Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

18 квітня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , за участю зацікавленої особи державного нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеси Пенчева К.Л. , у якій заявник просила суд встановити факт фактичного прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON] , у зв`язку із постійним спільним проживанням [PERSON] та [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] . За результатами автоматизованого розподілу справа була передана судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року справу позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, залучено до участі у справі у якості зацікавленої особи Одеську міську раду та витребувано з Приморської держаної нотаріальної контори у м. Одеса копію матеріалів нотаріальної справи, відкритої щодо майна померлої [INFO] [PERSON] [INFO] . У судове засідання, яке відбулося 16 травня 2022 року, з`явилася представник заявника-адвокат Козак А.В., від представника заінтересованої особи Одеської міської ради до суду засобами електронного зв`язку надійшла заява про відкладення слухання справи. Суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, задовольнив клопотання представника Одеської міської ради, а також у зв`язку із тим, що станом на 16 травня 2022 року не було виконано вимоги ухвали суду від 20 квітня 2022 року про витребування доказів, судове засідання було відкладено та наступне призначено на 30 квітня 2022 року. 23 травня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси від Приморської держаної нотаріальної контори у м. Одеса надійшов лист, у якому повідомлялося про те, що відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Окрім того, 23 травня 2022 року від Приморської держаної нотаріальної контори у м. Одеса на виконання ухвали суду від 20 квітня 2022 року надійшла копія спадкової справи за № 723с/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] . У судовому засіданні, яке відбулося 30 червня 2022 року за участі представників заявника та заінтересованої особи, останній не заперечував проти задоволенні позовних вимог. Окрім того, судом було заслухано показання свідка [PERSON] та на підставі вказаного, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, судом було залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи сина заявника [PERSON] та витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі вище викладеного, судом ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було відкладено судове засідання та наступне судове засідання призначено на 15 липня 2022 року. 30 червня 2022 року від представника за довіреністю [PERSON] - [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій він повідомляв суд про те, що у нього немає жодних посягань щодо права власності на квартиру [ADDRESS] та про те, що підтримує позовні вимоги та просить суд розглядати справу за його відсутності. 4 липня 2022 року від представника заявника адвоката Козак А.В. через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона просить суд розглядати справу за позовом [PERSON] , за участю зацікавленої особи державного нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеси Пенчева К.Л. про встановлення факту, що має юридичне значення за її відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. 4 липня 2022 року засобами електронного зв`язку від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява, в якій він визнає позовні вимоги [PERSON] та просить справу розглядати за його відсутності. 13 липня 2022 року на виконання ухвали суду, занесеної до протоколу судового засідання та листа суду від 4 липня 2022 року про витребування доказів, з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У судове засідання, призначене на 15 липня 2022,сторони не з`явилися, у матеріалах справи містяться докази належного їх сповіщення про місце, дату та час судового засідання. Від представників заявника та заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Заслухавши представника заявниці, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, зокрема, показання свідка, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичні значення» від 31.03.95 № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи вищевикладене, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Так, судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (Серія [NUMBER] від 4 вересня 2020 року, актовий запис № 8743). Заявниця [PERSON] являється донькою померлої [PERSON] (факт родинних зв`язку підтверджується свідоцтвом про народження від 13.06.1973 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 1422). До 2017 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю та сином. У власності [PERSON] також перебуває квартира [ADDRESS] , яка перейшла їй у власність після її бабусі. Задля економії на оплаті комунальних послуг, заявниця у 2017 року змушена була змінити місце реєстрації на [ADDRESS] , хоча фактично продовжувала проживати зі своєю матір`ю [PERSON] , яка з 2010 року була інвалідом І групи, що підтверджується Довідокою до Акту Огляду МСЕК (серія 2-18 ОД, № 023661) та потребувала постійного догляду. 6 листопада 2002 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе майно (у тому числі, і Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] ) заповідала своїй доньці [PERSON] . Заявниця також зазначає про те, що у неї з матір`ю були теплі стосунки, вона завжди піклувалася про останню, а після її смерті усі витрати на її поховання взяла на себе, що підтверджується договором-замовлення на організацію та проведення поховання від 4 вересня 2020 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.. 1217 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1233-1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що зазначена у Постанові від 25.03.2020 у справі №305/235/17 під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (з подальшими змінами та доповненнями) заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 723с/02-14 відносно майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] 8 грудня 2021 року звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та надала копію заповіту від імені [PERSON] . Однак листом від 09.02.2022 року за № 371с/02-14 заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що виходячи з матеріалів спадкової справи, відповідно до заяви [PERSON] та відповідно до відомостей Департаменту надання адміністративних послуг, разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживали інші заінтересовані особи, а також роз`яснено, що заявниця має право звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту поживання зі спадкодавцем на момент смерті останньої та фактичного прийняття спадщини. Зважаючи на недостатність документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини заявником, яка відкрилась після смерті [PERSON] , нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину У зв`язку із вище викладеним, заявниця [PERSON] і звернулася до суду із проханням встановити факт фактичного прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON] , у зв`язку із постійним спільним проживанням [PERSON] та [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст.1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1271 ЦК України). Таким чином, за налізу вказаних норм вбачається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав звернувся до нотаріуса чи компетентної посадової особи органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що факт спільного проживання та ведення господарства [PERSON] та [PERSON] підтверджується актом, підписаним двадцятьма мешканцями будинку [ADDRESS] та засвідченим печаткою Голови ОСББ «Моряк-10», а також довідкою № 1 від 15 січня 2022 року, видана керівництвом ОСББ «Моряк-10», яка підтверджує факт фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що інших спадкоємців, що інших спадкоємців, окрім заявниці [PERSON] , у померлої [PERSON] немає. Так, з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису № 00036088644, наданий на вимогу суду Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення про розірвання шлюбу Приморського районного суду м. Одеси № 2-1269 від 08.04.2004 року. А в своїх поясненнях [PERSON] , який являється сином заявниці [PERSON] та якого було залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи, зазначив, що він визнає у повному обсязі позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та що жодних посягань на право власності на квартиру [ADDRESS] у нього немає. Окрім того, представник заінтересованої особи Одеської міської ради у судовому засіданні, яке відбулося 30 червня 2022 року, також не заперечував проти задоволення позовних вимог. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявницею юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] . Щодо встановлення юридичного факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] , суд не може задовільнити цю вимогу, оскільки це є втручанням у нотаріальну діяльність. На підставі\~вище викладеного,\~та

Outcome: partial