Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «Провідна» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. На обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві зазначає, що 05.11.2018 року в м. Києві на перехресті вул. Ревуцького та вул. Тростянецька, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2110» д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Land Rover Range Rover» д.н.з. [NUMBER] , що спричинило пошкодження вище вказаних автомобілів. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до страхових актів № 2300245902 від 21.11.2018 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 17884,00 грн. Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «СК «Провідна», виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 17884,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то відповідно до ст.ст. 22, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія відповідача відшкодувала шкоду в розмірі 7518,40 грн., тобто витрати з урахуванням зносу. Відтак, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 10365,60 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року вищевказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Письмові матеріали справи містять відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Оскільки, позов є не обґрунтований, не справедливим, не правомірним. Пошкодження автомобіля Range Rover візуально взагалі не було видно. Сума компенсації цивільно-правової відповідальності, що була компенсована ПАТ «СК «Країна» за програмою ОСЦПВ в порядку регресу вистачає на проведення відновлювального ремонту. При оцінці завданої шкоди потерпілій стороні, ПрАТ «СК «Провідна», не викликалися ні експерти, ні винний в дорожньо-транспортній пригоді. До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Відповідно до якої, сторона позивача заперечує проти доводів відповідача викладені у відзиві, з огляду на наступне. Позивач здійснює виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу Land Rover Range Rover д.н.з. [NUMBER] , в розмірі вартості відновлювального ремонту, який відповідно розрахунку СТО № СЧ-0000162 від 15.11.2018 року, становить 17884,00 грн. Що стосується виклику зацікавлених осіб для технічного огляду КТЗ. Законодавець визначив процедуру повідомлення, а саме, замовник дослідження на свій розсуд визначає потребу явки зацікавлених осіб для технічного огляду. А також, в матеріалах справи відсутні дані, що відповідач як страхувальник за полісом №АМ/6197196 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності оспорював рішення страховика про визнання розміру страхового відшкодування потерпілому, в тому числі з підстав незгоди із застосуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 28.12.2017 року між ПрАТ «СК «Провідна» та Компанія «Спіріт» укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/0689989/1046/17, згідно якого ПрАТ «СК «Провідна» взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу «Land Rover Range Rover» д.н.з. [NUMBER] . 05.11.2018 року в м. Києві на перехресті вул. Ревуцького та вул. Тростянецька, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2110» д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Land Rover Range Rover» д.н.з. [NUMBER] , що спричинило пошкодження вище вказаних автомобілів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Країна». 06.11.2018 року водій пошкодженого автомобіля «Land Rover Range Rover» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про факт настання події, яка має ознаки страхової та виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхових актів № 2300245902 від 21.11.2018 року ПрАТ «СК «Провідна» визнано дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 17884,00 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «СК «Провідна», виплатило Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 17884,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 051724 від 22.11.2018 року. 13.02.2019 року ПрАТ «СК «Провідна» звернулася до ПАТ «СК «Країна» з заявою на виплату № 2300245902/К на суму сплаченого страхового відшкодування. 11.04.2019 року ПАТ «СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля - в розмірі 7518,40 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 10365,60 грн. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. Проте, дана вимога залишилась поза увагою останнього. Вирішуючи спір по суті, суд звертає увагу на наступне. Згідно ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, як страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься в ст.27 Закону України «Про страхування». Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У статтях 28, 29 зазначеного Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди». Отже, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням - 10365,60 грн., а тому стягує з відповідача на користь позивача вказану суму. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved