Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 19.09.2014 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , актовий запис №196. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя, подружні відносини між сторонами припинені, подружжям втрачено почуття любові та взаємної поваги. Спільно сторони не проживають та спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом з матір`ю та спору між батьками стосовно визначення місця проживання дитини не існує, тому позивачка просить шлюб розірвати та стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №196(а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №379(а.с.9). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує позивачка, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя, що призвело до відчуження, втрати подружжям почуття любові та взаємної поваги. Спільне господарство та сімейний бюджет сторони не ведуть, майновий спір на даний час відсутній, данні обставини визнані відповідачем. Таким чином, в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу, суд вважає позов задовольнити, оскільки збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам сторін. На теперішній час дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Спір між сторонами щодо місця проживання дитини, як вбачається з матеріалів справи, відсутній. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, а також з огляду на те, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, беручи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу, а також враховуючи, що відповідач є молодою особою працездатного віку та інших осіб на утриманні в нього немає, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 червня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий спосіб утримання дитини обрано позивачем, з яким вона проживає. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 гривень та оскільки позивачем не заявлено відповідної позовної вимоги, тому суд вважає понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved