Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на\~\~її користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 42485 грн. 82 коп.\~без утримання податку та обов`язкових платежів. Крім того, позивач просить стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на її користь суму середнього заробітку за весь час затримки виплати при звільненні заробітної плати, починаючи з 19 липня 2021 року по дату розгляду позовної заяви по суті. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона працювала в Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на посаді начальника відділу землеоціночних робіт з 13.02.2012 (наказ №11-кс від 13.02.2012 р.). 19 липня 2021 року її було звільнено у зв`язку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1\~ст. 40 КЗпП України\~(наказ №24-кс від 19.07.2021 р.). Вищевказана ліквідація відбулася відповідно до наказу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (від 06.04.2021 № 27 «Про припинення\~Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центру державного земельного кадастру» за погодженням Держгеокадастру щодо припинення Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Позивач зазначає, що відповідно до положення про Харківську регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», затвердженого наказом Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (далі Центр ДЗК) від 06.02.2019 №6, ліквідована філія не мала статусу юридичної особи, діяла як відокремлений підрозділ підприємства відповідача, звітувала перед Центром ДЗК за показниками господарської та фінансової діяльності, в тому числі про виплати заробітної плати, а п. 6.10 Положення передбачена відповідальність генерального директора Центру ДЗК в частині нарахування та виплат заробітної плати працівникам структурних підрозділів. Таким чином, саме Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (код ЄДРПОУ 21616582), юридична адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 3, є єдиною відповідальною особою за нарахування та виплату заробітної плати працівникам структурних підрозділів. На час звільнення існувала заборгованість перед позивачем по заробітній платі у сумі 42485,82 грн., що підтверджується довідкою директора ХРФ ДП «ЦДЗК» від 14.09.2021 року, яка не сплачена на час подання позову та яку позивач просить стягнути з відповідача. Також, позивач просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати до дати розгляду справи по суті на підставі вимог ст. ст.\~116,\~117 КЗпП України. На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.12.2021 року відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження, призначено судове засідання на 12.01.2022, яке неодноразово відкладалось на 16.02.2022, 05.04.2022 та на 01.08.2022. 11.01.2022 на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли додаткові пояснення від позивача разом з додатками, в яких позивач уточнювала суму вимог в частині стягнення середнього заробітку по дату розгляду справи по суті, а саме з 19.07.2022 по 11.01.2022 сума середнього заробітку складатитиме 88 188,92 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду 27.07.2022 додаткові пояснення, в яких зазначила, що станом на 01.08.2022 сума середнього заробітку за час затримки належних працівникові сум при звільненні складатимиме 187 943,60 грн. з урахуванням кількості (260) робочих днів за період з 19.07.2021 по 01.08.2022. Представник відповідача, повідомленого належним чином, у судові засідання, призначені на 12.01.2022, 16.02.2022 та на 01.08.2022, не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. 26.07.2022 року судом отримано клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи у судовому засіданні, призначеного на 01.08.2022, з посиланням на неможливіть відповідача забезпечити явку свого представника до суду у зв`язку з територіальною віддаленістю від суду, а також через повномасштабну військову агресію Російської Федерації проти України і пов`язані із цим особливі умови функціонування системи державних інституцій, у тому числі і відповідача, відсутністю коштів для забезпечення фізичної присутності свого представника у даному судовому засіданні. Суд зазначає, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64 від 24.02.2022 року з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан. Верховною Радою України у зв`язку\~з триваючою\~широкомасштабною збройною\~агресією Російської\~Федерації проти\~України ухвалені\~Закони про\~затвердження Указів\~Президента України\~№ 133/2022\~від 14.03.2022,\~№ 259\~від 18.04.2022\~,\~№341/2022\~від 17.05.2022\~ «Про\~продовження строку дії\~воєнного стану в Україні».\~На теперішний\~час строк\~дії воєнного\~стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 на 90 діб. Відповідно до ст.12-2 ЗУ "Про правовий режим воєнного стану" суди, органи та установи системи правосуддя в умовах правового режиму воєнного стану діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з рішенням загальних зборів суддів Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.05.2022 року скасовано дистанційний режим роботи Дзержинського районного суду м. Харкова з 01.06.2022 року та відновлена робота суду в штатному режимі в умовах воєнного стану. Ухвалою суду від 17.12.2021 про відкриття провадження у справі відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідачем копію ухвали та позовної заяви разом з додатками отримано 21.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про судове засідання, призначене судом на 01.08.2022, відповідач був завчасно повідомлений належним чином 07.07.