодної заяви про відкликання своєї заяви про прийняття спадщини він не підписував, однак нотаріусом 14 грудня 2021 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яку він просить суд скасувати та зобов`язати державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцову А.І. видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 1-5). 24\~березня 2022\~року \~завідувачем Першої\~дніпровської державної\~нотаріальної Водолазькою\~Н.В.\~ подано\~відзив на позовну заяву в якій остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на наступне. Так, 06 травня 2020 року Першою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 150/2020 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від імені [PERSON] . 04 вересня 2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про те, що він претендує на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті його батька, [PERSON] , як непрацездатний за віком. 20 жовтня 2020 року позивач знову звернувся до нотаріальної контори із наміром про відкликання своєї заяви про прийняття обов`язкової долі у спадщині та відмову від права на обов`язкову долю. При цьому нотаріусом було роз`яснено наслідки такої відмови у відповідності до положень ст. ст. 1273-1275 ЦК України. Інших заяв від позивача до спливу шести місячного строку з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори не надходило. 02 грудня 2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на ім`я спадкоємця за заповітом [PERSON] . 23 березня 2021 року від позивача до нотаріальної контори надійшла заява із проханням надати роз`яснення стосовно оформлення ним спадкових прав після смерті його батька на що нотаріусом 23 березня 2021 року надані письмові роз`яснення. 14 грудня 2021 року позивачу на підставі його заяви було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині після смерті його батька, [PERSON] [INFO] . Отже нотаріусом при прийнятті заяв та видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю було дотримано усі вимоги, встановлені ЦК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Законом України «Про нотаріат» (а.с.24-25). Заяви,\~клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 січня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.1527). Ухвалою судді від 01 лютого 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом позовом [PERSON] до державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцової Анастасії Ігорівни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії та задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 16-17). Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином причин неявки суду не повідомив. Представник позивача заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просила слухати справу без фіксування процесу технічними засобами. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, 05 квітня 2022 року завідувач державної нотаріальної контори Водолазька Н. надала заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 87). Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК Фактичні обставини, встановлені судом [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 29). [PERSON] , є сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 33 на звороті). 06 травня 2020 року Першою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 150/2020 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від імені [PERSON] (а.с. 27). 04 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про те, що він претендує на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті його батька, [PERSON] , як непрацездатний за віком (а.с. 27 на звороті). 20 жовтня 2020 року позивач знову звернувся до нотаріальної контори із наміром про відкликання своєї заяви про прийняття обов`язкової долі у спадщині та відмову від права на обов`язкову долю. При цьому нотаріусом було роз`яснено наслідки такої відмови у відповідності до положень ст. ст. 1273-1275 ЦК України (а.с. 28 на звороті). 02 грудня 2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на ім`я спадкоємця за заповітом [PERSON] (а.с. 83). 14 грудня 2021 року державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцовою А.І. винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва [PERSON] про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки 02 грудня 2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на ім`я спадкоємця за заповітом [PERSON] (а.с. 10-11). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно частини першої статті\~15, частини першої статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. За змістом статті 1216\~ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. \~ \~ \~ \~Згідно п.3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтво про право на спадщину. У частині першій\~статті 49 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 50 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Тлумачення\~статті 50 Закону України "Про нотаріат"\~свідчить, що при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до\~Закону України "Про нотаріат"\~і належать до його компетенції. 04 вересня 2020 року позивачем подано заяву до державної нотаріальної контори про те, що він претендує на обов`язкову частку у спадщині, що залишилась після смерті його батька, [PERSON] , померлого [INFO] , як непрацездатний за віком. Відповідно до п 3.3 Глави 10 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Пунктом 3.4 Порядку якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса. Заяву про прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , позивачем було прочитано та підписано у присутності нотаріуса. Вказану заяву зареєстровано у журналі реєстрації вхідної кореспонденції, а також в книзі обліку і реєстрації спадкових справ. 20 жовтня 2020 року позивач знову звернувся до нотаріальної контори із наміром про відкликання своєї заяви про прийняття обов`язкової долі у спадщині та відмову від права на обов`язкову долю. При цьому нотаріусом було роз`яснено наслідки такої відмови у відповідності до положень ст. ст. 1273-1275 ЦК України Відповідно ч.ч. 1, 5, 6 до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від\~прийняття спадщини\~є безумовною\~і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття \~Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Інших заяв від позивача до спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори не надходило. Заявляючи позовні вимоги позивач [PERSON] посилався на те що 20 жовтня 2020 року він не подавав заяви нотаріусу про відмову від спадщини, а тому постанова про відмову у вчинення нотаріальних дій стосовно не видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] є незаконною. Натомість на ухвалу про витребування спадкової справи Першою дніпровською державною нотаріальною конторою надано належним чином завірену копію спадкової справи № 150/2020 заведеної, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в якій мається заява позивача від 20 жовтня 2020 року про відкликання своєї заяви про прийняття обов`язкової долі у спадщині та відмову від права на обов`язкову долю. При цьому нотаріусом було роз`яснено наслідки такої відмови у відповідності до положень ст. ст. 1273-1275 ЦК України. Отже нотаріусом при прийнятті заяв та винесені постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії було дотримано усі вимоги, встановлені ЦК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Законом України «Про нотаріат» Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed