Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

21.06.2022 позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б\\н від 20.05.2011. Відповідно до укладеного договору № б/н від 20.05.2011 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на сайті банку, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредит у розмірі відповідно до умов договору. Відповідачка зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 19.04.2022 має заборгованість у розмірі 17556 гривень 30 копійок, з них: 13574, 62 грн заборгованість за тілом кредита, 3981, 68 грн заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути на свою користь заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 25.07.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При укладенні кредитного договору сторони виходили з вимог ст. 634 ЦК України у відповідності до яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 20.05.2011 [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву б/н від 20.05.2011 р. Відповідно до виявленого бажання, відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2800 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2011 року відповідачка стала клієнтом АТ КБ «Приватбанк», ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у позивача, в якій зазначено істотні умови кредитного договору (сума кредитного ліміту, розмір процентів, строк дії кредитного договору). У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповідь про прийняття цієї пропозиції. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі по тексту - Умови) та "Тарифами Банку" складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, відповідачка в порушення вимог договору свої зобов`язання в частині погашення кредиту, згідно розрахунку заборгованості по погашенню кредиту та відсотків станом на 19.04.2022 за користування кредитом не виконує, в результаті чого заборгованість складає 17556 гривень 30 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13574,62 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 3981,68 грн. Правильність проведення позивачем зазначеного розрахунку відповідачкою належними та допустимими доказами не спростована. На спростування розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ "ПРИВАТБАНК", відповідачка відзиву відносно позову до суду не подавала. Крім того, виписка з карткового рахунку відповідачки [PERSON] вказує, що отриманими картками відповідачка активно користувалась, грошові кошти використовувала для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримувала кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснювала розрахунки через термінали, здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом, а отже, прийняла запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу. Відповідно до Постанови Національного банку №705 від 05.11.2014 р. "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Таким чином, доказом фактів: встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020 р. справа №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, згідно вимог ст. 610 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та умовах чинного між сторонами договору, а тому підлягають до задоволення. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481,00 гривень, згідно вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved