Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості посилаючись на те, що позивач надає послуги постачання теплової енергії в квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , опалювальною площею 76,93 кв.м., особовий рахунок № [NUMBER] . Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини.\~ У відповідачів за період з 01.10.2016 року по 28.02.2022 року утворилась заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у сумі 3737,41 грн. На попередження позивача про добровільну сплату заборгованості за отриману теплову енергію відповідачі не відреагували, тим самим відмовившись в добровільному порядку вирішити питання по погашенню заборгованості. На основі викладеного, просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у сумі 3737,41 грн. та 2481,00 грн. судового збору. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 травня 2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Представник позивача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити з підстав наведених у позові та у відповіді на відзив. Також додала, що станом на 01.03.2022 року заборгованість за отриману теплову енергію становить 2000 грн. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме заборгованість в сумі 16,02 грн. Інші позовні вимоги не визнала та просила відмовити з підстав викладених у відзиві на позов, та просила застосувати наслідки спливу позовної давності. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив відповідача на позов та об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані та проживають за вказаною адресою, що підтверджується довідкою житлово-будівельного кооперативу №33 від 24.12.2018 року (а.с. 7). Позивачем МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надаються послуги централізованого опалення в квартиру за адресою: [ADDRESS] , опалювальною площею 76,93 кв.м. та відкрито відповідачам особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків (а.с. 5). Відповідно до статті 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Пункт 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з частиною першою\~статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга\~статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою\~статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до пункту 5 частини 3\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оплата за надані послуги повинна здійснюватись споживачами не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим відповідно до п.18\~Постанови КМУ від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». У частині першій\~статті 19 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. Вартість послуг централізованого опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 кв.м. на тариф з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря розрахункового періоду та фактичної тривалості надання послуг у цьому періоді. В разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії відповідачі оплачують послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Розрахунки проводились згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року, №146 від 17.10.2014 року, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №610 від 03.03.2015 року, №1171 від 31.03.2015 року, №969 від 09.06.2016 року, №1536 від 28.12.2017 року. Величина тарифу та його зміни доводились до споживачів регулярно і своєчасно. За період часу з 01.10.2016 року по 28.02.2022 року відповідачі користувались послугами, наданими позивачем з централізованого опалення, однак своєчасно не здійснювали повну оплату за фактично спожиту теплову енергію, внаслідок чого згідно з розрахунком заборгованості у них станом на день розгляду справи утворилась заборгованість перед МКП «Чернівцітеплокомуненерго»\~в розмірі 3737,41 грн. (а.с.8-9). Суд враховує те, що позовну заяву подано 28.04.2022 року, а відповідачами до відзиву на позов додано квитанцію 0.0.2500170628.3 від 28.03.2022 року (а.с. 37), в якій вказано, що сума 1737,41 грн. за лютий 2022 року за надані послуги з постачання теплової енергії повністю оплачена ще до подачі позовної заяви. Тому в частині стягнення суми цієї заборгованості в розмірі 1737,41 грн. необхідно відмовити. Враховуючи те, що відповідачами заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, варто зазначити наступне. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1\~ст.261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до вимог ст.257, ст.267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Разом з тим, ч.1\~ст.264 ЦК України\~передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Так, згідно з розрахунком заборгованості (а.с. 8-9) та копіями квитанцій доданих до відзиву (а.с. 27-35) відповідачами за надані послуги з централізованого опалення погашення заборгованості за період 01.10.2016 року по 28.02.2022 року здійснювалось, проте не в повному обсязі. Ними сплачувались кошти не в розмірах, які нараховувались позивачем, а в довільних сумах. За опалювальний сезон 2016-2017 рр. нараховано 12225,71 грн., а сплачено 7546,11 грн., за опалювальний сезон 2017-2018 рр. нараховано 11544,23 грн., а сплачено 13657,52 грн., за опалювальний сезон 2018-2019 рр. нараховано 10255,50 грн., а сплачено 10642,90 грн., за опалювальний сезон 2019-2020 рр. нараховано 8539,84 грн., а сплачено 8345,14 грн., за опалювальний сезон 2020-2021 рр. нараховано 10550,14 грн., а сплачено 10550,10 грн. та за опалювальний сезон 2021-2022 рр. нараховано 9625,47 грн., а сплачено 9394,38 грн. Відповідно до типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється та призначення платежу. У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі наявності, а у разі відсутності такої заборгованості рахунок майбутніх платежів споживача починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. Відповідачами надано до відзиву на позовну заяву копії квитанцій про сплату послуг з постачання теплової енергії, згідно з якими 21.03.2018 року відповідачами заплачено за жовтень 2016 року в сумі 831,74 грн. частково та за листопад 2016 року в сумі 1669,80 грн. частково, в квитанціях зазначено за які місяці здійснюється оплата (а.с. 27). 13.04.2019 року зі слів відповідачки [PERSON] заплачено повністю за березень 2019 року та частково за квітень 2018 року (недоплачено 0,85 грн.), проте у квитанції не вказано, що оплата здійснювалася за два місяці (а.с.31). Окрім цього відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у вересні 2020 року частково здійснена оплата за квітень 2020 року, недоплачено 15,17 грн., проте в квитанції не вказано, що оплата здійснена за квітень 2020 року, а вказано, що за період з 01.08.2020 по 31.08.2020 рр. (а.с. 33), але в даний період послуги з централізованого опалення не надавались. Це підтверджує пояснення представника позивача про те, що неможливо встановити за які конкретно місяці відповідачі сплачував кошти за період з 01.10.2016 року по 28.02.2022 року і відповідно дає підстави вважати, що відповідачами неодноразово переривався перебіг позовної давності. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні також визнала, що в березні 2018 року було перервано строки позовної давності, оскільки здійснювалась оплата за надання послуг з постачання теплової енергії за жовтень та листопад 2016 року. Крім того суд враховує, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України\~від 30.03.2020\~року №540-IX\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)», відповідно до якого\~Розділ «Прикінцеві та перехідні положення»\~доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Вказаний карантин продовжений\~постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання \~поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжений до 31 серпня 2022 року. Таким чином, станом на 28.04.2022 позовна давність за вимогами позивача не спливла та продовжується на строк дії карантину. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої, другої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене суд вважає, позов підлягає задоволенню частково і з відповідачів на користь позивача належить стягнути заборгованість за період з 01.10.2016 року по 28.02.2022 року в сумі 2000 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України\~з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в розмірі по 663,79 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial