Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що у період з 2008 року по 2017 роки він проживав з відповідачкою як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . З 2017 року їх сімейні стосунки з відповідачкою були припинені з причин вживання нею спиртних напоїв та нерозумінням при вирішенні важливих життєвих питань. З того часу вони стали проживати окремо, донька проживала з відповідачкою. З причин невиконання нею материнських обов`язків були здійснені заходи по відібранню у неї дитини без позбавлення батьківських прав та передачу її на виховання до спеціалізованого будинку дитини. З 08\~травня 2018\~року по 23 серпня 2018 року малолітня [PERSON] перебувала на вихованні в комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини». 23 серпня 2018 року на підставі листа служби у справах дітей Сумської міської ради дитину було передано йому на виховання. Зазначає, що під час їх спільного проживання з відповідачкою вона постійно ухилялась від виконання обов`язків по вихованню дитини. Після відібрання дитини відповідачка жодного разу не поцікавилась життям доньки, її здоров`ям, не приходила до школи за місцем навчання дитини, не відвідувала батьківських зборів. При цьому жодних перешкод у спілкуванні з дитиною їй не чинилося. Посилаючись на обставини того, що відповідачка протягом значного часу взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання у школі, не готовить дитину до самостійного життя, взагалі не спілкується з [PERSON] та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що свідчить про систематичне, триваюче невиконання батьківських обов`язків, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06\~липня 2022\~року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29\~липня 2022 року. В судове засідання учасники справи не з`явились. Від позивача [PERSON] та його представника [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідачка [PERSON] подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі, позов визнає, наслідки визнання позову їх відомі та роз`яснені судом під час підготовчого засідання. Представник третьої особи управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Черненко\~С.І. подала висновок органу опіки і піклування про можливість позбавлення відповідачки батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Також у письмовій заяві просить розглянути справу без участі представника управління. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що під час спільного проживання позивача та відповідачки однією сім`єю без реєстрації шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , матір`ю якої є відповідачка [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с. 6, 8). Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» від 09 травня 2022 року № 187/01 малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебувала на вихованні в КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» з 08 травня 2018 року. 23 серпня 2018 року дівчинка вибула на подальше проживання та виховання у родину батька [PERSON] на підставі листа служби у справах дітей Сумської міської ради від 22 серпня 2018 року №\~1387/27.1-24 (а.с. 9). Як зазначено в довідці Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 39 «Теремок» м.\~Суми, Сумської міської ради від 10 травня 2022 року № 01-60/37, [PERSON] , [INFO] , була вихованкою закладу, відвідувала групу «Калинка» (старша група) з 01 вересня 2018\~року по 31 серпня 2021 року. Мати вихованки [PERSON] за час перебування дитини в дошкільному закладі не з`являлася, батьківські збори не відвідувала (а.с. 10). Згідно довідки Комунальної установи Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №\~18 Сумської міської ради від 10 травня 2022 року №\~69 [PERSON] є ученицею 2-Б класу КУ СЗОШ №\~18 СМР. Мати учениці [PERSON] до школи не приходила за час навчання дитини, з учителями не спілкувалася й не брала участі у батьківських зборах (а.с. 11). Відповідно до висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 11\~липня 2022 року за № 817/27.1-26 орган опіки та піклування вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11\~липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що знайшли своє підтвердження матеріалами справи обставини щодо умисного ухилення відповідачкою від виконання своїх батьківських обов`язків, так як остання не приймає участі у вихованні доньки, не спілкується з нею, не цікавиться розвитком дитини та станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини. Під час підготовчого судового засідання відповідачка позов визнала та надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що з позовними вимогами погоджується, наслідки визнання позову їх відомі та роз`яснені. За висновком управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 11 липня 2022 року за № 817/27.1-26 орган опіки та піклування визнав можливим позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини, на думку суду, свідчать про свідоме нехтування відповідачем до виконання нею своїх батьківських обов`язків, про відсутність інтересу до дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved