Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експериментальний центр» (далі - позивач, ТОВ «Перший український експериментальний центр») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 16 437,47 грн. основного боргу за надані житлово-комунальні послуги за період часу з 01.01.2019 року до 13.05.2021 року, 1 585,52 грн. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 620,17 грн., а всього - 18 643,16 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок з 01.07.2017 року є ТОВ «Перший український експериментальний центр». 31.08.2016 року між [PERSON] (далі - Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕК 2617» (далі - ТОВ «ЖЕК 2617», Виконавець) укладено договір № 246 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а Споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених вказаним договором. В свою чергу, відповідач зобов`язувався оплачувати послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, зобов`язання відповідача щодо своєчасної оплати за спожиті послуги у повному обсязі виконані не були, у зв`язку із чим, утворилась заборгованість, яка станом на 13.05.2021 року становить 16 437,47 грн. Також на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 1 585,52 грн.,3% річних у розмірі 620,17 грн., що разом із сумою заборгованості складає 18 643,16 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експериментальний центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому копії позовної заяви з додатками та ухвали суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Отже, оскільки копія ухвали суду була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що ухвала суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу вручені. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.216 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон віджучення об`єктів нерухомого майна. ТОВ «Перший український експериментальний центр» є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ЖЕК 2617» у зв`язку із припиненням останнього шляхом приєднання до ТОВ «Перший український експериментальний центр». ТОВ «Перший український експериментальний центр» прийняло житлові будинки на подальшу експлуатацію та обслуговування від ТОВ «ЖЕК 2617», що підтверджується актом приймання-передачі від 01.07.2017 року. ТОВ «Перший український експериментальний центр», як правонаступник ТОВ «ЖЕК 2617», з 01.07.2017 року є виконавцем послуг з утримання будинку [ADDRESS] . 31.08.2016 року між [PERSON] (далі - Споживач) та ТОВ «ЖЕК 2617» (далі -Виконавець) укладено договір № 246 (далі - Договір) про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а Споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених вказаним договором. Відповідно до п. п. 3.4.1, 3.4.3 Договору, Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством; утримувати внутрішньо-будинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг, у строки, встановлені законодавством в межах та на умовах передбачених законодавством України. Як визначено у п. п. 3.2.1 Договору, Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим Договором строк. Згідно п. п. 2.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше ніж 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим. Як визначено у ст. 10 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 24 ЖК УРСР, житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. За приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Як визначено у ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Як визначено у ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, відповідач зобов`язана на виконання умов укладеного з ТОВ «ЖЕК 2617» договору сплачувати належним чином за надані позивачем послуги. Однак, відповідач, одержуючи житлово-комунальні послуги, за них не сплачує в установленому законом порядку, у зв`язку із чим, за період часу з 01.01.2019 року до 13.05.2021 року утворилася заборгованість, яка станом на 13.05.2021 року становить 16 437,47 грн. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження оплати житлово-комунальних послуг у визначеному чинним законодавством розмірі. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Перший український експериментальний центр» про стягнення з[PERSON] основного боргу за надані житлово-комунальні послуги за період часу з 01.01.2019 року до 13.05.2021 року у розмірі 16 437,47 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 625 ЦК Україниінфляційні втрати у розмірі 1 585,52 грн. та 3% річних у розмірі 620,17 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Оскільки [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат є обґрунтованими. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Перший український експериментальний центр» до [PERSON] щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 585,52 грн. та 3% річних у розмірі 620,17 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2 270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14679 від 28.04.2021 року. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 270,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved