Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача, про позбавлення батьківських прав. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просили їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з"явився з невідомих підстав будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання Від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав. Розглянувши подані заяви та клопотання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі: позивач, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з червня 2009 р. по червень 2012р. Від спільного проживання у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні батька, [PERSON] . Як встановлено, головним спеціалістом ССД по Індустріальному р-ну ДССД ХМР Дончик М.М головним спеціалістом ССД по Індустріальному р-ну ДССД ХМР Середою Т.І. 21.02.2020 р. проведено обстеження умов проживання Позивача за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження умов проживання визначено, що батьком дитини, [PERSON] утворенні належні умови для виховання та розвитку дитини. Також встановлено, що неповнолітня дитина, [PERSON] , відвідувала комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №93 Харківської міської ради» з 01.09.2012 по 31.08.2016 рр. За час перебування у закладі освіти за дівчинкою піклувався батько - [PERSON] , здійснював оплату за харчування дитини, вчасно приводив та забирав доньку із закладу освіти. Дитина мешкає разом із батком за адресою Позивача. У вихованні дитини Відповідач участі не брала з двох років. Станом на 01.04.2020р. неповнолітня дитина [PERSON] перебувала під наглядом фахівців та лікаря-педіатра, з яким укладена декларація про надання первинної медичної допомоги, комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №16» Харківської міської ради. Батько здійснює догляд за дитиною під час її хвороби, дитина відвідує лікарів закладу у супроводі батька. Також вбачається, що неповнолітня дитина, [PERSON] , яка станом на 10.06.2020 навчалась у 4-А класі Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №75 Харківської міської ради Харківської області. Відповідач, [PERSON] , не спілкувалась з учителем, не забирала дитину додому, не відвідувала класних батьківських зборів. Вище зазначені обставини по справі підтверджуються Актом обстеження умов проживання за адресою проживання заявника та його доньки; Довідкою Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №93 Харківської міської ради» вих.№38/01-31 від 18.03.2020 р.; Довідкою КНП «Міська Дитяча поліклініка №16» Харківської міської ради вих.№344 0/545-20 від 01.04.2020 р.; Довідкою Харківської спеціалізованої школи 1-3 ступенів №75 Харківської міської ради вих. №49 від 10.06.2020 р., які додані до позовної заяви. Згідно з наказом Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/9266/20 (Провадження № 2-н/644/3309/20) від 24 грудня 2020 р., встановлено, що з [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Із позову також вбачається, що стан здоров`я позивача, його матеріальне становище та можливість забезпечення житлових умов дозволяють йому в повному обсязі забезпечити свою доньку на належному рівні. Крім того сталість фактичного проживання дитини разом з батьком та відвідування останньою закладів навчання та інших установ за місцем проживання батька позитивно впливає на емоційний стан дитини. Позивач не має будь-яких шкідливих звичок, а його вільний графік роботи дає змогу доглядати за дитиною на належному та необхідному рівні. У свою чергу, відповідач, [PERSON] , з 2012 р. ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що виражається у відсутності будь-якої комунікації з дитиною та позивачем, відсутності будь-яких дій щодо участі у вихованні дитини та житті дитини. Таким чином можливо зробити висновок про те, що відповідач, [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Отже суд вважає встановленим факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини, оскільки життям та поведінкою сина не цікавився, спроб встановити з дитиною будь-який контакт не здійснювала, матеріально дитину не забезпечує. Суд вважає, що вищезазначені обставини суперечать основоположним нормам та принципам сімейного законодавства, які передбачають, що на кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже можливо зробити висновок про те, що відповідач життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що підтверджується належними та допустимими доказами по справі. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність, готувати її до самостійного життя, праці. Згідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина 3 ст. 27 ЦПК України визначає, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, але відповідач в судові засіданні не з`являвся, докази про неявку з поважних причин не надавав, клопотань та заяв від нього не надходило, що суд вважає за умисне затягування судового процесу. Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно ст. 150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати, ростити дитину, турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства " , на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідно до п. 7 вищезазначеної Постанови, факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Згідно із ст. 164 СК України, однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Отже, суд вважає, що подані позивачем докази по справі свідчать про те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини. Згідно із п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року (зі змінами та доповненнями) "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини " , якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення їх батьківських прав. Згідно висновку Департаменту служби у справах дітей В/К Харківської міської ради Харківської області від 29.06.2022р., встановлено, що комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , відносно її малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов в частині позбавлення батьківських прав, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 164 СК України, оскільки однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що доведено позивачем на підставі ст. 81 ЦПК України наявними доказами у справі. За даних обставин, суд приходить до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а тому підлягає задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved