Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: 1) розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 02 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 309; 2) здійснити поділ спільного майна подружжя та в порядку поділу цього майна визнати за нею право власності на майно, загальною вартістю 136 327 грн.: - трикімнатну квартиру [ADDRESS] , вартістю 121 327 грн.; - рухоме майно (меблі та побутова техніка), розташоване в квартирі [ADDRESS] , вартістю 15 000 грн.; 3) здійснити поділ спільного майна подружжя та в порядку поділу цього майна визнати за [PERSON] право власності на майно, загальною вартістю 137 160 грн.: - земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер 3221084500:09:001:0066 для індивідуального садівництва, розташовану та території Майданівської сільської ради Бородянського району Київської області, вартістю 6 000 грн.; - земельну ділянку площею 1,9334 га, кадастровий номер 3225586500:03:002:0006 для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, вартістю 96 660 грн.; - земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 3223381100:03:015:0015 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , вартістю 12 500 грн.; - самохідний - моторний човен «Прогрес 2», бортовий реєстраційний номер [NUMBER] та підвісний двигун «Mercury» № [NUMBER] , вартістю 22 000 грн.; 3) стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію вартості спільного майна подружжя в розмірі 833 грн.; 4) судові витрати по справі стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час, вони хоча і проживають в одній квартирі, проте сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам дітей та її інтересам. Спір про місце проживання дітей відсутній. Діти будуть проживати із нею та утримуватись за її рахунок. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто. За час проживання у шлюбі ними набуто наступне майно: трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] ; меблі та техніка, якими облаштована квартира; земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий номер 3221084500:09:001:0066 для індивідуального садівництва, розташована та території Майданівської сільської ради Бородянського району Київської області; земельна ділянка площею 1,9334 га, кадастровий номер 3225586500:03:002:0006 для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області; земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 3223381100:03:015:0015 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] ; самохідний - моторний човен «Прогрес 2», бортовий реєстраційний номер [NUMBER] та підвісний двигун «Mercury» № [NUMBER] . Щодо поділу вищезазначеного майна вони не дійшли спільного згоди. Квартира була побудована за Інвестиційним контрактом № 26724 від 13.08.2001, укладеним між нею та АТ «Холдингова компанія «Київміськбуд». Відповідно до якого вартість квартири становила 121 327 грн. Так як на час укладання Інвестиційного контракту вона та відповідач навчались у вищих навчальних закладах і не мали постійних доходів, кошти на придбання квартири були надані її батьками. Тобто, фактично квартира була придбана за кошти її батьків і подарована їй для проживання. Тому вона має намір поділити спільне майно, шляхом визнання за нею права власності на квартиру з усіма меблями та технікою, які є в цій квартирі, а відповідачу пропонує отримати у власність усе інше майно - земельні ділянки та човен. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2021 головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 17.12.2021 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 19.01.2022 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. Протокольною ухвалою від 25.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилась та подала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився та подав до суду заяву про можливість слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 02 серпня 1997 року, місце реєстрації - Відділ реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 309. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно з свідоцтвами про народження від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу сторони набули майно: - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 92,10 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серія [NUMBER] від 05.11.2002, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 28.10.2002 № 1580-С/КІ; - земельну ділянку площею 0,12 га (кадастровий номер 3221084500:09:001:0066) для індивідуального садівництва, розташовану та території Майданівської сільської ради Бородянського району Київської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 77155900 від 27.12.2016; - земельну ділянку площею 1,9394 га (кадастровий номер 3225586500:03:002:0006) для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Сотниківської сільської ради Яготинського району Київської області, що підтверджується наказом «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 11.11.2019; - земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер 3223381100:03:015:0015) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 087965 від 14.05.2010, виданого на підставі рішення Гланишівської сільської ради №226 від 22.10.2009; - самохідно-моторний прогулянковий човен «Прогрес 2» № н/в, бортовий реєстраційний номер [NUMBER] та підвісний двигун «Mercury» № [NUMBER] 35 к.с., що підтверджується судновим білетом ДБ № 004225 від 23.02.2017; - меблі та побутову техніку. Той факт, що набуте майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, сторони визнають та не спростовують. Вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов в цій частині підлягає задоволенню, так як у сторін відсутнє взаєморозуміння та повага, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Вирішення позовних вимог про поділ спільного майна подружжя. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. За ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до вимог ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, враховуючи вищевказані вимоги закону, суд вважає вимоги щодо розподілу майна подружжя шляхом визнання права власності на належні позивачу та відповідачу частки у спільному майні подружжя, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки різницю між вартістю рухомого майна, виділеного позивачці та відповідачу. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved