Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права\~власності на\~спадкове майно.Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони є спадкоємцями першої черги за законом спадкового майна [PERSON] , у встановлений законодавством строк вони не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак позивач прийняв її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Пізніше, 28.01.2022р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, від його представника, адвоката Вальченко В.В. (ордер ВН № 1115437) до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , померла [INFO] ; свідоцтво про смерть [PERSON] , помер [INFO] ; свідоцтво про народження [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; довідка виконавчого комітету Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 2597 від 16.11.2018р.; копія державного акту на право власності [PERSON] на землю; витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 28.01.2022р. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,1600 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124181700:01:001:0161; цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 1,9864 га, яка розташована території Лиманської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5124181700:01:002:0084; цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є сторони по справі. У встановлений законодавством строк сторони не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, вони постійно проживали (були зареєстровані) разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 2597 від 16.11.2018р. 28.01.2022 р. позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує проти її прийняття позивачем. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці першої черги, на неї не претендують, що підтверджується їх заявами які долучені до матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Відповідач на спадщину не претендує, не заперечує проти її прийняття позивачем, що підтверджується її заявою яка долучена до матеріалів справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved