Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

В вересні 2021р. позивачі: [PERSON] , яка діє в своїх інтересах і в інтересах малолітнього [PERSON] , [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», в якому просили суд: - стягнути з відповідача на свою користь компенсацію по 12680,0 грн. на кожного з позивачів. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що на підставі договору про надання туристичних послуг позивачі скористалась комплексом туристичних послуг. Відповідно до умов вказаного договору, електронних квитків та ваучера № 5075323 виліт з міжнародного аеропорту «Бориспіль» мав відбутися літаком відповідача 01 липня 2021р. о 03:30 год. рейсом PS 6233 сполученням «Київ-Анталія», а фактично відбувся 01 липня 2021р. о 17:20 год. Затримка рейсу представниками відповідача не пояснювалась. В період часу від запланованого вильоту до часу фактичного вильоту, тобто протягом майже 14 годин, позивачі та їх дитина перебували у вкрай незручному та дискомфортному становищі. Це виражалось у порушенні режиму харчування, тривалому очікуванні вильоту, відсутності будь-якої інформації щодо часу та дати вильоту. В липні 2021р. позивачі, в особі їх представника (адвоката) звертались до відповідача з письмовими вимогами та з проханням надати інформацію на підставі чого та з якої причини було змінено час вильоту. 29 липня 2021р. від відповідача надійшла відповідь про те, що затримка рейсу відбулась по причині очікування дозволу на виконання рейсу. Інших відповідей на час подання до суду даного позову не надходило. Відповідач на звернення позивачів не надавав будь-якого підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів. У зв`язку з чим, позивачі вважають, що відповідач має виплатити їм матеріальну компенсацію, тому були вимушені звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 3 Повітряного кодексу України (далі по тексту - ПК України), ст. 42 Закону України «Про транспорт», ст. 10 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено - чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України; якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені Законами України (Кодексами України), застосовуються правила міжнародного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Статтею 910 ЦК України встановлено, що за договором перевезення пасажира перевізник зобов`язується перевезти пасажира до пункту призначення, а у разі здавання багажу - доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка мас право на одержання багажу. Укладання договору перевезення пасажира та багажу з перевізником підтверджується видачею пасажирського квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачі придбали електронні авіаквитки відповідача та ваучер № 5075323 на міжнародне повітряне перевезення за маршрутом «Київ-Анталія» рейсом PS 6233 на 01 липня 2021р. з відправленням о 03:30 год. Отже, судом встановлено, що між сторонами було укладено договір на міжнародне повітряне перевезення. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, що мало місце затримка рейсу PS 6233. Судом встановлено, що в позасудовому порядку позивачі зверталися, в особі їх представника до відповідача з адвокатським запитом щодо надання відомостей на підставі та з якої причини було змінено час вильоту рейсу PS 6233 на 01 липня 2021р. 29 липня 2021р. стороною відповідача було надано відповідь на відповідний запит про те, що затримка рейсу PS 6233 на 01 липня 2021р. відбулась по причині очікування дозволу на виконання рейсу з Управління цивільної авіації Туреччини. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної авіаційної служби України № 1239 від 26 листопада 2018р. та зареєстровані в МЮ України 08 лютого 2019р. за № 141/33112 (далі по тексту - Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу) встановлено, що укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу. Відповідно до Преамбули Повітряного кодексу України (далі по тексту - ПК України), цей Кодекс України встановлює правові основи діяльності в галузі авіації. Згідно ч. 16 ст. 100 ПК України, якщо пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Питання компенсації у випадку відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу врегульовано статтями 104, 105 та 106 ПК України та містять норми права, які перебувають в системному та логічному зв`язку між собою. Правове регулювання компенсації пасажирам у разі скасування рейсу унормовано приписами ст. 105 ПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 105 ПК України, у разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу та компенсацію відповідно до частин п`ятої і шостої статті 104 цього Кодексу. Пасажир має право на компенсацію, якщо його не поінформовано про скасування рейсу: - щонайменше за два тижні до запланованого часу відправлення; - у період не більше ніж за два тижні і не менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за дві години до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через чотири години після запланованого часу прибуття; - менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за годину до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через дві години після запланованого часу прибуття. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, авіаперевізник, скасовуючи або затримуючи рейс, повинен надавати пасажирам на їх запит пояснення щодо підстав скасування чи затримки рейсу. У разі необхідності забезпечення своєчасної пересадки трансферних пасажирів на стикувальні рейси перевізник за першої можливості повинен запропонувати їм альтернативні маршрути перевезення. Частиною 3 ст. 105 цього Кодексу, визначено положення про те, що перевізник не зобов`язаний виплачувати компенсацію, передбачену частинами п`ятою і шостою статті 104 цього Кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів. Частиною 4 цієї статті встановлено, що доведення факту інформування пасажира про правила та умови перевезення, порядок бронювання місць на рейсах, тарифи, такси (збори), про розклад та строки виконання рейсу покладається на авіаперевізника, його агента з продажу, туристичного оператора та інших уповноважених організацій за місцем укладання договору повітряного перевезення. Частина 5 ст. 105 ПК України вказує, що у разі скасування рейсу авіаперевізником та продовження пасажиром подорожі іншим рейсом (рейсами) або за іншим маршрутом пасажирам має бути безплатно запропоновано та забезпечено: 1) харчування та прохолодні напої відповідно до часу очікування нового рейсу; 2) місця в готелі у разі, якщо пасажири змушені чекати на відправлення впродовж однієї або більше ночей чи якщо час додаткового очікування відправлення більший, ніж передбачалося; 3) наземний трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт; 4) два телефонні дзвінки або телекс-, факс-повідомлення, або повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови аеропорту. В свою чергу за ч. 5 ст. 104 ПК України встановлено, що якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час. Частиною 6 ст. 104 ПК України встановлено, що перевізник має право зменшити розмір компенсації, визначеної у частині п`ятій цієї статті, на 50 відсотків, якщо пасажиру пропонується заміна маршруту перевезення до його пункту призначення альтернативними рейсами, час прибуття яких не перевищує запланованого: на дві години - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; на три години - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; на чотири години - для рейсів, не зазначених у абзацах другому та третьому цієї частини. Відстань, зазначена в цій частині цієї статті, вимірюється за методом ортодромічної відстані маршруту. Таким чином, з`ясуванню підлягають обставини, наявності підстав для компенсації за умови скасування рейсу чи відмови в таких виплатах у разі затримки рейсу. Квитки на регулярні рейси не є еквівалентними квиткам на чартерні рейси і тому до них можуть застосовуватися різні правила перевезення. Згідно пункту 2 умов договору перевезення, які вказані у чартерному пасажирському квитку та багажній квитанції: перевізник зобов`язується вжити всіх залежних від нього заходів, щоб перевезти пасажира та багаж у розумні строки. Час, вказаний в перевізних та інших документах, не гарантується і не є складовою частиною цього Договору. Перевізник може без попередження замінити повітряне судно, змінити чи відмінити посадку в пунктах, зазначених у квитку. Розклад може бути змінено без попередження пасажира. У даній справі позивачами не надано доказів в підтвердження того, що пасажирам відмовлено у перевезенні, та навпаки підтверджено виконання рейсу. Однак, як вбачається з відповіді відповідача на адвокатський запит представника позивачів, що 01 липня 2021р. мали місце дії надзвичайних обставин або непереборної сили, яким не можна було б запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів, і що саме ці обставини стали підставою для затримки рейсу, які виразились у бездіяльності державних органів - Управління цивільної авіації Туреччини, а саме, ненадання дозволу на виконання рейсу PS 6233, 01 липня 2021р. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що відповідачем були виконанні покладені на нього обов`язки при перевезенні позивачів рейсом PS 6233 - 01 липня 2021р., та діяв виключно у встановленому законом порядку у відповідності до національних та міжнародних правових норм. З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову і стягнення на користь позивачів зазначену вище суму компенсації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed