Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що згідно договору купівлі-продажу від 26.11.2021 він є власником означеного будинку. У належному йому будинку зареєстрована [PERSON] . Згідно п. 24 договору купівлі-продажу від 26.11.2021 до обов`язку продавця [PERSON] входило зняття з місця реєстрації за вказаною адресою до 30.11.2021. Відповідачем обов`язок щодо зняття з реєстрації не виконаний до теперішнього часу, що обмежує права позивача у праві користування та розпорядження житлом. [PERSON] не проживає у належному [PERSON] житловому будинку, її особистих речей там немає. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У заяві від 12.07.2022 позивач [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У клопотанні, яке надійшло до суду 06.07.2022, представник третьої особи просить розглядати справу за його відсутності. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як видно з договору купівлі-продажу від 16.11.2021, наразі власником житлового будинку [ADDRESS] , є [PERSON] . Дана обставина підтверджується також і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 287018656 від 26.11.2021. За змістом довідки Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області № 01-45/3085 від 15.12.2021 відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого\~будинку,\~які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок , квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім власником житлового будинку, не є членом сім`ї позивача по справі та жодних майнових прав на означений житловий будинок наразі не має. Згідно п. 24 договору купівлі-продажу від 26.11.2021 представник продавця зобов`язався зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання в зазначеному житловому будинку до 30.11.2021, проте даний обов`язок до теперішнього часу не виконаний. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не є власником чи співвласником житлового будинку, не є членом сім`ї позивача, не відноситься до житлового будинку як до свого основного місця проживання, не проживає у ньому та не несе витрат по його утриманню, не має договірних відносин з новим власником, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому суд враховує, що реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює позивачу перешкоди у здійсненні ним свого права власності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved