Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позовну заяву до Ходорівської міської ради, [PERSON] (відповідачі), в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та за законом після смерті [PERSON] на будинок [ADDRESS] , пай розміром 2,34 га у ССП «Україна» на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 18.02.1999 [PERSON] оформив заповіт, яким все своє майно заповів їй. [INFO] помер її дідусь [PERSON] , а [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Вона постійно проживала з дідусем і бабусею, доглядала їх, займалася їх похоронами, несла відповідні витрати. Після їх смерті і надалі продовжує проживати в їх будинку [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] на праві приватної власності, вступила в управління спадковим майном після їх смерті. Оскільки вона проживала разом з дідусем та бабусею, то відповідно до вимог закону вважається такою, що прийняла спадщину після їх смерті. [PERSON] була власником земельної частки (паю) розміром 2,34 га як член ССП «Україна» на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. При зверненні до державного нотаріуса 15.09.2020 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви. Представник відповідача Ходорівської міської ради подав відзив на позовну заяву (а.с.42-43), в якому зазначив про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення або невизнання позовних вимог. У судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю. Представник позивачки позов підтримала повністю, покликаючись на викладені у позові обставини, суду пояснила, що позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті дідуся [PERSON] , фактично прийняла спадщину після його смерті, оскільки постійно проживала разом з дідусем на час відкриття спадщини. Також, позивачка є спадкоємицею п`ятої черги за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з бабусею до її смерті. Представник відповідача Ходорівської міської ради у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлена у належний спосіб, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не подала, правом на подання відзиву не скористалася. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачкою подано заяву про звільнення від сплати судового збору (а.с.19-20). Представником позивачки подано заяву про усунення недоліків (а.с.31), клопотання про відкладення засідання (а.с.48), заяву про незаперечення щодо переходу із попереднього судового розгляду у судовий розгляд та розгляд підготовчого засідання без їх участі (а.с.56). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30.11.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, залишення позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.25-26). Ухвалою від 20.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.33-34). Ухвалою підготовчого засідання від 28.04.2022 відкладено підготовче засідання (а.с.50). Ухвалою підготовчого засідання від 06.06.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.59). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у підготовче та судове засідання по справі №443/1892/21 відповідачки [PERSON] (а.с.47, 53, 62). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження від 24.04.1991 (а.с.7). 18.02.1999 [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с.4). Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.12.2007 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17142644 від 20.12.2007 встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Право приватної власності за ним зареєстроване 20.12.2007 на підставі дубліката свідоцтва про право власності [NUMBER] /20.12.2007 (а.с.10, 12). [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] в с. Вибранівка Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвами про смерть від 09.06.2009 та 16.06.2014 (а.с.5, 6). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 29.07.2011, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.07.2011. Після реєстрації шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0155322 від 23.01.2015, [PERSON] на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 19.03.1997 №143 належить право на земельну частку (пай), розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Сертифікат зареєстровано 23.01.2015 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №134 (а.с.11). За змістом довідки ВК Ходорівської міської ради №10 від 11.01.2018, [PERSON] дійсно був прописаний і постійно проживав в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] . На день смерті на праві приватної власності йому належали житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями, що знаходиться за вказаною адресою, в якому на день смерті була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON] . Також без реєстрації проживала онука [PERSON] . У сільській раді посвідчено заповіт від [PERSON] в користь онуки [PERSON] за №13 від 18.02.1999, який на день смерті заповідальника не змінювався і не скасовувався. Заборон та арешту на належний йому на праві приватної власності житловий будинок немає (а.с.15). Згідно з довідкою ВК Ходорівської міської ради №11 від 11.01.2018, [PERSON] дійсно була прописана і постійно проживала в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила [INFO] в приватному житловому будинку з приналежними до нього господарськими будівлями, що знаходиться за вказаною адресою, в якому на день смерті проживала без реєстрації онука [PERSON] . На все належне майно [PERSON] заборони та арешту немає. В управління спадковим майном в шестимісячний строк з дня смерті бабусі [PERSON] вступила онука [PERSON] , яка займалася її похороном. Постійно проводила ряд дрібних робіт по підтриманні в належному стані житлового будинку, подвір`я біля нього, сплачувала всі комунальні послуги та продовжувала проживати у спадковому будинку (а.с.14). Довідкою ВК Ходорівської міської ради №12 від 11.01.2018 встановлено, що [PERSON] дійсно з часу народження до 2005 року була зареєстрована і постійно проживала, а з 2006 року по даний час проживає без реєстрації у житловому будинку, який належав на праві приватної власності померлому дідусеві [PERSON] і знаходиться в с. Вибранівка Жидачівського району Львівської області. За вказаною адресою спільно проживають: дочка [PERSON] та син [PERSON] (а.с.13). Постановами Жидачівської ДНК від 09.02.2010 та 15.09.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її діда [PERSON] , оскільки вона пропустила піврічний термін з дня смерті спадкодавця. (а.с.16, 17). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права власності на майно у порядку спадкування заповітом та право на майно у порядку спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з приписами частини 1 статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (частина 1 статті 1265 ЦК України). Згідно з приписами частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що на час відкриття спадщини [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] 18.02.1999 зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне йому на день смерті майно заповів позивачці. З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за заповітом за правилами, встановленими ЦК України. Позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею, призначеною дідусем [PERSON] у заповіті, та в силу положень частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживала разом з спадкодавцем [PERSON] і не заявляла про відмову від спадщини. Також, судом встановлено, що [PERSON] на момент відкриття спадщини належало право на земельну частку (пай), розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Вибранівської сільської ради. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробила. Після її смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право на зазначену земельну частку (пай). Спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК України. Позивачка є спадкоємицею п`ятої черги за законом (як онука спадкодавиці), постійно проживала із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї. Фактичних даних, які б свідчили про те, що наявні інші спадкоємці 1-5 черги за законом, які не заявляли про відмову від спадщини та постійно проживали разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини або подали протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини, матеріали справи не містять. Отже, з огляду на викладені обставини, суд доходить переконання, що в силу положень частини 3 статті 1268 ЦК України позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] має обґрунтоване право власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачів на те, що ухвалене у цій справі рішення є заочним, а відтак це рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідачів, поданою у визначений процесуальним законом строк (протягом тридцяти днів з дня його проголошення). На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1258, 1265, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved