Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

07 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернувсь до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова з позовом, де просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , що зареєстрований 14 вересня 2013 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №692. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2022 року матеріали вищевказаної позовної заяви вирішено направити за підсудністю до Білозерського районного суду Херсонської області. Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 06 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, на підставі ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, у кримінальних провадженнях, що були під територіальною юрисдикцією Білозерського районного суду Херсонської області, визначено підсудність за Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області. Враховуючи зміну підсудності розпорядженням Верховного Суду, 30 червня 2022 матеріали позовної заяви було направлено до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області. 06 липня 2022 року матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу поштою надішли до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області та в той же день розподіленні судді Павловській І.А. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 вересня 2013 року він та відповідачка уклали шлюб. В даному шлюбі у них народилося донька - [PERSON] , [INFO] . При цьому зазначає, що протягом останніх років сімейне життя з відповідачкою поступово погіршувалось. Через відсутнє взаєморозуміння і різні погляди на життя, шлюбні відносини у нього з відповідачкою були остаточно припинені. Вважає, що їхня із відповідачкою сім`я розпалася остаточно, примирення не бажає, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Спорів щодо місця проживання дитини між ними немає. Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. У той же час в матеріал справи маються заяви сторін про проведення судового розгляду без їх участі. При цьому, позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а відповідачка не заперечувала у їх задоволенні. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Так, сторони по справі знаходяться у шлюбі зареєстрованому 14\~вересня 2013\~року Комінтернівським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Харківського міського\~управління юстиції,\~про що\~зроблено відповідний\~ актовий\~запис №692(а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). У зв`язку із різними поглядами на сімейне життя подружні відносини між сторонами припинені. За таких\~обставин,\~позивач вважає\~їх із\~відповідачкою подальше\~спільне життя\~неможливим та\~недоцільним, нарозірванні шлюбу наполягає. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка своє дошлюбне прізвище - « [PERSON] », не змінювала. Враховуючи те, що позивач та відповідачка просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої спільної малолітньої дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 908,00 гривень підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved