Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

16.06.2022 року заявник як внутрішньо переміщена особа звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт спільного проживання разом із своєю померлою матір`ю [PERSON] , яка померла у м. Горлівка [INFO] , факт чого був встановлений Первомайським міськрайонним судом Харківської області, на підставі чого заявник в подальшому отримав свідоцтво про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану. Вказаний факт йому потрібний для оформлення спадкових прав, оскільки він є спадкоємцем за законом першої черги. В обгрунтування позову заявник вказав, що 02.02.2022 року [PERSON] отримав відмову від державного нотаріуса Мірошниченко О.М. Первомайської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України (м. Харків) (вих.12/02.31 від 02.02.2022 року) в оформленні спадкових прав, оскільки документ, наданий ним на підтвердження обставин спільного проживання з померлою матір`ю станом на день відкриття спадщини, а відповідно і прийняття спадщини на підставі ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України був виданий органом місцевої влади, який не визнається державою України відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Ухвалою судді від 20.06.2022 року провадження у справі відкрито, витребувано від заінтересованої особи інформацію для приєднання до матеріалів справ про спадкування після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] у м.Горлівка Донецької області, а також витребувано інформацію від органу місцевого самоврядування за місцем реєстрації заявника щодо підтвердження дати набуття статусу та дійсного стану заявника [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи (а.с.16). Разом із заявою заявник [PERSON] надав суду заяву від 16.06.2022 року, в якій просив слухати справу без його участі, а саму заяву задовольнити та встановити відповідний юридичний факт (а.с.14). Додатково 21.06.2022 року заявник [PERSON] надав суду повторну заяву про підтримку заявлених вимог та слухання справи за його відсутності (а.с.21). Від заінтересованої особи Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі державного нотаріуса Мірошниченко Олени Миколаївни 24.06.2022 року надійшла заява від 21.06.2022 року за вих. №283/01-16 про слухання справи за відсутності представника вказаної особи у зв`язку з виробничою необхідністю та покладення вирішення справи на розсуд суду разом із витребуваними судом документами (а.с.22). 04.07.2022 року на адресу суду надійшла заява від виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області від 01.07.2022 року вих. №02-19/954, в якій суду на відповідний запит було повідомлено, заявник [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської районної державної адміністрації (як правонаступника управління праці та соціального захисту населення Первомайської районної державної адміністрації) з 26.11.2014 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). У судове засідання учасники справи або їх представники не прибули, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши подані документи в їх сукупності, діюче законодавство та обраний заявником спосіб захисту свого права, суд приходить до наступного. Заявник є внутрішньо переміщеною особою із зареєстрованим місцем проживання на території обслуговування Первомайського міськрайонного суду Харківської області, що підтверджується копією довідки №6321-145 від 26.11.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою 15.01.2019 року (а.с.6) Відповідно до вимог абзацу 1 статті першої Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно з частиною першою та другою статті четвертої Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених\~статтею 12 цього\~Закону; кожна\~дитина,\~у тому\~числі яка\~прибула без\~супроводження батьків,\~інших законних\~представників,\~отримує довідку\~про взяття\~на облік\~внутрішньо переміщеної\~особи;\~ підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені\~в статті 1\~цього Закону, на момент їх виникнення. На підставі статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у\~статті 1 \~цього Закону ; адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо). Частиною першою статті дев`ятої Закону визначено, що внутрішньо переміщені особи мають інші права, визначені Конституцією та Законами України. [INFO] у м. Горлівка Донецької області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданої Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис №446 від 26.12.2019 року)(а.с.8) Заявник [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Калінінським відділом ЗАЦС м. Горлівки Донецької області 03.08.1972 року (актовий запис 898)(а.с.7). На час смерті померла [PERSON] хворіла, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1669 від 07.06.2019 року, виданої КНП «Первомайська центральна лікарня» з діагнозом гостре порушення мозкового кровообігу в басейні правої середньої мозкової артерії з лівобічним геміпарезом та інше, перебуваючи у стаціонарі з 28.05.2019 року до 07.06.2019 року (а.с.10). 02.02.2022 року заявнику державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мірошниченко Оленою Миколаївною за вих. №12/02.31 було відмовлено в оформленні спадкових прав після померлої матері на підставі ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, а саме спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї, оскільки наданий нотаріусу заявником документ на підтвердження вказаного факту є недійним і не створює правових наслідків, що відповідає вимогам ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасового окупованій території України» (а.с.13). Вказаним документом, поданим заявником [PERSON] до нотаріуса, стала довідка комунального підприємства донецької народної республіки «Управляюча компанія міста Горлівка» №1218 від 23.03.2020 року про реєстрацію місця проживання, в якій зазначено, що померла [INFO] [PERSON] , яка є матер`ю заявника [PERSON] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1977 року та була знята з реєстраційного обліку 12.12.2019 року у зв`язку зі смертю, у тому числі разом із сином [PERSON] , який за даною адресою був зареєстрований 02.11.2013 року (а.с.9). Відповідно до витребуваних судом в ухвалі про відкриття провадження у справі документів суду 24.06.2022 року від заінтересованої особи були надані витяг зі спадкового реєстру №69069292 та копія спадкової справи №49/2022 після померлої [PERSON] , яка була розпочата 01.02.2022 року на підставі заяви [PERSON] від 01.02.2022 року (а.с.24-31). Зазначені документи підтверджують факт відсутності інших заяв про прийняття спадщини після померлої [PERSON] та підтверджують волевиявлення заявника [PERSON] для оформлення спадкових прав після померлої матері. Оцінюючи доводи заявника суд погоджується з тим, що заявник має право на звернення до суду саме із заявою окремого провадження для встановлення відповідного факту, оскільки судом не встановлено наявність спору по справі. Відповідно до п.2 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведеності певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка за відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження». В той же час суд відхиляє як підставу для задоволення заяви посилання заявника у своїй заяві на норми Європейського суду з прав людини, зокрема і у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де Європейський суд, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Підставою цього суд зазначає, що вказані справи мали обмежене коло дії та стосувалися особистих немайнових прав на реєстрацію фактів смерті, народження, реєстрації або розірвання шлюбу та не стосувалися особистих матеріальних прав, яким є в даній справі право заявника на оформлення спадщини після померлої матері. Тому застосування вказаних міжнародних документів до даної справи не є релевантним, а застосуванню підлягають норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасового окупованій території України», у тому числі за аналогію закону, оскільки діюча нормативна база не передбачає вирішення питання, яке ставить заявник у своїй заяві. При цьому діючого механізму захисту свого порушеного права діюче в цій частині законодавство не містить, що не може слугувати підставою для відмови у задоволенні заяви [PERSON] , оскільки він зі свого боку виконав усі можливі та необхідні дії для захисту свого права, а обраний ним спосіб захисту свого права є єдиним можливим способом для досягнення мети спадкування після померлої матері [PERSON] на території, де органи державної влади та місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з ч.ч.9 та 10 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. На підставі ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч.1 ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Абзац другий частини другої ст. 16 ЦК України визнгачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України підставою для спадкування після померлого родича без подання заяви про прийняття спадщини є проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а саме спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] є спадкоємцем першої черги після померлої матері [PERSON] на підставі ст.1261 ЦК України. На підставі ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасового окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця\~ є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів; якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів; спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, вказаним законом встановлюється вимоги до подання відповідної заяви про прийняття спадщини після померлої особи на тимчасово окупованій території України та порядок оформлення відповідних спадкових прав. В той же час вказана стаття не містить жодних правових інструментів для оформлення спадщини як у випадку [PERSON] по ч.3 ст.1268 ЦК України (спільне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), тому в даній справі вказану статтю слід застосувати по аналогії закону з метою вирішення справи по суті. При цьому, враховуючи те, що держава не надала заявнику [PERSON] можливості оформлення довідки з місця проживання у м. Горлівка Донецької області в будь-якому іншому державному органі чи органі місцевого самоврядування щодо підтвердження факту проживання зі спадкодавцем, суд у порядку виключення на підставі саме ст.11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасового окупованій території України» приймає для підтвердження факту проживання зі спадкодавцем довідку №1218 від 23.03.2020 року, видану комунальним підприємством донецької народної республіки «Управляюча компанія м. Горлівки», та встановлює відповідність обраного заявником способу захисту свого права загальним вимогам цивільного судочинства. Окремо суд зазначає, що відсутні і підстави для визнання наявності спору про право через можливе визнання спадкового майна відумерлим на підставі вимог глави 9 розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, оскільки заява подана після спливу одного року з часу відкриття спадщини, тому що в правовому полі відсутні органи державної влади або місцевого самоврядування, які б були правонаступниками виконавчих органів Горлівської міської територіальної громади Донецької області станом на час постановлення судового рішення. На підставі ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлюються відповідним розділом ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного та

Outcome: approved