Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року в цивільній справі № 761/6287/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 14 серпня 2020 року, який зареєстрований в реєстрі за №16866 та стягнуто з відповідача на користь позивача 908,00 грн. судового збору. Разом з тим, 11.01.2022 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 945,00 грн. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи суддя вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року в цивільній справі № 761/6287/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 14 серпня 2020 року, який зареєстрований в реєстрі за №16866 та стягнуто 908,00 грн. судового збору. Згідно ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18. На підтвердження обставини викладених у клопотанні про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи позивачем були надано до суду: копію Договору № 20-12/10 від 29.12.2020 року про надання правничої допомоги, копію додаткової угоди № 1 від 29.12.2020 року до договору № 20-12/10 від 29.12.2020 року, копію додаткової угоди № 2 від 14.12.2021 року до договору № 20-12/10 від 29.12.2020 року, копію акту приймання-передачі адвокатських послуг від 29.01.2021 року. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, який міститься в матеріалах справи представник відповідача заперечив проти визначеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу та просив відмовити у їх стягненні, оскільки визначений розмір не є співмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг. Як зазначає представник, підготовка справи до розгляду в суді, надання консультацій та складання процесуальних документів з додатками не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи, а тому зазначений розмір витрат на правову допомогу є завищеним, не підтверджений належними та допустимими доказами, що свідчить про невідповідність понесених витрат критерію реальності, розумності, справедливості. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 р.) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. Надаючи оцінку наведеному в додатковій угоді № 1 від 29.12.2020 року до договору № 20-12/10 від 29.12.2020 року та додатковій угоді № 2 від 14.12.2021 року до договору № 20-12/10 від 29.12.2020 року, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, суддя зазначає, що витрачання, серед іншого 2 години на первинну консультацію, загальний аналіз та оцінка ситуації та строків, надання роз`яснень узагальнено, рекомендації адвоката та 3,5 години на зустріч, виїзну консультацію клієнта, ознайомлення з первинними документами та узгодження правової позиції є надмірним, враховуючи що адвокат не зазначив які документи він проаналізував та враховуючи що справи про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню не відносяться до категорії складних; 8 год. на збір доказів (написання позовної заяви та підготовку необхідних письмових матеріалів), є надмірним для фахівця в галузі права, адвокат не надав суду доказів, що він збирав будь-які докази (роздруківка з Єдиного державного реєстру ухвал та рішень, які не є доказами у справі та не можуть використовуватись як докази з врахуванням вимог діючого законодавства, не є збором доказів), а розумний і реальний час, який був би витрачений на консультацію, підготовку таких документів з врахуванням складності справи (позовна заява виготовлена фактично на 2 аркушах), не повинен перевищувати загалом 4 год., що складає 3 840,00 грн. Також, приймаючи до уваги, що справа розглянута в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, а отже представник позивача фактично не брав участі у судових засіданнях, суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу за представництво клієнта у судових засіданнях у розмірі 2 000,00 грн. (п. 4 додаткової угоди № 1 до договору № 20-12/10 від 29.12.2020 року) та за представництво в Шевченківському районному суді м. Києва 21.10.2021 року і 14.12.2021 року у розмірі 3 840,00 грн. (п. 2 додаткової угоди № 2 до договору № 20-12/10 від 29.12.2020 року). Враховуючи викладене, суддя вважає що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, а тому приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити частково, а розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню, з врахуванням заперечень представника відповідача, підлягає зменшенню та відшкодуванню в загальній сумі 3 840,00 грн.

Outcome: partial