Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що позивач з 20.11.2019 р. працював у відповідача на посаді вантажника складського господарства. Відповідно до наказу № 109-К від 18.05.2022 року ТОВ «Роменський завод продтоварів» позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. При цьому, всупереч нормам чинного законодавства ТОВ «Роменський завод продтоварів» не провело повний розрахунок по заробітній платі із позивачем у день звільнення. Згідно довідки ТОВ «Роменський завод продтоварів» № 75 від 16.06.2022 року заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі, починаючи з листопада 2021 року по травень 2022 року становить 39922,19 грн. Тому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 39922,19 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Позивач в заяві до суду позовні вимоги підтримав, просив справу слухати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову суду не подав. Ухвалою суду від 29 червня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати у спрощеному позовному провадженні, з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні до суду не подали. Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати у спрощеному позовному провадженні, з повідомленням (викликом) сторін. Оскільки учасники процесу про розгляд справи повідомлені належним чином та до суду не прибули, суд вважає за можливе розглядати справу за долученими до позовної заяви документами. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе здійснити розгляд заяви без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши докази по справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 62к від 19.11.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» [PERSON] було прийнято на посаду вантажника складського господарства з 20.11.2019 року. Відповідно до наказу № 109-К від 18.05.2022 року ТОВ «Роменський завод продтоварів» [PERSON] було звільнено з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно розрахункового листа ТОВ «Роменський завод продтоварів» станом на 08.06.2022 р. борг підприємства по виплаті заробітної плати [PERSON] становить 39922,19 грн. Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону, суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до статті 2КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У статті 116КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу, в порушення ст.116 КЗпП України, не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. ТОВ «Роменський завод продтоварів» станом на 08.06.2022 р. заборгував по виплаті заробітної плати [PERSON] 39922,19 грн. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з ТОВ «Роменський завод продтоварів» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 39922,19 грн. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу при оформлені позову до суду, суд встановив наступне. Згідно п. 3 ч. 1 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем зазначено, що ним понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., на підтвердження надано розрахункову квитанцію від 28.06.2022 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення витрат на оплату правничої допомоги у сумі 2000,00 грн. підлягають задоволенню повністю, так як заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Позивач у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовийзбір» звільнеий від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, тому відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовийзбір у сумі 992 грн. 40 коп. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved