Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

26.11.2019 року [PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 12.03.2019 року близько 09 год. 10 хв. в місті Вишгороді по вулиці Шолуденка, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан А09202» державний номер [NUMBER] , що належить ТОВ «Димерське АТП» та автомобілем «Nissan Juke» державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , в наслідок якої останній отримав механічні ушкодження. Винним у вчиненні ДТП постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року визнано гр. [PERSON] , який перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Димерське АТП». Автомобіль «Богдан А09202» д.н.з. [NUMBER] застраховано Товариством з обмеженою відповідальністю «Димерське АТП» в страховій компанії ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія».10.05.2019\~року на\~замовлення [PERSON] .\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Експертно-правова\~консалтингова компанія\~«ЮРЕКС» складено\~висновок автотоварознавчої\~експертизи пошкодженого\~внаслідок ДТП\~автомобіля «Nissan\~Juke»\~державний номер\~ [NUMBER] . Добровільно відповідач збитків не сплачує, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. В подальшому позивачем до суду було подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Димерське АТП» розмір шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в сумі 53569,78 грн. та повернути надмірно сплачений судового збору у сумі 370,62 грн. (дев`ятсот шість гривень 40 коп.). Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.09.2020 року залучено до участі у вищевказаній цивільній справі, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Раніше подавали письмові пояснення по справі. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.\~22.11.2021\~р.\~через канцелярію\~суду були\~подані письмові\~пояснення,\~в яких\~зазначили,\~що згідно\~Полісу №АМ/8638297\~обов`язкового страхування\~цивільної відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів,\~страхова сума\~становить 100\~тис.\~грн.,\~що цілком\~і повністю\~покриває суму\~заявлену Позивачем. Вважають що третя особа, як страховик цивільної відповідальності Відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то обов`язок відшкодувати шкоду в межах страхової суми, яка зазначена в Полісі обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/638297 покладається на страховика - третю особу. Позивачем не надано доказів звернення до третьої особи із заявою про сплату страхового відшкодування на суму 90 640,02 грн. згідно висновку №14/19 автотоварознавчої експертизи пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Nissan Juke державний номер [NUMBER] , а тому не отримував відмову третьої особи у виплаті такого відшкодування Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Крім того повідомлялися через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 29.06.2018 [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до копії постанови Вишгородського районного суду Київської області від 22.04.2019 р. по справі № 363/1264/19 12.03.2019 року о 09:10 год. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ст.124\~КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Згідно Полісу № АМ8638297 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль «Богдан А-092.02» державний номерний знак [NUMBER] застраховано Товариством з обмеженою відповідальністю «Димерське АТП» в страховій компанії ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія»; страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн. Згідно платіжного доручення № 5790 від 10.05.2019 р. ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія» виплатило страхове відшкодування [PERSON] у сумі 37 070 грн. 24 коп. без ПДВ (призначення платежу: страхове відшкодування [PERSON] в. к/р 5168742715455600 ІПН [NUMBER] страховий акт 19/0092 ОСЦПВВНТЗ АМ/8638287 NISSAN JUKE [NUMBER] без ПДВ). 10.05.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» складено висновок автотоварознавчої експертизи № 14/19 пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Nissan Juke» державний номер [NUMBER] , згідно якого розмір матеріального збитку, який нанесено власнику автомобіля становить 90 640,02 грн. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник та особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року (далі Постанова № 4 від 01.03.2013 року), роз`яснено, що, відповідно до статей 1166,1187 ЦК України,шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону, зобов`язана відшкодувати шкоду. Статтею 3 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди. Згідно ст. 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 вказаного закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Цивільно-правова відповідальність ТОВ "Димерське АТП", як власника забезпеченого транспортного засобу «Богдан А-092.02» державний номерний знак [NUMBER] , на час ДТП була застрахована у ТОВ «Димерське АТП» в страховій компанії ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія»; страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн. ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія» як страховиком було розглянуто подану потерпілою заяву про виплату страхового відшкодування по страховому випадку та прийнято рішення про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 37070,24 гривень. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі\~статтею 599 ЦК України\~виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~статтею 1194 ЦК України\~- відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Отже, з урахуванням наведених вище положень Закону й тих обставин, що цивільно-правова відповідальність ТОВ "Димерське АТП"\~на момент вчинення ДТП\~була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно страхова компанія», за наслідками ДТП винесена постанова, а сума матеріального збитку, відшкодування якого вимагає позивач, не перевищує ліміт відповідальності страховика у такому випадку (не перевищує максимального розміру страхового відшкодування, що діяв на день настання страхового випадку (100 тисяч грн.), тому суд приходить\~до висновку про те, що позивач має право на відшкодування завданої йому шкоди за рахунок страховика забезпеченого транспортного в межах вказаного вище ліміту відповідальності страховика . За таких обставин, відшкодування майнової шкоди у виді виплати страхового відшкодування, на яке позивач має право (чи мав право) отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу, не підлягає стягненню з відповідача, цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована. За змістом п.2. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed