Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування внесеного позову посилається на те, що 04.08.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. В 2002 році вона народила сина [PERSON] , який проживає разом з нею. Оскільки батько ухиляється від добровільної фінансової допомоги дитині, навчання на денній формі позбавляє сина можливості працевлаштуватись та отримувати дохід, а тому він потребує від батька матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом. Вказує, що відповідач працездатний, тому може сплачувати аліменти в частці від свого доходу. Ухвалою суду від 20.09.2021 в справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі. В письмовому відзиві проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що не має можливості надавати матеріальну допомогу сину, оскільки роботи та доходів не має, тобто відсутній один з обов`язкових юридичних фактів, визначених законодавством, для призначення аліментів на навчання сина. Додав, що не може навіть погасити заборгованість по аліментам за минулі роки через фінансові труднощі та відсутність роботи. На підтвердження вищевказаних обставин відповідач надав суду: копії довідки про доходи матері Відповідача [PERSON] за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року та довідку форми ОК-5 за 1999, 2000, 2003, 2006, 2007, 2019 роки на відповідача, довідку-розрахунок боргу по сплаті аліментів за 2018-2020 роки. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Києві, його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , в Книзі записів актів громадянського стану про народження 22.03.2002 року зроблений відповідний актовий запис №299, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як убачається з копії рішення Подільського районного суду м. Києва від 24.09.2003 року у справі №2-2822-2003 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно рішення Подільського районного суду міста Києва від 30.08.2019 року у справі № 758/11038/18 [PERSON] зобов`язано виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] на період його навчання в Економіко-правовому коледжі Приватного вищого навчального закладу «Київський інститут бізнесу і технологій» у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 21.08.2018 року і до закінчення ним навчання, але не довше, як до досягненням ним двадцяти трьох років. Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №758/11038/18 від 04.03.2020 року по виконанню рішення Подільського районного суду міста Києва від 30.08.2019 року у справі № 758/11038/18. Станом на 02.12.2020 року у позивача існує заборгованість по виконанню вказаного рішення у розмірі 65887,10 грн., за період з серпня 2018 по жовтень 2020 року, що підтверджено довідкою-розрахунком боргу по сплаті аліментів №61858923/2 від 02.11.2020 року. Згідно довідки № 125, виданої Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» 01.09.2021 року, [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання, навчається за договором і закінчує університет 30 червня 2024 року. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положення ч. 1 ст. 182 СК України зобов`язують суд встановити наявність у платника алі\-ментів прав власності, володіння та/або користування у платника алі\-ментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виняткових прав на результати інтелекту\-альної діяльності, корпоративних прав. Пункт 3-2 ч. 1 ст. 182 СК України зобов`язує суд встановити доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір про\-житкового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Вказана норми кореспондються з ч. 3 ст. 182 СК України, яка пе\-редбачає, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що переви\-щують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У постанові ВС у справі № 766/47/16-ц від 28 лютого 2018 року визначив формулу, на під\-ставі якої суд повинен встановити «наявність у батьків можливості надавати допомогу». Розрахунок повинен бути проведений шляхом віднімання від се\-редньої заробітної плати платника аліментів його доведених витрат та розміру прожиткового мінімуму. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч. 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд вважає, що позивачем не надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують той факт, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки позивачем до матеріалів справи не долучені докази: про наявність або відсутність доходу та витрат Позивача та [PERSON] ; про витрати відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір про\-житкового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. У свою чергу Відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів, що підтверджують його матеріальний стан, зокрема: наявність або відсутність доходів за 2021 рік та перше півріччя 2022 року; витрати відповідача. Надані ж відповідачем письмові докази не є належними, оскільки вони не підтверджують матеріальний стан відповідача у 2021 році та І півріччі 2022 року. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов задоволенню не підлягає. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed