Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на злісне ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків. В обґрунтування вимог зазначено, що вона проживала однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбі в період з 2006 року по 2012 рік. Від цих стосунків вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Однак протягом перебування у фактичних шлюбних стосунків відповідач не дбав про доньку, з 2012 року проживав окремо, його фактичне місцезнаходження їм з дитиною невідоме, бо протягом 9 років відповідач дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, до доньки не приїжджає. Доньці наразі 14 років, вона професійно займається танцями, однак батько жодного разу не поцікавився досягненнями та успіхами дитини. До того ж вихованці танцювальної студії, яку відвідує донька, беруть активну участь у гастролях міжнародного рівня, однак [PERSON] немає можливості брати участь у таких заходах, бо немає батька, який надасть згоду на міжнародні поїздки. Тому враховуючи байдужість відповідача до своєї дитини та ухилення від виконання покладених на нього законом обов`язків, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 08 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18 січня 2022 року задоволено заяву про виклик свідків, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. Протокольною ухвалою суду від 18 січня 2022 року, розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява представника позивача адвоката Ратушної Р.П. про закінчення розгляду справи за відсутності її та позивача, на вимогах наполягає. В судовому засіданні 18.01.2022 позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на вимогах наполягали з підстав, викладених в тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст.. 128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради Косякіна О.В. в судовому засіданні 18.01.2022 вважала за недоцільне позбавляти відповідача батьківських прав з підстав, викладених у висновку виконкому, як органу опіки та піклування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 18 січня 2022 року суду пояснила, що вона класний керівник неповнолітньої Даніели з 2017 року. Дитину знає з 2015 року, бо вела у їх класі фізкультуру. Даніела активна, займається танцями, староста класу. Мама виховує та утримує доньку одна, батька дівчинки вона ніколи не бачила, зі слів мами дитини, фінансово він їм не допомагає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 18 січня 2022 року суду пояснила, що вона подруга позивачки, з 2013 року товаришують та поруч проживають. Вона часто у них в гостях буває, бачаться фактично кожного дня. Знає з хорошої сторони позивачку, яка піклується про доньку [PERSON] , самам її виховаую та запезпечує. Батька дитини вона ніколи не бачила, але зі слів подруги знає, що він їх ображав, виганяв з дому, коли вони жили разом, а з 2012 року він позивачку з дитиною покинув. З розмов з [PERSON] , вона про батька свого нічного не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 22.07.2022 суду пояснив, що він батько позивачки. Куди подівся батько його онуки, [PERSON] , він не знає. Він бачив його останній раз років десять тому, з тих пір своїй доньці він не телефонує, матеріально не допомагає. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим закінчити розгляд справи у відсутність учасників процесу. Вислухавши доводи позивача та її представника, покази свідків та пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про задоволення позову з наступних мотивів. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 8 - копія свідоцтва), яка зареєстрована та проживає з матір`ю (а.с. 11 - довідка). Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на доведення зазначених в позові обставин ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом обов`язків надано письмові докази. Згідно довідки Криворізького навчально-виховного комплексу № 128 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (дитячий садок) Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 18.08.2021, Батько [PERSON] , [INFO] не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться процесом навчання, не відвідує батьківські збори (а.с. 14). [PERSON] займається в студії танцю та має можливість приймати участь у дитячих фестивалях не тільки в Україні, а і з межами держави (а.с. 15). Згідно висновку Виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 31.01.2022 № 8/22-374 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконком вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування висновку зазначено, що згідно з повідомленням Відділення поліції № 1 Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 15.12.2021, при неодноразовому відвідуванні адреси по [ADDRESS] , двері співробітникам поліції ніхто не відчинив. Зі слів сусідки [PERSON] з`ясовано, що за вказаною адресою проживає мати відповідача по справі, [PERSON] . [PERSON] сусідка останній раз бачила близько 50ти років тому, місце проживання його невідоме їй. Протягом 2021 року [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувався. З 29.04.2011 [PERSON] знятий з реєстрації по [ADDRESS] . В результаті вищезазначеного, повідомити думку щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] не є можливим. Зі слів неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з`ясовано, що з батьком [PERSON] , [INFO] , вони не спілкуються близько 10 років. За цей час відповідач по справі не відвідував та не телефонував дитині, взагалі ніяким чином не цікавився її життям. Неповнолітня [PERSON] не заперечує щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] . Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях ( постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі № 752/16443/16-ц), суд не погоджується з позицією по справі Виконкому Довгинцівської районної в місті ради, як органу опіки та піклування, викладеної у висновку від 31.01.2022 (постанова Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19), оскільки вважає, що наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов`язками, тому враховуючи викладене вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням доньки, не забезпечує її матеріально, не виявляє щодо неї батьківського піклування, не турбується про її духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Крім того, частиною 3 статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. В судовому засіданні відповідач пояснила, що не бажає заявляти вимогу про стягнення аліментів з відповідача, обгрунтовуючи це безперспективністю. Тому враховуючи відсутність вимоги позивача про стягнення аліментів з [PERSON] , оскільки відповідно до положень частин першої, третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд вважає, що виконання вимог частини 3 статті 166 СК України буде передчасним, оскільки суд в такому випадку вийде за межі позовних вимог (постанова Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 766/21191/18 (провадження № 61-15263св21). При цьому позивач не позбавлена права на подання до суду заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з іншого із батьків. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки вимога про відшкодування судових витрат позивачем не заявлена, вони покладаються на позивача.

Outcome: approved