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Крім того, Цивільним процесуальним кодексом України перебачено можливість брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду, а також можливість брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів. Дзержинський районний суд має технічне забезпечення та можливість здійснювати судові засідання в режимі відеоконференції. Від відповідача не надходило відповідного клопотання. Згідно з ч.4 ст.223 ЦПКУКраїни у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Таким чином, враховуючи предмет спору, тривалість дії воєнного стану, процесуальні можливості та обов`язки сторін, з метою дотримання розумних строків розгляду справи суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню та справу можливо розглянути за наявними в ній матеріалами. На підставі частини 2 статті 247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивач з 13.02.2012 працювала на посаді начальника відділу землеоціночних робіт управління землевпорядних, землеоціночних, топографогеодезічних та картографічних робіт Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». На підставі Наказу директора Харківської регіональної філії № 24-кс від 19.07.2021 року [PERSON] було звільнено з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1\~ст. 40 КЗпП України. Згідно з п. 1.2 Положення про Харківську регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (надалі Центр ДЗК, підприємство) Харківська регіональна філія Центру ДЗК є відокремленим підрозділом Центру ДЗК і діє на території Харківської області. Пунктом 1.3 Положення передбачено, що у своїй діяльності філія Центру ДЗК підпорядковується підприємству в особі генерального директора Центру ДЗК. Відповідно до пунктів 3.1., 3.2, 3.4 вказаного Положення філія Центру ДЗК не має статусу юридичної особи, є відокремленим підрозділом підприємства, діє від імені та в його інтересах. Повноваження філії Центру ДЗК визначаються чинним законодавством України, Статутом підприємства та цим Положенням. Філія є платником податків, зборів та інших обов`язкових платежів за місцем реєстрації (взяття на облік платником податку), крім тих податків, зборів а інших обов`язкових платежів, що сплачуються за місцем реєстрації підприємства. В день звільнення з позивачем не був проведений повний розрахунок та виплата належних їй сум, у зв`язку з чим у відповідача після ліквідації філії перед позивачем виникла заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, що становить 42485 грн 82 коп. і складається з заборгованості: за травень 2021 року 700,30 грн, за червень - 11373,88 грн., за липень 2021 року 30411,64 грн. Вказаний розмір заборгованості підтверджується копією довідки за підписом директора Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 14.09.2021. Положеннями ст.47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що позов в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у сумі 42485 грн. 82 коп. необхідно задовольнити. Позивач, крім заборгованості з виплати заробітної плати, також просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати належних працівникові сум з 19 липня 2021 року по дату розгляду позовної заяви по суті. З приводу заявлених в цій частині вимог суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі\~невиплати з\~вини власника\~або уповноваженого\~ним органу\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~визначені статтею116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень\~статті 233 Кодексу законів про працю України\~у взаємозв`язку з положеннями ст. ст.\~117,\~237-1\~цього\~Кодексу\~роз`яснив, що за\~ст. 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно\~ст. 27 Закону України "Про оплату праці"\~порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (надалі Порядок), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Абзацем 1\~пункту 8 вказаного порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. З відомостей, які містяться в довідці за підписом директора Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», вбачається, що середньомісячна заробітна пата [PERSON] за останні два календарних місяця роботи, що передує звільненню складає - 13734,30 грн; середньоденний розмір заробітної плати за останні два календарних місяця роботи [PERSON] , що передує звільненню складає - 722,86 грн. Кількість робочих днів за період з 19.07.2021 року по 28.10.2021 року (до суду позивач звернуласая 29.10.2021) складає 72 дня, тому при зверненні до суду позивач просила стягнути 722,86 грн. *72 дн.= 52045,92 грн. В подальшому під час розгляду справи сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню збільшувалася, станом на 01.08.2022 сума середнього заробітку, яку позивач просить стягнути складає 187943,60 грн. Відповідно до п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 Кодексу законів про працю України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до\~ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Оцінивши в сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, суд враховує, що позивач звільнена у зв`язку з ліквідацією відокремленого підрозділу підприємства відповідача, на момент звільнення заборгованість по заробітній платі становила 42485 грн 82 коп., позивачу на час звернення до суду вказана заборгованість виплачена не була. На час ухвалення рішення у даній справі відповідач не визначився зі своєю позицією щодо заявлених вимог, хоча і вказував в клопотанні про перенесення розгляду справи на зацікавленість зі свого боку в результатах розгляду, не надав належних та допустимих доказів в обгрунтування заперечень проти або визнання позовних вимог, а також поважності причин не надання таких доказів. В той же час, суд враховує, що початок повномасштабної військової агресії з боку Російської Федерації та введення у зв`язку з цим воєнного стану на території України, який й досі триває, унеможливили розгляд справи у строки, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, тому при визначенні розміру суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню, суд враховує процесуальну поведінку сторін до 24.02.2022 та після відновлення роботи суду в звичайному режимі. Також суд зауважує, що позивач не надала обгрунтування ймовірного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні. З метою дотримання критеріїв справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця, враховуючи предмет позовних вимог та залежність їх розміру від часу постановлення рішення у зв`язку з не проведенням розрахунку відповідачем, об`єктивні обставини, що виникли після 23.02.2022, суд дійшов висновку, що встановлені обставини справи в їх сукупності дають підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] до 90 000 грн., оскільки саме тоді будуть враховані та дотримані інтереси обох сторін. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку задовольнити частково та стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь позивачки суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 90 000 грн. Враховуючи вимоги\~ст. 430 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачі при поданні позову про стягнення заробітної плати звільняються від сплати судового збору. Крім того, позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку у розмірі 908 грн. З урахуванням\~вимог ст.\~141,\~ч.2\~ст.176\~ЦПК України\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. та на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial