Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх дітей. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з серпня 2019 року перебувають на обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради як діти, які перебувають в складних життєвих обставинах. Відповідно до рішення виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 12.09.2019 дітей за заявою матері - [PERSON] , влаштовано в патронатну сім`ю [PERSON] у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та за станом здоров`я матері. За інформацією Знам`янського міського центру соціальних служб, під час проведення профілактичних бесід [PERSON] мала розсіяну увагу, проявляла відсутність будь-якого впливу на власних дітей під час виховного процесу. Вона не могла повідомити, до якого дитсадку влаштовані діти, забувала інформацію, яка стосувалася її дітей. За інформацією фахівців із соціальної роботи, у 2003-2004 роках [PERSON] приймала ін`єкційні наркотики, потім сама залишила цю звичку, але в 2019 році знову почала вживати наркотичні речовини. Їй було рекомендовано звернутись до лікаря-нарколога КЗ «Знам`яська міська лікарня ім. А. В. Лисенка», але рекомендації фахівців вона так і не виконала. Не зверталась до закладів, де навчаються діти, не виходила на контакт із патронатним вихователем і уникала будь-яких контактів із фахівцями центру соціальних служб. В результаті невиконання умов угоди 16 грудня 2019 року [PERSON] знято із соціального супроводу з обліку сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах, а 04.09.2020 - у зв`язку з невизначеним місцем проживання. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відібрано у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Малолітні діти були влаштовані до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 29.01.2021 року №4 «Про створення прийомної сім`ї та влаштування до неї малолітніх дітей». Згідно з довідкою з місця проживання, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2019 року, місцезнаходження її невідоме. На обліку в Знам`янській міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості як безробітна - не перебуває, в житті дітей участі не приймає, за час перебування дітей в прийомній сім`ї мати не цікавилась їх життям та здоров`ям. Також, у [PERSON] є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка з вересня 2019 року проживала разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . У жовтні 2021 року до служби у справах дітей звернулася [PERSON] , [INFO] , з повідомленням про те, що вже протягом тижня у неї проживає неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Зі слів неповнолітньої [PERSON] , вона не бажає проживати із батьком [PERSON] у зв`язку із тим, що батько веде аморальний спосіб життя. Вдома немає продуктів харчування, у неї немає осіннього і зимового одягу та взуття. До батька приходять невідомі особи та розпивають спиртні напої, що викликає у дівчинки страх перебувати вдома. [PERSON] з 20.10.2021 року влаштована в сім`ю родички [PERSON] (наказ начальника служби у справах дітей від 20.10.2021 р. № 18). Підставою влаштування є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків стосовно їх неповнолітньої доньки. [PERSON] та [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надають, не турбуються про стан здоров`я дітей, участі в їх вихованні не приймають, життям не цікавляться, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ними освіти. Всі ці факти свідчать про ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач в судове засідання не з`явився, представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали, як і не надали заяв про розгляд справи без їх участі. Згідно ухвали Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка реєстраційної служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що складений актовий запис про народження № 166. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00012417068, відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст. 135 СК України. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Знам`янський міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що складений актовий запис про народження № 165. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00017176821, відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст. 135 СК України. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янська реєстраційної служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , про що складений актовий запис про народження № 263. За інформацією Знам`янського міського центру соціальних служб, [PERSON] самостійно виховувала четверо дітей та проживала з різними співмешканцями у цивільному шлюбі. Під час проведення з матір`ю профілактичних бесід [PERSON] мала розсіяну увагу, проявляла відсутність будь-якого впливу на власних дітей під час виховного процесу. Не могла повідомити, до якого дитсадку влаштовані діти, забувала інформацію, яка стосувалася її дітей. За інформацією фахівців із соціальної роботи, у 2003-2004 роках [PERSON] приймала ін`єкційні наркотики, потім сама залишила цю звичку, але в 2019 році знову почала вживати наркотичні речовини. Рекомендації звернутись до лікаря- нарколога КЗ «Знам`яська міська лікарня ім. А. В. Лисенка» не виконала. Не зверталась до закладів, де навчаються діти, не виходила на контакт із патронатним вихователем і уникала будь-яких контактів із фахівцями центру соціальних служб. [PERSON] неодноразово бачили в компанії чоловіків, але нову адресу вона не повідомила. В результаті невиконання умов угоди 16 грудня 2019 року [PERSON] було знято із соціального супроводу з обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах, а 04.09.2020 року у зв`язку з невизначеним місцем проживання. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.09.2020 в справі 2/389/ 7/20 двох малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] відібрано без позбавлення [PERSON] батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради №239 від 26.11.2020 малолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Малолітні діти влаштовані до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 29.01.2021 року № 4 «Про створення прийомної сім`ї та влаштування до неї малолітніх дітей». Згідно з довідкою з місця проживання, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2019 року, місцезнаходження її невідоме. На обліку в Знам`янській міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості, як безробітна - не перебуває. Відповідно до характеристики закладу дошкільної освіти №7 «Козачок» та НВК «Знам`янська ЗШ І-ІІІ ст. № 2-ліцей», батьки в житті дітей участі не приймають. За час перебування дітей в прийомній сім`ї мати не цікавилась їх життям та здоров`ям. Неповнолітня [PERSON] з вересня 2019 року проживала разом з батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Зі слів дитини вона не бажає проживати із батьком через те, що батько веде аморальний спосіб життя. Вдома немає продуктів харчування, у неї немає осіннього і зимового одягу та взуття. До батька приходять невідомі особи та розпивають спиртні напої, що викликає у дівчинки страх перебувати вдома. [PERSON] з 20.10.2021 тимчасово влаштована в сім`ю родички [PERSON] . Підставою влаштування є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків стосовно їх неповнолітньої доньки. Батько неповнолітньої [PERSON] не працює, на обліку в Знам`янській міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебуває, про що свідчить довідка від 09.11.2021 № 04-24/238/04/21. Згідно з характеристикою з місця проживання, [PERSON] зловживає алкогольними напоями та наркотичними препаратами, в минулому відбував покарання в місцях позбавлення волі. Згідно з листом КЗ «Знам`янська міська лікарня ім.Лисенка» від 09.12.2021, [PERSON] , [INFO] , з 1995 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу опійної наркоманії. Відповідно до характеристики зі школи, де навчається [PERSON] , батько не цікавиться навчанням та шкільним життям дитини, до школи теж не з`являється. Був запрошений на комісію з питань захисту прав дитини, де розглядалось питання про доцільність позбавлення його батьківських прав, але він також не з`явився. [PERSON] та [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надають, не турбуються про стан здоров`я дітей, участі в їх вихованні не приймають, життям не цікавляться, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ними освіти. Всі ці факти свідчать про ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до висновку виконавчого комітету Знам`янська міської ради в особі органу опіки та піклування враховуючи інтереси дітей та з метою їх соціального захисту, а також подальшого влаштування дітей до сімейних форм виховання, виконавчий комітет в особі органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дітей. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.ст.3, 9 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «З та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). У п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи те, що відповідачі не виконують свої батьківські обов`язки по піклуванню за здоров`ям своїх дітей, про її фізичний, духовний та моральний розвиток не турбуються, не забезпечують необхідне харчування, медичний огляд, тобто ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, враховуючи, що малолітні діти передані влаштовані в патронатну сім`ю за заявою матері через скрутне матеріальне становище, яке вона протягом майже трьох років не намагалася змінити в сторону покращення, діти знаходяться на виховання та утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частина 2 статті 182 сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно частини 2 статті 183 сімейного Кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Тож, враховуючи вищевикладене та те, що позивач позов підтримує, а відповідачі не надали заперечення проти його задоволення, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідачів чи знаходження на їх утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких вони зобов`язані утримувати, враховуючи ненадання відповідачами матеріальної допомоги на утримання дітей, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі відповідно до ч.1 та 2 ст. 183 сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої та другої ст. 141 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved