Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Іванківська селищна рада в особі селищного голови Свириденко Т.Д. (далі Позивач) в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з [PERSON] (далі Відповідач), третя особа - Служба у справах дітей Іванківської селищної ради. В своєму позові позивач посилається на те, що відповідач по справі [PERSON] є матір`ю дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] - [PERSON] [INFO] помер. Відомості про батька дитини - [PERSON] в свідоцтві про народження записані зі слів матері в порядку ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Відповідач [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, належних умов для проживання та виховання дітей не створила. Під час перебування в нетверезому стані, виражається нецензурною лексикою. Діти не доглянуті, брудні, голодні, до будинку мати з вітчимом їх не пускають, діти змушені проситися ночувати до сусідів. Спеціалісти служби у справах дітей та фахівці КУ ІСР «Центр соціальних служб» неодноразово відвідували цю сім`ю, здійснювали спільні виїзди, під час яких було виявлено, що мати дітей - [PERSON] зловживає спиртними напоями, діти часто не доглянуті, не звикли і не приучені до гігієни (елементарними речам): вмитися, причесатися, застелити постіль. На зауваження працівників соціальних служб щодо ведення здорового способу життя, припинення зловживання спиртними напоями та належного виконання батьківських обов`язків мати не реагує, веде себе агресивно по відношенню до суб`єктів соціальної служби. Неодноразово спеціалістами служб у справах дітей та сім`ї [PERSON] було попереджено щодо позбавлення батьківських прав відносно дітей. З 12.03.2018 року по 15.06.2018 року діти: [PERSON] та [PERSON] були відібрані та перебували в ЦСПДС «Нова Надія». За цей період [PERSON] навела порядок в будинку, закупила продукти харчування та деякий час не вживала алкоголь. Так, як позбавлення батьківських прав є останньою мірою, і дітям краще виховуватись в сім`ї, органом опіки та піклування дітей було повернуто, але мати періодично продовжувала вживати алкоголь та виганяти їх з дому. 26 серпня 2021 року під час обстеження умов проживання дітей, [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. В будинку брудно, в наявності були порожні пляшки з-під алкогольних напоїв, накурено, діти голодні, не їли два дні, продукти харчування відсутні. В кімнаті, де мешкають діти світло відсутнє, до школи діти не зібрані, постільна білизна брудна, в кімнаті речі розкидані, одяг брудний. Засобів гігієни в наявності не має. У зв`язку з цим та за результатами акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, неповнолітню дитину [PERSON] та малолітню дитину [PERSON] було негайно відібрано з метою захисту прав та законних інтересів дітей. За час перебування дітей в КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» мати дітей жодного разу не відвідувала, їхнім життям та здоров`ям не цікавилася, зацікавленості в тому, щоб забрати дітей додому, зі сторони матері не проявлялося. 30 серпня 2021 року Виконавчий комітет Іванківської селищної ради за пропозицією служби у справах дітей прийняв рішення щодо тимчасово влаштування дітей до Центру соціально-психологічної реабілітації. Позивач вважає, що [PERSON] протягом тривалого часу не цікавилася станом здоров`я дітей, абсолютно не приймає належної участі в їх фізичному та духовному вихованні, не піклується про них, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов проживання та виховання для своїх дітей, тим самим злісно та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо знехтувала ними, а тому повністю самоусунулася від їх виконання, чим порушила права дитини та законні інтереси. З наведених вище обставин, в інтересах дітей, відповідача доцільно позбавити батьківських прав, дати можливість дітям зростати та виховуватися в люблячій сім`ї. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на користь їх дітей аліменти в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до настання дітьми повноліття. Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 15 листопада 2021 року на 11 год. 30 хв. (а.с. 27). 15 листопада 2021 року від представника служби у справах дітей Лях О.К. надійшла заява про долучення до матеріалів справи Висновку органу опіки та піклування Іванківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 33-37). Розгляд підготовчого судового засідання було відкладено за клопотанням відповідача на 02 грудня 2021 року на 11 год. 30 хв. (а.с. 38). Ухвалою суду від 02 грудня 14 червня 2021 року було ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду на 26 січня 2022 року на 10 год. (а.с. 44). У зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 21 лютого 2022 року (а.с. 46). 21 лютого 2022 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебування судді на лікарняному (а.с. 48). Розгляд судового засідання призначено на 11 квітня 2022 року. 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України, рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства (а.с. 49). 06.03.2022 року розпорядженням Голови Верховного суду України № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. 22.04.2022 року підсудність судових справ Іванківського районного суду було відновлено на підставі розпорядження Голови Верховного суду України № 18/0/9-22 від 21.04.2022 року (а.с. 50). Розгляд судового засідання призначено на 06 липня 2022 року на 12 год. 00 хв. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомленні. Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. Представник позивача Нестеренко Т.В. звернулася до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] відзиву, заяв та клопотань до суду не надіслала. Представник третьої особи Лях О.К. звернулася до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). [PERSON] [INFO] помер (а.с. 10). [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відомості про батька дитини - [PERSON] в свідоцтві про народження записані зі слів матері в порядку ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00032356432 від 31.08.2021 року (а.с. 9). Згідно акту обстеження житлових умов проживання [PERSON] та її дітей, в кімнаті, в якій мешкають діти відсутнє світло, до школи діти не зібрані, постільна білизна брудна, в кімнаті розкидані речі, одяг брудний, засобів гігієни не має (а.с. 11). За результатами акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, неповнолітню дитину [PERSON] та малолітню дитину [PERSON] було негайно відібрано з метою захисту прав та законних інтересів дітей (а.с. 12-18). На підставі Розпорядження Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 175 від 26.08.2021 року негайно відібрано дітей [PERSON] і [PERSON] та влаштовано до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» (а.с. 19). Відповідно до Рішення Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 320 від 30.08.2021 року малолітню дитину [PERSON] , [INFO] та неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] влаштовано до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей (а.с. 20). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання своїх дітей, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про своїх дітей, не цікавиться їх життям, що свідчить про дійсне ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У зв`язку з викладеними обставинами, 01 листопада 2021 року Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо її дітей (а.с. 34-37). Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. У справі встановлено, що відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей ухилилася. Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє з 27 вересня 1991 року, «... держави учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини...». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами статті 179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, відповідно до Цивільного кодексу. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча повинна та має таку можливість, а тому суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на користь дітей в розмірі 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи слідує, що позивач звернулися до суду 06 вересня 2021 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини 06 вересня 2021 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи слідує, що позивач звільнений від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору на відповідача у розмірі 1816 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень), з яких: 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за подачу позовної заяви про позбавлення батьківських прав та 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень)за подачу заяви про стягнення аліментів. На підставі ст.ст.164 ч.1 п.2, 166 ч.2, 167 СК України,

Outcome: partial