Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості в сумі 1250,19 Євро, що за курсом 32,32 гривні складає 40406,14 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони 05 листопада 2003 року уклали кредитний договір № К165-03/Ф. За договором позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 12000 Євро на термін до 05 листопада 2005 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Проте, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав. У подальшому позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про стягнення заборгованості з відповідача і, виконавчим написом приватного нотаріуса від 04 жовтня 2017 року, було стягнуто заборгованість в розмірі 117743,13 Євро, що еквівалентно 3595875,19 гривень, нараховану станом на 02 серпня 2017 року. На даний час виконавчий напис від 04 жовтня 2017 року не виконано відповідачем. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 9675,95 Євро. Оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у виконавчому написі від 04.102017 року, тобто за період з 05.11.2003 року по 02.08.2017 року то за період після винесення виконавчого напису від 04.10 2017 року, з 27 жовтня 2017 року по 15 лютого 2022 року відповідач має заборгованість у розмірі - 1250,19 Євро, яка складається із 3 % річних від простроченої суми, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 04 липня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача у позовній заяві заявив клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, відзиву до суду не направив. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. 05 листопада 2003 року між сторонами укладено Договір поновлюваної кредитної лінії № К165-03/Ф, згідно з яким позивач надав кредит у розмірі 12000 Євро на термін до 05 листопада 2005 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.10). Відповідачу передано кошти у сумі 12000 Євро (а.с.11). 04 жовтня 2017 приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. видав виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору №К165-03/Ф від 05 листопада 2003 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 02 серпня 2017 року, грошових коштів у сумі 117743,13 Євро (сто сімнадцять тисяч сімсот сорок три Євро 13 центів), що за курсом 30,54 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 серпня 2017 року складає 3595875 грн. 19 коп. (три мільйони п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять грн. 19 коп.), з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9675,95 Євро; заборгованості за відсотками у розмірі 44020,88 Євро; заборгованості з пені у розмірі 64046,30 Євро; стягнення здійснено за період з 05 листопада 2003 року по 02 серпня 2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. 00 коп. (а.с.5) Станом на 15 лютого 2022 року офіційний курс 1 Євро складав 32,3264 гривень (а.с.9). Позивачем до позовної заяви долучено розрахунок 3% річних. Зазначено, що основна сума заборгованості за договором 9675,95 Євро. Згідно із розрахунком за період з 27 жовтня 2017 року по 15 лютого 2022 року відповідач має заборгованість у розмірі - 1250,19 Євро, яка складається із 3 % річних від простроченої суми. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». При цьому, банк стверджує факт не виконання зобов`язання за кредитним договором та наявності заборгованості, а відповідачем указаного не заперечується, відтак на думку суду банк має право на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Щодо визначення валюти, в якій має бути розраховано три відсотки річних суд вважає за необхідне зазначити наступне. При обрахунку 3 % річних, суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), в якій зазначено, що при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. У договорі № К165-03/Ф зобов`язання виражене у валюті - Євро. Погашення кредиту, сплата відсотків за даним договором здійснюється у валюті кредиту. У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що розрахунок трьох відсотків річних повинен здійснюватися саме в іноземній валюті. Враховуючи зазначене суд вважає, що є підстави для стягнення 3 % річних від простроченої суми, однак щодо розміру суми, що має бути присуджено до стягнення слід зазначити наступне. У постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). При здійсненні розрахунку суми заборгованості суд, з урахуванням положень ст.13 ЦПК України, бере до уваги суму заборгованості, з якої здійснював розрахунок заборгованості позивач, а саме 9675,95 Євро. Доказів того, що сума заборгованості відповідача перед позивачем за тілом кредиту згідно з договором К165-03/Ф є меншою відповідачем надано не було, також не було спростовано і розрахунку наданого позивачем. Таким чином, підлягає стягнення 3% інфляційних за період з 15 лютого 2019 року по 15 лютого 2022 року, тобто за три роки, що передували зверненню до суду з цим позовом, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Загальна сума 3% річних від простроченої суми заборгованості 9675,95 Євро за період з 15 лютого 2022 року по 15 лютого 2022 року складає 873,43 Євро (9675,95 x 3% x 1097 : 365 : 100%) і яка підлягає стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк». За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалися як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно ч.1\~ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1734,22 гривень (2481 : 100 х 69,9).

Outcome: partial