Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації до [PERSON] , в якому просить: -скасувати рішенням державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Сосніна Г.В. від 13.04.2018 № 40619549 за [PERSON] зареєстровано право власності на дачний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457); -припинити право власності [PERSON] (Паспорт серії: [NUMBER] , видании? 17.05.1996 , видавник: Біляі?вськии? РВ УМВС Украі?ни в Одеськіи? області РНОКПП особа не має коду у зв`язку з релігіи?ними переконаннями) на дачний будинок загальною площею 74 кв.м., що розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457); -зобов`язати [PERSON] (Паспорт серії: [NUMBER] , видании? 17.05.1996 , видавник: Біляі?вськии? РВ УМВС Украі?ни в Одеськіи? області РНОКПП особа не має коду у зв`язку з релігіи?ними переконаннями) знести об`єкт самочинного будівництва, а саме дачний будинок загальною площею 74 кв.м., який розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001. -стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір в сумі 6810,00 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що за результатами вивчення питання наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері охорони навколишнього природнього середовища Білгород-Дністровською окружною прокуратурою Одеської області встановлено порушення вимог Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» під час набуття [PERSON] права власності на дачний будинок, що розташований в [ADDRESS] . Установлено, що рішенням державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Сосніна Г.В. від 13.04.2018 № 40619549 за [PERSON] зареєстровано право власності на дачний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457). Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці водного фонду площею 2,1580 га, яка знаходиться на території Білгород-Дністровського району - 47 км траси Одеса-Ізмаїл Одеської області, кадастровий номер 5120887400:01:005:0001, та перебуває у користуванні Біляївської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок (далі - Біляївська РО УТМР) згідно договору оренди, укладеного 20.09.2004 з Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією строком на 49 років для розміщення Єгерського пункту «Хатки», який зареєстрований у Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.09.2004 № 259, а також зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко В.А. від 20.08.2014 № 15262973 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204657851208, номер запису про інше речове право 6735414). Щодо частини земельної ділянки площею 0,0079 га під вказаним об`єктом будівництва між Біляївською РО УТМР та [PERSON] 10.08.2017 укладено договір суборенди земельної ділянки, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора Молодіжненської сільської ради Овідіопольского району Одеської області Єфремова А.В. від 29.12.2017 № 39057379 (номер запису про інше речове право 24248267). Установлено, що дачний будинок знаходиться у межах заповідного урочища «Дністровські плавні», є територією та об`єктом природно-заповідного фонду України та екологічною мережею України, а також знаходиться в межах прибережної захисної смуги ріки Дністер, щодо якої встановлений особливий правовий режим використання. Таким чином, право власності на вказаний дачний будинок набуто незаконно, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності, знесення самочинного будівництва. Відповідач, набуваючи та реалізуючи своє право власності на самочинно збудований дачний будинок, порушим режим використання території природно-заповідного фонду - заповідного урочища «Дністровські плавні», встановленого статтями 16, 30 Закону України «Про природно-заповідний фонд України, та особливий режим використання земельної ділянки, що перебуває у межах прибережної захисної смуги ріки Дністер. Заповідне урочище «Дністровські плавні» загальною площею 7620 га створено 1 жовтня 1993 року рішенням Одеської обласної ради народних депутатів № 496-ХХІ «Про заходи по збереженню і розвитку природно-заповідного фонду області». Заповідне урочище «Дністровські плавні» є основою для створення в 1996-1997 роках Національного природного парку «Нижньодністровський». Землі заповідного урочища «Дністровські плавні» відносяться до земель природоохоронного значення та входять в склад природно-заповідного фонду Одеської області та України. Водно-болотні угіддя заповідного урочища «Дністровські плавні» та прилеглі до них території та акваторії природного середовища дельти внесені в списки Рамсарської конвенції та охороняються міжнародною спільнотою. Статтями 8-11 Положення передбачено, що заповідне урочище «Дністровські плавні» розташовано в Біляївському (Біляївське лісництво - 20, 23, 24, 26, 27, 28, 29 квартали площею 4374,3 га) та Білгород-Дністровському (Біляївське лісництво - 30, 31 квартали площею 1094,4 га та землі держземзапасу 2150 га) районах Одеської області. В межі заповідного урочища включені 6 км русла ріки Дністер та 4 км русла ріки Турунчук. В межах заповідного урочища на території Білгород-Дністровського району розташовані: ?Осетрове господарство Одеського облрибкомбінату загальною площею 39,2 га: створене з цільовим природоохоронним призначенням для відтворення осетрових риб та випуск їх в природні водойми ріки Дністер; ?Мисливські будинки Біляївського товариства мисливців та рибалок, що підлягають перепрофілізації на охорону заповідного урочища та польову базу-лабораторію з проведення екологічних інформаційно-освітніх програм; ?Митна та прикордонна служби, що виконують огляд пасажирського та річного транспорту (сприяють охороні та підтримці заповідного режиму на території заповідного урочища). Межі в Білгород-Дністровському районі: від «Стрілки» - місця впадання р. Турунчук в Дністер кордон вгору по течії Дністра тягнеться до єрика у 51 км автодороги Маяки-Паланка. Далі межа через очеретяні асоціації тягнеться на південь до озера Тіора і по заповідному берегу єрика входить до Дністровського лиману. Потім межа тягнеться в глибину лиману на 1 км. Ця кілометрова зона акваторії лиману тягнеться вздовж його північного берега до правого берега гирла Кіляри. Звідси межа проходить вздовж русла гирла до русла Глибокого Турунчука і потім проходить через Тростникові асоціації в південно-західному напрямку вздовж русла Мертвого Турунчука. Там межа проходить по лівому березі до кінця русла і по цьому азимуту через очеретяні асоціації доходить до «Стрілки». Русло Дністра від «Стрілки» до 51 км (вздовж автодороги Маяки-Паланка. Протяжність 6 км). Резервується як місце покою іхтіофауни: тут промислове та любительське рибальство заборонено. Межі в Біляївському районі: від «Стрілки» межа тягнеться вверх проти течії по протоці «Широка» до її впадання в озеро Біле. Звідси межа тягнеться через середину озера в північному напрямку та доходить до старого русла, що сполучає Турунчук з озером. По цьому єрику межа виходить на правий берег Турунчука та проходить вверх за течією вздовж його русла. На відстані 2-х км вверх за течією від водопадаючих каналів Одеського облрибкомбінату межа проходить по лівому берегу Турунчука та тягнеться на протязі 4 км вверх до старого єрика на озеро Тудорово. Ця частина русла Турунчука резервується як місце покою іхтіофауни: тут промислове та любительське рибальство забороняється. Звідси межа йде по правому берегу єрика до озера Тудорово. Далі межа тягнеться на 100 м вглиб озера та здійснює контур стометрової смуги акваторії озера доходить до протоки, що веде до ріки Дністер. Звідти через очеретяні асоціації межа прямує на південь до меандра «Діонісій» та потім строго вздовж лівого берега ріки вона тягнеться вниз за течією. У 51 км автодороги Маяки- Паланка межа перетинає ріку Дністер та зливається з межею по Білгород-Дністровському району. Питання меж заповідного урочища «Дністровські плавні» та перебування у його межах, зокрема будівель та споруд Біляївської РО УТМР досліджувалось у 2010-2012 роках органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями при розробленні Проекту зміни меж заповідного урочища «Дністровські плавні» на території Білгород-Дністровського району Одеської області. Відповідно до акту обстеження території заповідного урочища «Дністровські плавні» на території Білгород-Дністровського району комісією, створеною розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 05.11.2012 № 837/А-2012, за результатами огляду заповідного урочища виявлено, що в заповідному урочищі знаходяться наступні об`єкти господарської діяльності: ?автомобільна дорога Одеса-Рені 2-ї категорії шириною 9 м з середньодобовою інтенсивністю руху = 1000 об`єктів на добу; ?від 41 км автодороги Одеса-Рені кабелі зв`язку з їх охоронними зонами; ?від 44 км автодороги Одеса-Рені розташовані повітряна лінія електропередач 110 кВ (металеві опори), повітряна лінія електропередач 10кВ (залізобетонні опори) з їх охоронними зонами до 20 м; ?до 46 км автодороги Одеса-Рені знаходяться квартали ДП «Одеське лісове господарство»; ?на 49 км автодороги Одеса-Рені знаходиться митна і прикордонна служби, що виконують догляд вантажного, пасажирського і річкового транспорту з причалами та допоміжними спорудами адміністративних будинків, 26 мисливських будинків Біляївської районної організації мисливців та рибалок Одеської обласної організації УТМР з причалом та іншою соціальною інфраструктурою; ?на 50 км автодороги Одеса-Рені знаходиться польова база-лабораторія по проведенню екологічних інформаційно-освітніх програм університету І.І. Мечникова , колишній майновий комплекс Одеського облрибкомбінату з промисловою інфраструктурою, переданий в оренду ПП «Перша Дністровська заводь», вулиця Плавнева населеного пункту с. Удобне з 11 жилими і господарськими будівлями з їх присадибними ділянками, електротрансформатором та електромережею. Згідно наукового обґрунтування можливості зміни меж заповідного урочища «Дністровські плавні», розробленого Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова від 28.10.2010, в заповідному урочищі знаходиться акваторія р. Дністер (6 км) і прилегла територія, включаючи полотно автомобільної дороги Одеса-Рені з відповідною смугою відчуження на ділянці від 43 до 51 км. Вся ця територія по суті є техногенною зоною, на якій знаходиться ділянка колишнього осетрового господарства з будівлями і спорудами (біля 40 га), житлова зона с. Удобне-2 (вул. Плавнева), митна та прикордонна служба з будівлями і спорудами, будівлі єгерського пункту мисливського господарства Біляївської районної організації Одеської обласної організації УТМР (27 домівок), приватна територія (біля 4 га) та траси зв`язку й дві смуги ЛЕП. Аналогічне обґрунтування міститься у науковому обґрунтуванні на зміну меж заповідного урочища «Дністровські плавні» на території Білгород-Дністровського району, від 24.11.2012 № 113.005/03 розробленого Державною екологічною академією; експертному висновку на зміну меж території заповідного урочища «Дністровські плавні» на території Білгород-Дністровського району Одеської області ДП «Науково-дослідний центр екологічного маркетингу та інжинірингу» НААН України від 22.11.2012 № 20; висновку громадської експертизи, розробленого під керівництвом голови Одеської обласної організації УТМР Жука С.К., голови Одеського регіонального відділення асоціації міст України і громад Демченка В.Г., затвердженого 15.11.2012 президентом екологічного центру сталого розвитку України-головою громадської ради при Держуправлінні охорони навколишнього природного середовища в Одеській області Геращенком Ю.Є. Відповідно до листа ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 31.01.2013 № 222а визначено перелік користувачів земельних ділянок, які планується вилучити з заповідного урочища «Дністровські плавні» загальною площею 158,3649 га: мисливські будівлі єгерського пункту «Хатки» Біляївської районної організації мисливців і рибалок; польова база-лабораторія по проведенню екологічних інформаційно-освітніх програм університету І.І. Мечникова; митна і прикордонна служби; с. Удобне-2 (вул. Плавнева); автодороги 2-ї категорії Одеса-Рені; осетринницький комплекс Одеського облрибкомбінату з будівлями і спорудами; траси зв`язку; дві смуги ЛЕП. За результатами розгляду вищевказаних документів на підставі подання Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Одеській області від 04.12.2012 № 1165/05 та від 31.01.2013 № 47/02-05 рішенням Одеської обласної ради від 14.02.2013 № 738-VI скасовано статус об`єкта заповідного фонду місцевого значення частини заповідного урочища «Дністровські плавні» на території Білгород-Дністровського району Одеської області площею 158,3649 га, яка зазнала техногенного впливу і не може використовуватись за своїм цільовим призначенням та оголошено природну територію земель водного фонду (Дністровський лиман) площею 158,3649 га об`єктом природно-заповідного фонду місцевого значення, включивши її до складу заповідного урочища «Дністровські плавні», в межах, визначених проектом змін меж заповідного урочища «Дністровські плавні» на території Білгород-Дністровського району Одеської області, розробленим Державною екологічною академією післядипломної освіти та управління. Однак, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 № 815/3807/13-а задоволено позов Одеського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Нижньодністровського національного природного парку до Одеської обласної ради та скасовано рішення сесії Одеської обласної ради від 14.02.2013 № 738-VI. Таким чином, за рішенням суду попереджено незаконне вибуття об`єкта заповідного фонду місцевого значення частини заповідного урочища «Дністровські плавні» на території Білгород-Дністровського району Одеської області площею 158,3649 га, а отже вказана територія залишилась у складі заповідного урочища «Дністровські плавні», у тому числі в частині території земельної ділянки, яка перебуває у користуванні Біляївської РО УТМР. На теперішній час межі заповідного урочища «Дністровські плавні» не встановлені в натурі. Отже, враховуючи положення ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», для визначення меж вказаного об`єкта природно-заповідного фонду необхідно керуватися проєктом створення заповідного урочища «Дністровські плавні», зокрема первинними документи, які стали підставою для створення заповідного урочища. Аналогічний висновок щодо застосування ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» міститься у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 820/5402/16 (пункт 23). На час підготовки наукового обґрунтування та інших первинних документів для створення території та об`єкту природно-заповідного фонду «Дністровські плавні» діяв Закон Української РСР «Про охорону природи Української РСР», ухвалений Верховною Радою УРСР 29.06.1960, змінений і доповнений 25.08.1970, який передбачав іншу класифікацію територій та об`єктів природно-заповідного фонду, режими їх використання. Одеським державним університетом ім. І.І. Мечникова розроблені наукові матеріали у вигляді Проекту створення державного заповідника «Дністровські плавні», 1988 р., який виконувався на підставі Рекомендації науково-практичної конференції «Дністер», 16-18 листопада 1987 року (виконавці: Русєв І.Т., Щеголєв І.В., Коваленко С.Г., [PERSON]). Так, листом Комісії АН УРСР по координації наукових досліджень в державних заповідниках УРСР від 24.05.1988 № 110/93-20 повідомлено, що Президією АН УРСР доручено Південному відділенню наукового центру АН УРСР підготувати Комплексну програму «Дністер» з оптимізації екологічної обстановки в басейні Дністра. Одночасно надано матеріали з питання створення заповідних територій у пониззі Дністра, підготовлений Комісією АН УРСР по заповідникам. Листом Президента АН УРСР від 16.10.1990 № 5х/1341-3 повідомлено, що враховуючи необхідність відновлення природних умов для розвитку лиманно-гирлового комплексу в низов`ях Дністра, АН УРСР підтримує пропозицію про створення в цьому регіоні державного заповідника «Дністровські плавні». Листом Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова від 03.10.1988 № 06.03-01-2404 повідомлено про згоду з пропозицією Президії АН УРСР про організацію державного заповідника «Дністровські плавні», яка є своєчасною і доцільною. Також надано згоду на прийняття майбутнього заповідника на утримання та забезпечення наукової організації його роботи. Відповідно до листа Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова від 13.08.1990 № 06.03-01-962 згідно дозволу на попередній вибір ділянки під заповідник «Дністровські плавні» (лист Одеського облвиконкому № ЗМ-127 від 08.06.1990) Одеський державний університет приступив до підготовки необхідний матеріалів для погодження з райвиконкомами та землекористувачами. Згідно прохання Одеського облкомітету по охороні природи для вирішення всіх питань, пов`язаних з організацією заповідника, наказом по Університету № 553-18 від 09.04.1990 затверджена офіційна комісія. До складу комісії, погодженого з облкомітетом по охороні природи, увійшли вчені та спеціалісти у сфері охорони природи: голова комісії к.б.н. [PERSON], члени комісії к.б.н. [PERSON], к.б.н. [PERSON], м.н.с. [PERSON], к.б.н. [PERSON] к.б.н. [PERSON] , к.б.н. [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається із виписки з протоколу № 3 сесії Білгород-Дністровської районної ради народних депутатів від 19.09.1990 (лист президії Білгород-Дністровської районної ради народних депутатів від 19.11.1990 № 102) районною радою погоджено вибір земельної ділянки площею 3290 га, у тому числі під водою 650 га, низинного болота 2640 га, з них земель Державного земельного запасу 1690 га, держлісфонду - 1600 га під розміщення державного заповідника «Дністровські плавні». Відповідно до виписки з протоколу № 3 засідання Комісії АН УРСР від 22.11.1990 (лист Комісії АН УРСР по координації наукових досліджень в державних заповідниках УРСР від 27.11.1990 № 110/204-20) постановлено підтримати прохання комісії по екології та раціональному природокористуванню Одеської обласної ради народних депутатів про створення державного заповідника «Дністровські плавні» - як єдину форму збереження унікального плавневого комплексу Європейської частини Союзу РСР. Для вирішення питань, пов`язаних з вибором ділянки під заповідник «Дністровські плавні» в Одеському державному університеті сформована комісія у наступному складі: 1. [PERSON], доц. каф. зоології. 2. [PERSON], доц. каф. зоології. 3. [PERSON], доц. каф. зоології. 4. [PERSON], директор Одеського зоопарку. 5. [PERSON], інженер. 6. [PERSON] , м.н.с. 7. [PERSON], с.н.с. Одеської протичумної станції. Від Білгород-Дністровського району: 1. [PERSON], архітектор. 2. [PERSON], заст. голови райвиконкому. 3. [PERSON], головврач райСЕС. 4. [PERSON], голова комітету по охороні природи. 5. [PERSON], інженер-землевпорядник. 6. [PERSON], гол. державний пожежник (лист Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова від 03.12.1990 № 06.03-01-1895). Відповідно до акту вибору земельної ділянки під розміщення заповідника «Дністровські плавні» від 19.12.1990 комісією виконкому Білгород-Дністровської районної ради народних депутатів визнано за доцільним відведення земельної ділянки під розміщення заповідника «Дністровські плавні» площею 2150,5 га, що розташована в урочищі с. Паланка на таких угіддях: лісових площею 15,8 га, боліт низинних 1212,2 га, під водою 883,3 га, під дворами 39,2 га (осетрове господарство). Висновком № 80 від 28.12.1990 Білгород-Дністровської райсанепідемстанції погоджено розміщення державного заповідника «Дністровські плавні» на земельній ділянці площею 3840 га в заплаві р. Дністер. Розміщення земельної ділянки визначено з півночі - ріка Дністер, з півдня - Дністровський лиман, зі сходу - с. Маяки, з заходу - с. Красна Коса. Висновком головного державного інспектора по використанню та охороні земель району по питанню відведення земельної ділянки від 08.01.1991 № 2 погоджено відведення земельної ділянки площею 2150,5 га для розміщення заповідника «Дністровські плавні». Листом Управління по земельних ресурсах і земельній реформі Одеської обласної рад народних депутатів від 31.10.1991 № 319 повідомлено, що заперечень проти заняття земель під об`єкти заповідника за рахунок лісового фонду Одеського лісгоспзагу у Біляївському районі площею 1689,5 га, а також земель запасу у Білгород-Дністровському районі площею 2150,5 га не мається. Відповідно до змісту Проекту організації державного заповідника «Дністровські плавні» заплавні угіддя державного заповідника «Дністровські плавні» розташовані на території Біляївського і Білгород-Дністровського районів Одеської області між селами Яськи, Маяки, містом Біляївка та селами Тудорово, Паланка. Основна частина заплавного ландшафту належить Біляївському лісництву Одеського обласного лісгоспзагу. В межі цієї території входить і реліктове озеро Біле. Загальна площа вказаного лісництва в межах заповідника складає 6400 га. Ці плавневі угіддя передані в оренду Придністровському мисливському господарству Військового товариства мисливців Одеського військового округу (2900 га), Біляївській райраді УТМР Одеської області (2450 га) та Одесміськраді УТМР (1200 га). В межі території заповідника входить ділянка русла Дністра від межі з МРСР до впадання р. Турунчук та русло р. Турунчук в районі озер Горілі на протязі відповідно 6 і 4 км. 25 липня 1992 року набрав чинності Закон України «Про природно-заповідний фонд України», який визначив такий вид території та об`єкту природно-заповідного фонду як заповідне урочище. Рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 01.10.1993 № 496-ХХІ створено заповідне урочище «Дністровські плавні». Вказане рішення прийнято на підставі наукового обґрунтування та інших первинних документів для створення державного заповідника «Дністровські плавні». Такий висновок узгоджується з інформацією, яка викладена у листі від 19.03.2021 голови ГО «Фонд захисту і відродження дикої природи імені професора І.І. Пузанова «Природна спадщина» [PERSON] , який є виконавцем розробленого проекту організації державного заповідника «Дністровські плавні». Таким чином, первинними обліковими документами щодо створення заповідного урочища «Дністровські плавні» є Проект організації державного заповідника «Дністровські плавні» та відповідні матеріали погоджень. Також, відповідно до листа ГО «Фонд захисту і відродження дикої природи імені професора І.І. Пузанова «Природна спадщина» від 19.03.2021 на момент створення заповідного урочища «Дністровські плавні» в його межі на березі р. Дністер Білгород-Дністровського району увійшов, зокрема, один глинобитний будинок Єгерського пункту (власник Біляївська районна рада УТМР). Згідно з листа розробника комплексу робіт щодо виготовлення проекту землеустрою з організації та встановлення меж території Нижньодністровського національного природного парку - ТОВ «Південний інститут ґрунтів і ґрунтоведення» від 10.02.2021 № 24 заповідне урочище «Дністровські плавні» не в повному обсязі входить до складу території Нижньодністровського національного природного парку, що підтверджується графічним матеріалом, доданим до листа. Також, відповідно до листа ТОВ «Південний інститут ґрунтів і ґрунтоведення» від 22.02.2021 № 32 згідно з даних матеріалів створення Нижньодністровського національного природного парку, частина Парку (а саме частина заповідної зони) перетинається з територією іншого об`єкту природно-заповідного фонду - заповідне урочище «Дністровські плавні». Розробником документації із землеустрою щодо заповідного урочища «Дністровські плавні» було ДП «Одеський інститут землеустрою». В ході розробки проекту землеустрою, для всебічного вивчення, ТОВ «Південний інститут ґрунтів і ґрунтоведення» було отримано від ДП «Одеський інститут землеустрою» графічні матеріали з відображенням проектних змін заповідного урочища «Дністровські плавні». З огляду на зазначене та наявні графічні матеріали проектних меж заповідного урочища «Дністровські плавні» вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001 входить до складу території заповідного урочища «Дністровські плавні». Таким чином, дачний будинок, що перебуває у власності [PERSON] , збудований на земельній ділянці з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001, яка знаходиться у межах заповідного урочища «Дністровські плавні» та з урахуванням положень ст. 3, 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст. 3, 5 Закону України «Про екологічну мережу України» є територією та об`єктом природно-заповідного фонду України та екологічною мережею України, що згідно із ст. 16, 30 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» унеможливлює здійснення на ній будівництва будь-яких будівель та споруд. Спірний дачний будинок знаходиться в межах прибережної захисної смуги ріки Дністер. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється зокрема будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, тощо. Як вбачається з листа відділу Держземагенства у Білгород-Дністровському районі від 01.07.2015 № 10-1510-0.13-1572/2-15 прибережна захисна смуга на території Удобненської сільської ради не встановлена. Водночас, існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, сформована у постанові від 30.05.2018 у справі №469/1393/16-ц). Аналогічна правова позиція визначена у постанові Верховного Суду України від 29.03.2017 у справі №6-1590цс16. Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат інженера землевпорядника № 013933 від 15.11.2018) згідно листа від 30.11.2020 № 315 надано інформацію, відповідно до якої за результатами обміру установлено, що межа земельної ділянки з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001 з боку траси Одеса-Ізмаїл до урізу річки Дністер в найменшій ширині орендованої земельної ділянки становить 16 метрів, в найбільшій ширині 63 метра. Враховуючи викладене, дачний будинок, що перебуває у власності [PERSON] та збудований на земельній ділянці з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001, знаходиться в межах прибережної захисної смуги ріки Дністер, щодо якої у відповідності до наведених положень законодавства встановлений особливий правовий режим використання. В технічному паспорті відповідача на спірний дачний будинок, виданому 26.04.2017 року ФОП « [PERSON] », який став підставою для реєстрації права власності, зазначено, що вказаний дачний будинок збудовано у 1991 році, що фактично не відповідає дійсності. Так, згідно пояснювальної записки до технічної документації по передачі земельної ділянки в довгострокове користування на умовах оренди Біляївській РО УТМР, розробленої у 2003 році, на час обстеження на земельній ділянці знаходяться будівлі (власність районної організації УТМР) на підставі акту прийому-передачі. Відповідно до довідки Одеської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок від 03.12.2002, яка міститься у технічній документації, Одеською обласною радою УТМР у 1991 році передано по акту безоплатно на баланс основні засоби (будівлі та споруди), що належать Біляївській районній раді УТМР на території Білгород-Дністровського району, а саме: будинок на р. Дністер (Хатка) 1969 року побудови, база на р. Дністер (6 дерев`яних будинків) 1987 року побудови, що підтверджується інвентаризаційним описом № 1 від 01.04.1991, актом від 25.04.1991. Місцерозташування будинку та бази графічно зображено у плані землекористування території єгерського пункту, розробленому Одеським філіалом Інституту «Укрдіпросад», який є додатком до акту встановлення меж землекористування від 12.06.2002 та є частиною технічної документації. При цьому спірний дачний будинок є капітальною будівлею з залізобетонним металевим фундаментом, про що зазначено в технічному паспорті. Таким чином з вказаних документів вбачається відсутність станом на 1991 рік на орендованій Біляївською РО УТМР земельній ділянці дачного будинку відповідача з залізобетонним металевим фундаментом. При цьому, технічний паспорт, на підставі якого зареєстровано право власності, не підтверджує право власності на зареєстрований об`єкт нерухомості та не дає можливості встановити підстави набуття права за [PERSON] на вищевказаний об`єкт нерухомості. Технічний паспорт на об`єкт нерухомості є документом, що підтверджує проведення технічної інвентаризації об`єкту та не може бути самостійною підставою виникнення права власності. Технічний паспорт може бути умовою державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна виключно у сукупності з іншими документами або відомостями, визначеними пунктами 41, 42, 43 Порядку реєстрації. Виходячи з положень п. 42, 43 Порядку обов`язковою умовою для реєстрації права власності на житловий будинок, збудований до 05.08.1992 року є наявність зареєстрованого за особою, яка подає відповідні документи, речового права (власності чи користування) на земельну ділянку на якій розташована відповідна будівля. Проте, відповідач не міг бути власником (користувачем) земельної ділянки за вказаною адресою за рішеннями органів влади до 1992 року (у Радянські часи), оскільки територія земельної ділянки вперше була передана у користування Біляївській РО УТМР згідно договору оренди від 20.09.2004 році. При цьому, критично слід відноситись до довідки б/н голови Біляївської РО УТМР Білика О.Н., що [PERSON] користується частиною земельної ділянки, наданої Біляївській РО УТМР для розміщення єгерського пункту «Хатки», що знаходиться у користуванні організації з 1969 року, оскільки така земельна ділянка надавалась у 2004 році. Разом з тим, відповідачем здійснено будівництво дачного будинку в порушення цільового призначея земельної ділянки, оскільки відповідно до пунктів 13-15 договору оренди земельної ділянки, укладеного 20.09.2004 між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та Біляївською РО УТМР, земельна ділянка передається в оренду для розміщення Єгерського пункту «Хатки». Цільове призначення земельної ділянки - землі водного фонду. Умови збереження стану об`єкта оренди - забороняється самовільна забудова земельної ділянки. Водночас, відомості Реєстру будівельної діяльності на офіційному веб-сайті Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://e-construction.gov.ua/) не містять даних щодо наявності дозвільних документів на виконання підготовчих, будівельних робіт або даних щодо прийняття закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації. Більш того, незважаючи на наявність дозвільних документів на будівництво, виходячи з приписів статей 16, 30 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» будівництво та набуття права власності на дачний будинок прямо суперечить режиму використання території природно-заповідного фонду - заповідного урочища «Дністровські плавні». Також нормами п. «г» ч. 1 ст. 61 ЗК України, п. 4 ч. 2 ст. 89 ВК України прямо встановлено заборону будівництва дач на землях прибережних захисних смуг. Вказані приписи законодавства є імперативними, чітко встановлюють заборону з будівництва дачних будинків, незважаючи на рік побудови та наявність будь-яких документів, на підставі яких здійснювалось таке будівництво. Враховуючи викладене, самочинно збудований відповідачем дачний будинок, що знаходиться у межах заповідного урочища «Дністровські плавні», яке з урахуванням положень ст. 3, 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст. 3, 5 Закону України «Про екологічну мережу України» є територією та об`єктом природно-заповідного фонду України та екологічною мережею України, а також знаходиться в межах прибережної захисної смуги ріки Дністер, щодо якої встановлений особливий правовий режим використання, підлягає знесенню. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений (постанова Великої палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17). З урахуванням викладеного, з метою реального поновлення інтересів держави у спірних правовідносинах доцільним є обрання способу захисту порушеного права у вигляді скасування рішення державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Сосніна Г.В. від 13.04.2018 № 40619549 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на дачний будинок. Спірний дачний будинок знаходиться на земельній ділянці, яка має спеціальний правовий титул, оскільки за своїми характеристиками належить до територій природно-заповідного фонду, перебуває у межах прибережної захисної смуги ріки Дністер, тому на ній не може здійснюватись будівництво будь-яких споруд, у тому числі дачних будинків, про що детально зазначено вище в обґрунтуванні цього позову. Здійснення відповідачем будівництва дачного будинку на такій земельній ділянці є триваючим правопорушенням, при наявності якого постійно відбувається початковий момент перебігу позовної давності з кожним новим порушенням права позивача. Факт перебування дачного будинка в межах прибережної захисної смуги річки Дністер та заповідного урочища «Дністровські плавні» свідчить про триваюче порушення. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Білгород-Дністровська окружна прокуратура звернулась до суду в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації з позовом про знесення самочинного будівництва, тобто з негаторним позовом, сутністю вимог за яким є усунення порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду. Тому, на негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існують правовідносини та правопорушення. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 527/600/17, від 25.03.2020 у справі № 527/605/17-ц. Отже, власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Більш того, з огляду на правовий режим спірного об`єкта та законодавчі обмеження щодо обороту таких земель належним способом захисту порушеного права є звернення до суду саме з негаторним позовом відповідно до ст. 391 ЦК України, який може бути заявлений протягом усього часу тривання правопорушення. Таким чином, держава з метою захисту екосистеми України та дотримання екологічних прав громадян зобов`язана забезпечити належну охорону землям природно-заповідного і водного фонду, у тому числі і спірній земельній ділянці, яка входить у межі заповідного урочища «Дністровські плавні», а також знаходиться на території прибережної захисної смуги річки Дністер. Виклад позиції представника відповідача. Відповідач скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України та на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що обставини, які викладені у позові не відповідають дійсності, а позов є незаконним, необґрунтованим та таким підлягає задоволенню з наступних підстав. В позові зазначено, що щодо заперечення проти позову в частині знаходження спірного садового будинку Відповідача в межах об`єкту природно-заповідного фонду - заповідного урочища «Дністровські плавні». Відповідно до Рішення Одеської обласної ради від 01.10.1993р. №496-ХХ-І «Про заходи по збереженню і розвитку природно-заповідного фонду області» створено заповідне урочище «Дністровські плавні», котре розташоване на території 2-х районів - Білгород-Дністровського та Біляївського. Позивач обґрунтовує існування меж заповідного урочища «Дністровські плавні» (в тому числі межі в Білгород-Дністровському районі) прийнятим Положенням «Про заповідне урочище «Дністровські плавні» (далі - Положення), яке затверджене Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Одеській області 10.03.1994 року. Відповідно до Розділу «Межі» ст.ст. 8-12 Положення визначенні межі заповідного урочища «Дністровські плавні». Позивач вказує, що з урахуванням затверджених меж заповідного урочища «Дністровські плавні» садовий будинок Відповідача беззаперечно перебуває в межах заповідного урочища, що з огляду на приписи ст.ст. 16, 30 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» є порушенням в частині будівництва споруд на вказаній території. Поряд з цим рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/7292/16 від 22 березня 2017, адміністративний позов Біляївської районної організації українського товариства мисливців і рибалок до Одеської обласної державної адміністрації, Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій щодо затвердження Положення про заповідне урочище «Дністровські плавні», та зобов`язання розробити та затвердити Положення про заповідне урочище «Дністровські плавні» з урахуванням норм природоохоронного законодавства України, задовольнити частково. Визнано протиправними дії Державного управління охорони природного середовища Одеської області щодо затвердження Положення про заповідне урочище «Дністровські плавні». Предметом розгляду справи № 815/7292/16 були дії Державного управління охорони природного середовища Одеської області щодо затвердження Положення про заповідне урочище «Дністровські плавні» саме в частині визначення меж. Так зі змісту мотивувальної частини рішення вбачається встановленими обставини, що в заповідному урочищі знаходиться акваторія р. Дністер (6 км.) і прилегла територія, включаючи полотно автомобільної дороги Одеса-Рені з відповідною смугою відчуження на ділянці від 43 до 51км. Уся ця територія по суті є техногенною зоною, на якій знаходиться ділянка колишнього осетрового господарства з будівлями і спорудами (біля 40га.), житлова зона с.Удобне-2 (вул. Плавнева), митна та прикордонна служба з будівлями і спорудами, будівлі єгерського пункту мисливського господарства Біляївської районної організації Одеської обласної організації УТМР (27 домівок), приватна територія (біля 4га.), та траси зв`язку й дві смуги ЛЕП. Таким чином, суд дійшов висновку, що перетворена господарською діяльністю територія заповідного урочища «Дністровські плавні», що існує вже тривалий час, в межах якої неможливо забезпечити дотримання вимог статей 16 і 30 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», за яких на території заповідного урочища забороняється будь-яка діяльність, що порушує природні процеси, які відбуваються у природних комплексах, включених до їх складу. При організації заповідного урочища «Дністровські плавні» вказана ситуація не була врахована, оскільки як сама автодорога, так і прилеглі до неї об`єкти, що існували на той час, є об`єктами господарської діяльності, не пов`язаної з цільовим призначенням заповідного урочища. Отже, зазначені господарські об`єкти не повинні були включатись до складу території заповідного урочища. Окремо суд зазначив про безпідставність та неправомірність затвердження вказаного Положення Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Одеській області. Вказані обставини і стали підставою визнання протиправними дій із затвердження та по суті скасування Положення «Про заповідне урочище «Дністровські плавні», яке включає в себе визначення меж заповідного урочища. Таким чином посилання Білгород-Дністровської окружної прокуратури на знаходженні спірного садового будинку Відповідача в межах заповідного урочища гуртуються на Положенні, затвердження якого визнано протиправним. З огляду на вказане можливо дійти висновку, що Білгород-Дністровською окружною прокуратурою не доведено факт порушення відповідачем меж заповідного урочища, позаяк вказані межі не визначенні іншими проектними документами окрім, як Положенням про заповідне урочище «Дністровські плавні». ІІ. Заперечення проти позову в частині знаходження спірного садового будинку відповідача в межах прибережної захисної смуги ріки Дністер та заперечення, щодо можливого негативного впливу на оточуюче середовище дачного будинку відповідача та завдання шкоди природному середовищу. Відповідно до частини 1 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на дев`ять категорій, серед яких землі житлової та громадської забудови. Частиною 1 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Отже, зміна цільового призначення земельних ділянок (тобто переведення земельної ділянки з однієї категорії, яка визначена ч. 1 ст. 19 ЗК України, в іншу) здійснюється за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури. Водночас, відповідно до частини 5 статті 20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Отже, зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель (за виключенням земель сільськогосподарського призначення та земель оборони), здійснюється її власником або користувачем самостійно. Таким чином, зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення, а отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо). Такого висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду подібної справи № 64013670/19 (постанова від 24.03.2020 року), справи № 357/4277/17 (постанова від 10.10.2018), справи № 344/10412/16-а (постанова від 14.11.2019). Формування спірної земельної ділянки відбулось без зміни цільового призначення, а саме категорії Е07 - «Землі рекреаційного призначення», а лише зі зміною виду використання земельної ділянки в межах даної категорії. Тому, формування земельних ділянок, зокрема спірної земельної ділянки площею 0,0919 га (кадастровий номер 5110300000:02:012:0167) за адресою: [ADDRESS] було цілком правомірно здійснено на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, в порядку ст. 56 Закону України «Про землеустрій». В цій частині позову, позивач стверджує, що предметом спору є в тому числі захист особливо цінних територій природно-заповідного фонду України, припускаючи, що дачний будинок відповідачки належить до джерел з підивщенною небезпекою для оточуючого середовища. Так само матеріали справи не містять доказів порушення прибережної захисної смуги, оскільки лист ФОП [PERSON] від 30.11.2020 року за № 315 містить інформацію, щодо обміру, проте не є підтверджуючим документів в розумінні ст. 88 Водного кодексу України, якою визначено, що межі прибережних захисних смуг встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів. Таким чином дослідження зазначених питань можливе лише за результатами проведення відповідної судової експертизи. Обґрунтовуючи порушення прав та інтересів позивач посилається на можливість завдання шкоди оточуючому середовищу фактом існування нерухомого майна належного відповідачу. Разом з тим, вказані твердження позивача не доведення належними доказами, так само матеріали справи не містять висновків, досліджень, тощо про те, що існування нерухомого майна на спірній земельній ділянці протягом часу його знаходження завдало певної шкоди або може завдати такої. Відповідно ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту при будівництві нерухомості, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. На зазначене звернуто увагу і в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6, зокрема в абз.1,3 п.22 вказано, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. В п. 24 цієї постанови вказано, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов`язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об`єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. В постанові у складі суддів ПСП КЦС від 27 грудня 2019 року у справі № 573/595/17 зроблено наступний правовий висновок, щодо застосування приписів ст. 376 ЦК України: «Знесення об`єкту самочинного будівництва є крайньою мірою і може мати місце лише у тому випадку, коли здійснення перебудови нерухомості неможливе, або коли особа відмовляється від такої перебудови». Будь-яких позовних вимог щодо приведення належного відповідачу нерухомого майна у відповідність з вимогами Державних будівельних норм та правил, шляхом зобов`язання вчинення відповідних дій, позивачем не заявлялось, правове обґрунтування таких підстав не наводилось. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 02.07.2021 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 02.07.2021 року вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме: відчуження дачного будинку, загальною площею 74 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457), який належить [PERSON] . 07.10.2021 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов. 07.10.2021 року від керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області надійшло клопотання про залучення належного позивача. 13.10.2021 року від керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області надійшла відповідь на відзив. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 30.05.2022 року за клопотанням прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області позивач Одеська обласна державна адміністрація замінена на правонаступника - Маяківську сільську раду Біляївського району Одеської області. 03.06.2021 року від відповідачки [PERSON] надійшли додаткові пояснення. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 04.07.2022 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор Рубанова Н.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кліменко С.Ю. просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених ним у відзиві на позов. Представник Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. 30.06.2022 року на електронну адресу суду надійшла заява представника Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області Гончарова В., яка підписана ЕЦП, відповідно до якої останній просить справу розглядати у відсутність представника, вказує, що Маяківська сільська рада Біляївського району Одеської області позовні вимоги підтримує. Представник Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в судове зсідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини справи встановлені судом. Судом встановлено, що рішенням державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Сосніна Г.В. від 13.04.2018 № 40619549 за [PERSON] зареєстровано право власності на дачний будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457). Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці водного фонду площею 2,1580 га, яка знаходиться на території Білгород-Дністровського району - 47 км траси Одеса-Ізмаїл Одеської області, кадастровий номер 5120887400:01:005:0001, та перебуває у користуванні Біляївської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок (далі - Біляївська РО УТМР) згідно договору оренди, укладеного 20.09.2004 з Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією строком на 49 років для розміщення Єгерського пункту «Хатки», який зареєстрований у Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.09.2004 № 259, а також зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко В.А. від 20.08.2014 № 15262973 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204657851208, номер запису про інше речове право 6735414). Щодо частини земельної ділянки площею 0,0079 га під вказаним об`єктом будівництва між Біляївською РО УТМР та [PERSON] 10.08.2017 укладено договір суборенди земельної ділянки, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора Молодіжненської сільської ради Овідіопольского району Одеської області Єфремова А.В. від 29.12.2017 № 39057379 (номер запису про інше речове право 24248267). Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що Білгород-Дністровською окружною прокуратурою Одеської області було встановлено порушення вимог Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» під час набуття [PERSON] права власності на дачний будинок, що розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457). Позивач вказує, що дачний будинок [PERSON] знаходиться в межах заповідного урочища Дністровські плавні, є територією та об`єктом природно - заповідного фонду України, екологічною мережею України, а також знаходиться в межах прибережної захисної смуги ріки Дністер. Позивач зазначає, що позов обґрунтований необхідністю поновлення державних інтересів шляхом скасування державної реєстрації права власності на дачний будинок [PERSON] існування якого, на погляд позивача, суперечить нормам статей 16, 30 Закону України Про природно-заповідний фонд України та режиму використання територій заповідного урочища Дністровські плавні. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 03.11.2003 року за №1496 Біляївській РО УТМР надано земельну ділянку водного фонду загальною площею 2,1580 га, в тому числі 0,7943 га забудованої землі, розташованої поза межами населеного пункту на території Білгород-Дністровського району Одеської області у довгострокове користування на умовах оренди строком на 49 років під розміщення Єгерського пункту Хатки, на підставі чого між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та Біляївською РО УТМР 20.09.2004 року був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 49 років, що зареєстрований в Одеській регіональній філії ДП Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах записом від 20.09.2004 року за № 259. Зазначений договір земельної ділянки з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001 зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко В.А. від 20.08.2014 року за №15262973 з реєстраційним номером майна 204657851208 та номером запису 6735414. Рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 01.10.1993 року №496-ХХІ було затверджено перелік нововиявлених територій й об`єктів природно-заповідного фонду області місцевого значення, до якого, зокрема включено заповідне урочище Дністровські плавні площею 7620 га. Відповідно до Положення про заповідне урочище Дністровські плавні заповідне урочище Дністровські плавні створене з метою збереження біологічного різноманіття й унікальних плавневих екосистем гирлової області ріки Дністер, що має важливе наукове, природоохоронне санітарно-екологічне, пізнавальне та естетичне значення. Заповідне урочище Дністровські плавні було основою для створення в 1996-1997 роках Національного природного парку Нижньодністровський. Землі заповідного урочища відносяться до земель природоохоронного призначення і входять до складу природно-заповідного фонду Одеської області та України. Згідно зі статтею 5 Закону України Про природно-заповідний фонд України завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до зазначеного Закону. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 року, справа №815/7292/16, позов Біляївської РО УТМР до Одеської ОДА, Департаменту екології та природних ресурсів Одеської ОДА про визнання протиправними дій щодо затвердження Положення про заповідне урочище Дністровські плавні, в тому числі, в частині невідповідності діючому законодавству України і в частині включення земельної ділянки, орендованої Біляївською РО УТМР (з Єгерським пунктом Хатки) з іншими територіями, що зазнали техногенного впливу, до складу заповідного урочища Дністровські плавні був задоволений. В процесі судового провадження було встановлено, що включення за Положенням про заповідне урочище Дністровські плавні до складу урочища територій, що зазнали техногенного впливу - полос відведення автошляху Одеса - Рені, електромережі ВЛ 110 кВ Старокозаче - Канал, Єгерського пункту Хатки, споруд, шляхів, лінійних та інших об`єктів транспорту і зв`язку, стоянки транспорту, структур з пересуванням механічних транспортних засобів, інших видів штучного шумового впливу, що перевищують установлені нормативи, суперечить статтям 16, 30 Закону України Про природно-заповідний фонд України. Одеським окружним адміністративним судом було встановлено, що у висновку державної землевпорядної експертизи, затвердженому начальником Одеського обласного головного управління земельних ресурсів Держкомзему України Пастушенко П.П. від 30.12.2003 року №1182, даною земельною ділянкою, де фактично побудований єгерський пункт, районна організація УМТР користується з 1967 року. Межі та площа земельної ділянки, що передається в довгострокове користування на умовах оренди строком на 49 років враховують фактично обстановку та необхідну територію для нормального функціонування єгерського пункту загальною площею 2,1580 га, у тому числі, під будівлями та дворами 0,7943 га, у тому числі в довгострокове користування на умовах оренди строком на 49 років 2,1580 га із забудованих земель 0,7943 га. Фактично забудована земельна ділянка передається Біляївській РО УТМР за рахунок земель Білгород-Дністровського району під розміщення Єгерського пункту Хатки. Відповідно до наявних у матеріалах справи наукових обґрунтувань можливості змін меж заповідного урочища Дністровські плавні, складених Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова від 28.10.2010 року та від 12.08.2014 року, в заповідному урочищі знаходиться акваторія річки Дністер (6 км) і прилегла територія, включаючи полотно автомобільної дороги Одеса - Рені з відповідною смугою відчуження на ділянці від 43 до 51 км. Уся ця територія є техногенною зоною, на якій знаходиться ділянка колишнього осетрового господарства з будівлями і спорудами (біля 40 га), житлова зона села Удобне-2 (вулиця Плавнева), митна та прикордонна служба з будівлями і спорудами, будівлі єгерського пункту мисливського господарства Біляївської районної організації Одеської обласної організації УТМР (27 домівок), приватна територія (біля 4 га) та траси зв`язку й дві смуги ЛЕП. По суті, перетворена господарською діяльністю територія, що існує вже тривалий час, в межах якої неможливо забезпечити дотримання вимог статей 16 і 30 Закону України Про природно-заповідний фонд України, за яких на території заповідного урочища забороняється будь-яка діяльність, що порушує природні процеси, які відбуваються у природних комплексах, включених до їх складу. Таким чином, зазначені господарські об`єкти не повинні були включатись до складу території заповідного урочища, або створюваній заповідній території можливо було надати іншу категорію. Те, що території площею 158,3649 га, які зазнали техногенного впливу, не можуть використовуватися як землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, а тому повинні знаходитися за межами заповідного урочища Дністровські плавні, підтверджується поданням Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Одеській області від 04 грудня 2012 року №1165/05 та від 31 січня 2013 року №47/02-05, експертним висновком щодо змін меж території заповідного урочища Дністровські плавні на території Білгород-Дністровського району Одеської області, розробленим державним підприємством Науково-дослідний центр екологічного маркетингу і інжинірингу від 22 листопада 2012 року № 20, науковим обґрунтуванням можливості зміни меж заповідного урочища Дністровські плавні від 28 жовтня 2010 року, розробленим Одеським національним університетом ім. І.І. Мечникова, науковим обґрунтуванням на зміну меж заповідного урочища Дністровські плавні на території Білгород-Дністровського району Одеської області від 24 листопада 2012 року №113.005/03, розробленим Державною екологічною академією післядипломної освіти та управління від 06 лютого 2013 року № 102, клопотанням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 05 листопада 2012 року №3491/08-19/1/6735, актом обстеження території заповідного урочища Дністровські плавні на території Білгород-Дністровського району, затвердженим головою Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, погодженням суміжного постійного користувача земельної ділянки - державного підприємства Одеське лісове господарство від 10 січня 2013 року №8, погодженням Міністерства екології та природних ресурсів України від 24 грудня 2012 року №25099/09/10-12. Судом встановлено, що на теперішній час межі заповідного урочища Дністровські плавні не встановлені в натурі. У відповідності до статей 7, 14 Закону України Про природно-заповідний фонд України межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. З метою визначення та обґрунтування заходів щодо провадження відповідно до законодавства та вимог міжнародних договорів природоохоронної, науково-дослідної, рекреаційної, господарської діяльності, охорони, відтворення та використання природних комплексів та об`єктів, які передбачається здійснити протягом п`яти років, а також стратегії розвитку об`єкта природно-заповідного фонду на десять років розробляється проект організації території об`єкта природно - заповідного фонду. У відповідності до Указу Президента України Про створення Нижньодністровського національного природного парку від 13.11.2008 року юридичний статус запроектованих територій заповідного урочища Дністровські плавні втрачено, так як зазначена територія включена до національного природного парку Нижньодністровський. Згідно з Проектом землеустрою щодо організації і встановлення меж території Нижньодністровського національного природного парку, що виготовлений в 2021 році ТОВ Південний інститут ґрунтів і грунтоведення на підставі Розпорядження від 20.10.2010 року за №998/А 2010 Одеської обласної державної адміністрації Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з організації та встановлення меж Нижньодністровського національного природного парку на території Білгород-Дністровського, Біляївського, Овідіопольського районів, ділянка з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001 не входить до меж парку, про що свідчать геодезичний план і кадастрові плани вказаного проекту. ТОВ Південний інститут ґрунтів і грунтоведення є землевпорядною та геодезичною організацією, яка єдина мала повноваження встановлювати межі, розташування та склад складових земель національного природного парку Нижньодністровський. Саме ця організація у відповіді Одеській обласній прокуратурі від 28.01.2021 року зазначила, що земельна ділянка площею 2,1580 га з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001 відповідно до матеріалів проекту формування території національного природного парку Нижньодністровський, розробленого ДП Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою та проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж Ніжньодністровського національного природного парку, не входить до території національного природного парку Нижньодністровський, причому території заповідного урочища Дністровські плавні повністю увійшли до складу зазначеного національного природного парку. Таким чином, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи будь-якими достовірними та належними письмовими доказами позивач у судовому засіданні не довів факт розташування земельної ділянки площею 2,1580 га з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001 в межах заповідного урочища Дністровські плавні та національного природного парку Нижньодністровський, позивачем не надано також будь-якого висновку судової землевпорядної експертизи, яка б про це свідчила. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що будинок загальною площею 74 кв.м., що перебуває у власності [PERSON] та земельна ділянка загальною площею 2,1580 га з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001, в межах якої знаходиться суборендована ділянка [PERSON] , знаходяться поза межами території як заповідного урочища Дністровські плавні, так і національного природного парку Нижньодністровський. З технічної документації по передачі земельної ділянки в довгострокове користування на умовах оренди строком на 49 років Біляївській РО УТМР під розміщення існуючого Єгерського пункту Хатки, виготовленої Одеським філіалом Українського державного інституту проектування садів та виноградників УКРДІПРОСАД, вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001 загальною площею 2,1580 га, надана в оренду Біляївській РО УТМР, відноситься до категорії земель водного фонду. Аналогічна інформація значиться в витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.06.2014 року за №НВ-5101162302014 в розділі Загальні відомості про земельну ділянку. У відповідності до статей 58, 60 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами,болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм,крім земель,зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Згідно зі статтею 61 ЗК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється,в тому числі, будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Позивач наполягає на тому, що дачний будинок, що перебуває у власності [PERSON] та збудований на земельній ділянці з кадастровим номером 5120887400:01:005:0001, знаходиться в межах прибережної захисної смуги ріки Дністер, щодо якої встановлений особливий правовий режим використання, він є самочинним, і з цих підстав підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на дачний будинок загальною площею 74 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457), а будівля повинна бути знесена. Але з цим суд не може погодитися виходячи з наступного. Так, Розпорядженням Білгород-Дністровської державної адміністрації Про затвердження містобудівного обґрунтування розвитку існуючого Єгерського пункту Хатки Біляївської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок від 27.12.2006 року за №1500/2006, надано дозвіл на розміщення дерев`яних будівель некапітального типу. У листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України в особі Інспекції ДАБІ в Одеській області від 13.11.2008 року за №01112-2836 зазначено, що розміщенні дерев`яні будівлі Єгерського пункту Хатки Біляївської РО УТМР не відносяться до капітальних та не потребують дозволів на їх будівництво. Згідно висновку відділу містобудування та архітектури Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 24.09.2009 року за №932 щодо проекту розвитку генерального плану існуючого Єгерського пункту Хатки Біляївської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок, узгоджено проект розміщення 50 дерев`яних будинків, 16 елінгів для зберігання плавзасобів. В листі Державної санітарно-епідеміологічної служби Одеської області Міністерства Охорони Здоров`я України від 18.08.2006 року за №3-1/2849, значиться про розгляд проекту облаштування земельної ділянки під розміщення існуючого Єгерського пункту Хатки на території Білгород-Дністровського району - 47 км траси Одеса-Ізмаїл, про те, що пункт Хатки існує ще з 1967 року, і на ньому на час надання відповідного листа вже знаходилось 36 дерев`яних не капітальних будівель, і що були отримані позитивні висновки і дозволи Одеського обласного управління по водному господарству, Одеського обласного управління екології та природних ресурсів від 16.08.2006 року за №3682/03-06-12. Згідно з актом перевірки дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства Державної інспекції сільського господарства в Одеській області від 23.06.2015 року Біляївська РО УТМР здійснює земельне користування у повній відповідності до договору оренди та норм діючого законодавства України. У листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України в особі Інспекції ДАБІ в Одеській області від 24.07.2009 року за №05/1-3095 на адресу старшого радника юстиції Білгород-Дністровської прокуратури Жигуна В.Г. зазначено, що на підставі висновку розробленому НПЦ Екострой, споруди Єгерського пункту Хатки призначені для сезонного (тимчасового) використання і відповідають вимогам СЕС та МЧС. Зазначеними установами та їх спеціалістами у відповідній галузі була встановлена відповідність знаходження некапітальних будівель членів Біляївської РО УТМР діючому законодавству та будівельним нормам України. Позивач у позові та в судовому засіданні підтвердив, що згідно з листом відділу Держземагенства у Білгород-Дністровському районі від 01.07.2015 року за №10-1510-0.13-1572/2-15 прибережна захисна смуга на території Удобненської сільської ради не встановлена, на території Біляївської РО УТМР прокуратура, експерти або геодезисти не проводили обстеження дачного будинку загальною площею 74 кв.м., що розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457). Тимчасові будівлі та споруди - це виробничі, складські, допоміжні, житлові і суспільні будівлі та споруди, необхідні для виконання будівельно-монтажних робіт і обслуговування працівників будівництва, які спеціально будуються або пристосовуються на період будівництва (пп. 3.1.14.1 Правил визначення вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000), затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.08.2000 р. № 174). Термін капітальність - саме та характеристика будівлі, яка має значення для оцінки впливу її на зовнішній простір, екологічну складову середовища. Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить належних доказів, які б свідчили про капітальність дачної будівлі, яка належить [PERSON] . Тому, твердження позивача про капітальність спірної будівлі, її самочинність та знаходження в межах прибережної захисної смуги ріки Дністер не заслуговують на увагу. Разом з тим, щодо вимог позивача про скасування рішення державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Сосніна Г.В. від 13.04.2018 № 40619549, за яким [PERSON] (Паспорт серії: [NUMBER] , видании? 17.05.1996 , видавник: Біляі?вськии? РВ УМВС Украі?ни в Одеськіи? області РНОКПП особа не має коду у зв`язку з релігіи?ними переконаннями) набуто право власності на дачний будинок загальною площею 74 кв.м., що розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457), суд вважає зазначити наступне. У відповідності до статтей 2, 3, 10, 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяженьдержавна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з пунктами 41,42 Постанови КМУ від 25.12.2015 року за №1127 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1)документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3)документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (уразі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспортна об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України,та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених праві поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження,що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень правна нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину,з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення,переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем,держателем (розпорядником,володільцем,адміністратором)яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи; 5) відкриває та/або закриває розділив Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках,передбачених Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (уразі якщо такі копії не були виготовлені підчас прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені Законом. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В статті 31 Закону значиться, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і що до зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий органне створений-сільським головою),селищної,міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Відповідно до статті 376 ЦК України, яка почала діяти з 01.01.2004 року, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно зі статтею 5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Під час розгляду справи з пояснень відповідача, наданих у відзиві та у судовому засіданні, а також з інших письмових доказів встановлено, що розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457) - є тимчасовою а не є капітальною спорудою. Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на дачний будинок [PERSON] була проведена з порушенням частини 4 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", де йдеться мова про те, що не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі. Адреса суборендованій земельній ділянці (також і дачній будівлі) площею 0,0079 га [PERSON] була присвоєна рішенням Удобненської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області за № 46 від 24.09.2015 року і мала наступний зміст: [ADDRESS] . Технічний паспорт на зазначений дачний будинок містить аналогічні відомості. На підставі викладеного суд приходить до висновку про проведення державним реєстратором КП Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" Сосніна Г.В. від 13.04.2018 № 40619549, за яким [PERSON] (Паспорт серії: [NUMBER] , видании? 17.05.1996 , видавник: Біляі?вськии? РВ УМВС Украі?ни в Одеськіи? області РНОКПП особа не має коду у зв`язку з релігіи?ними переконаннями) набуто право власності на дачний будинок загальною площею 74 кв.м., що розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457) всупереч статті 4 вищезазначеного Закону і у державного реєстратора були всі підстави відмовити у державній реєстрації такого права на підставі пунктів 1, 3 частини 1 статті 24 Закону. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає, що позовні вимоги Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, Білгород - Дністровської районної державної адміністрації до [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора підлягають задоволенню. З огляду на те, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то скасування державної реєстрації на дачний будинок загальною площею 74 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , не позбавляє правового зв`язку [PERSON] з цією спорудою, навіть за відсутності державної реєстрації права. [PERSON] продовжує володіти цією некапітальною спорудою, будівельними матеріалами, що складають споруду та користуватися ділянкою площею 0,0079, на якій розташована споруда. Судом не встановлено заявлених прав третіх осіб на зазначений дачний будинок, будь - яких боргових зобов`язань [PERSON] , на підставі яких це майно може бути стягнуто на користь інших осіб. У зв`язку з тим, що припинення права власності - це припинення права володіння, користування та розпорядження майном, та воно відбувається на підставах, передбачених 346 статтею Цивільного кодексу України, то суд не може позбавити відповідача прав володіння та користування дачною будівлею і можливістю у майбутньому зареєструвати право власності на це майно у законний спосіб. Згідно зі статтею 346 ЦКУ право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника; 12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Ані Цивільним Кодексом України, ані спеціальним Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не передбачено припинення права власності на майно у випадку скасування державної реєстрації права, а тому у суду немає підстав припиняти право власності [PERSON] на дачний будинок. Після скасування державної реєстрації на нерухоме майно - дачний будинок загальною площею 74 кв.м., що розташований в [ADDRESS] , у [PERSON] може зберігатися власність на некапітальну споруду за цією адресою без державної реєстрації такого права, що не суперечить частині 4 статті 334 ЦК України. Практика Верховного Суду України свідчить про вищезазначене. Так, у постанові ВСУ від 24 лютого 2021 року у справі № 367/4613/18-ц йдеться мова про те, що відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18 і у постанові ВСУ від 03 червня 2020 року у справі № 363/4852/17. Аналогічно - скасування державної реєстрації права власності на дачну будівлю у випадку порушень процедури реєстрації - не є підставою припинення права власності на майно відповідача. Також суд приходить до вив ноку, про відсутність підстав вважати дачний будинок загальною 74 кв.м., що розташований в [ADDRESS] , самочинною будівлею, так як від побудований на підставі дозволу Розпорядження Білгород - Дністровської державної адміністрації "Про затвердження містобудівного обґрунтування розвитку існуючого єгерського пункту "Хатки" Біляївської районної організації Українського товариства мисливців та рибалок" від 27.12.2006 року за №1500/2006. У в`язку з наведеним вимоги позивача про припинення прав власності [PERSON] (Паспорт серії: [NUMBER] , видании? 17.05.1996 , видавник: Біляі?вськии? РВ УМВС Украі?ни в Одеськіи? області РНОКПП особа не має коду у зв`язку з релігіи?ними переконаннями) на дачний будинок загальною площею 74 кв.м., що розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457) та зобов`язання [PERSON] (Паспорт серії: [NUMBER] , видании? 17.05.1996 , видавник: Біляі?вськии? РВ УМВС Украі?ни в Одеськіи? області РНОКПП особа не має коду у зв`язку з релігіи?ними переконаннями) знести об`єкт самочинного будівництва, а саме дачний будинок загальною площею 74 кв.м., який розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001, задоволенню не підлягають. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Протоколу до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно з пунктами 2, 8 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення по цивільній справі", рішення суду не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення для вирішення справи. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року ), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року), постанови КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц. Враховуючи наведене та характер даного рішення, суд вважає за можливе не наводити відповіді на кожен аргумент позивача. Більше того, наведення відповідних відповідей суд вважає неможливим з огляду на те, що такі відповіді, які не мають жодного значення для вирішення даної справи, можуть обмежити у встановленні певних обставин суд в межах вказаної справи. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, Білгород-Дністровської районної державної адміністрації до [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Сосніна Г.В. від 13.04.2018 № 40619549, за яким [PERSON] (Паспорт серії: [NUMBER] , видании? 17.05.1996 , видавник: Біляі?вськии? РВ УМВС Украі?ни в Одеськіи? області РНОКПП особа не має коду у зв`язку з релігіи?ними переконаннями) набуто право власності на дачний будинок загальною площею 74 кв.м., що розташований в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5120887400:01:005:0001 (РНОНМ 1530304051208, номер запису про право власності 25708457). В решті вимог необхідно відмовити у задоволенні позову у зв`язку із не доведенням під час розгляду справи позивачем обставин на які він посилається у позові. Щодо розподілу судових витрат. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено в порядку статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - 6 810 гривень за подачу позову. Документами, що підтверджують сплату судового збору, є подане позивачем платіжне доручення про сплату судового збору за подачу позову у розмірі 6 810 гривень, що відповідає пункту 26 Постанови ВССУ від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах". У зв`язку із частковим задоволенням вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2270,00 грн. гривень судового збору у відповідності до статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial