Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім, посилаючись на те, що вона являється дружиною [PERSON] . Вони з чоловіком проживали в м. Києві. 14.05.2019 року чоловік вийшов з дому і не повернувся. З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Заявниця одна утримує і виховує неповнолітніх дітей і має право на отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії при умові визнання чоловіка померлим чи безвісно відсутнім. З приводу зникнення [PERSON] заявницею [PERSON] 12.11.2020 року було подано заяву до Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві, однак, проведеними заходами місцезнаходження [PERSON] встановлено не було. В зв`язку з чим, [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності заявниці, яка надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує. Справу розглянуто у відсутності представника заінтересованої особи, який про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду письмові заяви, якими підтвердили факт безвісної відсутності [PERSON] , а саме те, що він 14.05.2019 року у м. Києві вийшов з квартири за адресою [ADDRESS] і до цього часу не повернувся. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, пояснення свідків, з`ясувавши обставини, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.10.2008 року, виданого виконкомом Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області, 11.10.2008 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » , актовий запис №7. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.03.2010 року, виданого виконкомом Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.02.2012 року, виданого виконкомом Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Згідно статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування. За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність». Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 12.11.2020 року було подано заяву до Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві. Перевіркою було встановлено, що гр.. [PERSON] , [INFO] знаходиться в розшуку за Дніпровським УП ГУНП у м. Києві як безвісти зниклий, однак, проведеними заходами місцезнаходження [PERSON] встановлено не було. Проведеними заходами встановити місцезнаходження останнього не виявилося можливим. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем свого постійно проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, заявнику нічого не відомо про місце перебування [PERSON] , а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів. Також судом встановлено, що заявниці необхідне визнання її чоловіка безвісно відсутнім для отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії при умові визнання чоловіка безвісно відсутнім, так як заявниця одна утримує і виховує неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 1 ст.309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місце перебування цієї особи суд за місцем перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved