Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

07 грудня 2021 року позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28 травня 2020 року між позивачем та відповідачем було підписано заяву до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою відповідач погодився на умови цього договору, що розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua. Відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у сумі 20\~000,00 грн, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 55 процентів річних. Підписанням Заяви про приєднання, Клієнт беззастережно підтвердив, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору, в тому числі з додатками до Договору та Тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами Договору, а також отримав примірник Договору. Внаслідок несплати коштів, визначених умовами кредитування, станом на 02 грудня 2021 року за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 18831,03 грн, що складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 15757,30 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2\~976,20 грн, трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 54,40 грн, трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 17,16 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 25,97 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03 травня 2022 року позивачем подано заяву, в якій представник позивача вказує, що 12 квітня 2022 року та 18 квітня 2022 року відповідачем в добровільному порядку частково погашено заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 18\~733,50 грн. У зв`язку із чим банком здійснено перерахунок заборгованості, згідно якого станом на 02 травня 2022 року залишок заборгованості відповідача перед банком становить 97,53 грн, з яких сума трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 54,40 грн, сума трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 17,16 грн, сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 25,97 грн, яку просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн (а.с.39). 23 травня 2022 року позивачем подано заяву, в якій вказує, що відповідачем не сплачена заборгованість у розмірі 97,53 грн. Оскільки при звернення до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 грн, часткове погашення заборгованості відбулося після пред`явлення позову до суду, тому просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2270,00 грн (а.с. 42). Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте до суду подано заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки в судове засідання, відзиву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 14 липня 2022 року прийнята відповідна ухвала.\~ Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 28 травня 2020 року між позивачем та [PERSON] було підписано заяву про приєднання №101926610/280520 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, якою відповідач погодився на умови цього договору, який розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, на підставі якої було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у сумі 20\~000,00 грн. процентна ставка за кредитом складає 55 процентів річних (а.с. 7-8). 28 травня 2020 року між позивачем та [PERSON] було підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) (а.с. 9-10). Згідно з розрахунком заборгованості за Договором від 28 травня 2020 року, станом на 02 грудня 2021 року наявна заборгованість у розмірі 18831,03 грн, що складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 15757,30 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2\~976,20 грн, трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 54,40 грн, трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 17,16 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 25,97 грн (а.с. 15). 27 жовтня 2021 року позивач звернувся до відповідача [PERSON] з повідомленням про наявність боргу та погашення заборгованості, яке було отримано особисто відповідачем 01 листопада 2021 року (а.с. 16-17). Відповідно до меморіального ордеру № 3574757510 від 12 квітня 2022 року, відповідачем сплачено на рахунок позивача у розмірі 3000 грн (а.с. 40). Згідно меморіального ордеру № 6639866410 від 18 квітня 2022 року та меморіального ордеру № 6132705510 від 18 квітня 2022 року, [PERSON] сплачено кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 10\~733,50 грн та 5000,00 грн (а.с.41). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої-другої\~статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом пункту 1 частини другої\~статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої-другої\~статті 207 Цивільного кодексу України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, \~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно частини першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Як передбачено частиною першою\~статті 1048 Цивільного кодексу України \~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу частини другої\~статті 1054 Цивільного кодексу України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач, підписавши 28 травня 2020 року, заяву про приєднання №101926610/280520 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ознайомився та погодився з усіма умовами укладеного договору. Позивач у повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Згідно частини першої статті 629 Цивільного кодексу України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено\~статтею 526 Цивільного кодексу України. Так, у\~частині першій статті 526 Цивільного кодексу України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша\~статті 527 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої статті 611 Цивільного кодексу України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України). Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом обґрунтовував свої позовні вимоги, зокрема, у частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат положеннями вищенаведеної частини другої статті 625 Цивільного кодексу України. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як встановлено судом,\~\~відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №101926610/280520 від 28 травня 2020 року, внаслідок чого станом на 02 травня 2022 року заборгованість складає у загальному розмірі 97,53 грн, з яких сума трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 54,40 грн, сума трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом-17,16 грн, сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 25,97 грн. Відповідно до частини першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України,\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором. Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять. Відповідач, не бажає приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорюють наявних підстав для стягнення грошової суми. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з меморіального ордеру від 06 грудня 2021 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2270,00 грн (а.с. 1). Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до статей 509, 526, 527, 530, 543, 553, 554, 610-612, 625 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved