Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з 1996 року проживає в житловому будинку за адресою [ADDRESS] та зареєстрована в ньому з 27.05.2003 року. Позивачка зазначала, що зазначений вище будинок був побудований нею разом із чоловіком і згідно довідки №212 від 06.11.2013 року виданою колишнім КП «ВРБТІ» встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , тобто їй. Позивачка вказувала на те, що підтвердженням будівництва нею вказаного вище житла слугує будівельний паспорт на забудову земельної ділянки індивідуального забудівника, складеного 25.03.1996 року разом із дозволом на право виконання будівельних робіт №5/96, рішенням Великоберезнянської селищної ради від 22.12.1995 року про надання їй земельної ділянки під забудову, актом винесення в натурі меж земельної ділянки від 20.03.1996 року та проектом забудови земельної ділянки. Крім того, 14.05.2003 року актом приймальної комісії було введено в експлуатацію збудовану нею літню кухню за вказаною адресою та затверджено даний акт рішенням виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради за №77 від 30.05.2003 року. Позивачка також зазначала, що у 2007 році нею було проведено газопостачання до даного житлового будинку та у 2008 році укладено договір на електропостачання житла. Також відповідно до копії будинкової книги вона та вся її сім`я зареєстрована у вказаному вище дворогосподарстві. Позивачка вказувала на те, що з моменту будівництва вона здійснювала внутрішній та зовнішній ремонти будинку, встановила огорожу, виготовила всі господарські будівлі та споруди, сплачує постійні платежі за електроенергію, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку тощо. Позивачка зазначала, що оскільки на сьогоднішній день вона позбавлена можливості виготовити правовстановлюючий документ на земельну ділянку під збудованим нею будинком із господарськими будівлями та спорудами, просить суд визнати за нею право власності на вказаний вище будинок за набувальною давністю. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання представник Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Також судом встановлено, що підтвердженням будівництва позивачкою спірного будинку слугує будівельний паспорт з 1996 року, дозвіл № [NUMBER] на право виконання будівельних робіт, копія рішення Великоберезнянської селищної ради від 22 грудня 1995 року «Про надання земельної ділянки [PERSON] під забудову, актом винесення в натурі меж земельної ділянки від 20.03.1996 року та проектом забудови земельної ділянки. Крім того, 14.05.2003 року актом приймальної комісії було введено в експлуатацію збудовану нею літню кухню за вказаною адресою та затверджено даний акт рішенням виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради за №77 від 30.05.2003 року. Також встановлено, що у 2007 році позивачкою було проведено газопостачання до вказаного вище житлового будинку та у 2008 році укладено договір на електропостачання житла. Статтями\~16,\~328 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно\~ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей\~335 і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої\~ статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися будинком, та беручи до уваги здійснення позивачем будівництва житлового будинку за зазначеною вище адресою до 1992 року, що вбачається з матеріалів технічного паспорту на згадане житло, тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] за набувальною давністю з подальшою реєстрацією такого на її ім`я.

Outcome: approved