Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. ТОВ «Мануфактурний двір» звернувся з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 9 жовтня 2006 року АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №030.29-50/190-С, за яким АКБСР «Укрсоц-банк» зобов`язався надавати грошові кошти окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту в розмірі 277000 доларів США 00 центів, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 8 жовтня 2016 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 12,25% річних. В той же день АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з ТОВ «Мануфактурний двір» іпотечний договір №030.29-50/190-С, за яким з метою забезпечення належного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором ТОВ «Мануфактурний двір» передав в іпотеку будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] . 8 травня 2007 року АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №030.29-50/261-С, за яким АКБСР «Укрсоцбанк» зобов`язався надавати грошові кошти окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту в розмірі 237000 доларів США 00 центів, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 7 травня 2017 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13% річних. В той же день АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з ТОВ «Мануфактурний двір» іпотечний договір №030.29-50/261-С, за яким з метою забезпечення належного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором ТОВ «Мануфактурний двір» передав в іпотеку будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013: 0008, розташовану по [ADDRESS] . 11 лютого 2008 року АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] договір про надання відновлювальної кредитної лінії №24-12/12, за яким АКБСР «Укрсоцбанк» зобов`язався надавати грошові кошти окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту в розмірі 334300 доларів США 00 центів, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 10 лютого 2018 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13,5% річних. В той же день АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з ТОВ «Мануфактурний двір» іпотечний договір №02-10/342, за яким з метою забезпечення належного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором ТОВ «Мануфактурний двір» передав в іпотеку будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013:0008, розташовану по [ADDRESS] . Рішенням приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Теплюк Г.М. №58535243 від 3 червня 2021 року за АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», було зареєстровано право власності на будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] . Іншим рішенням приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Теплюк Г.М. №58532157 від 3 червня 2021 року за АТ «Альфа-Банк» було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013:0008, розташовану по [ADDRESS] . 1.2. ТОВ «Мануфактурний двір» посилається на те, що в змісті іпотечних договорів, укладених між ним та АКБСР «Укрсоцбанк», відсутні іпотечні застереження. Крім того, позивач не уклав з АТ «Альфа-Банк» договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Ці обставини свідчать про відсутність підстав для державної реєстрації за АТ «Альфа-Банк» права власності на спірні будівлі швейної фабрики та земельну ділянку. З цих підстав рішенням Господарського суду Київської області від 17 червня 2020 року було скасовано попередню державну реєстрацію за відповідачем права власності на вказані об`єкти нерухомого майна. Тому ТОВ «Мануфактурний двір» просить суд скасувати рішення приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Теплюк Г.М. №58535243 та №58532157 від 3 червня 2021 року, а також припинити право власності АТ «Альфа-Банк» на будівлі швейної фабрики по вул. Вітчизняна, 2-а в с. Рогозів Бориспільського району та земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013:0008, розташовану по вул. Вітчизняна, 2-а в с. Рогозів Бориспільського району. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 лютого 2022 року (а.с.66-67) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ТОВ «Мануфактурний дім», була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 10 лютого 2022 року (а.с.68-69) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 травня 2022 року (а.с.76-77) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 7 червня 2022 року (а.с.84-85) у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Теплюк Г.М. були витребувані копії всіх без виключення документів, на підставі яких за АТ «Альфа-Банк» було зареєстровано право власності на будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013:0008, розташовану по [ADDRESS] . 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що в іпотечних договорах містяться іпотечні застереження, якими було передбачено звернення стягнення на будівлі швейної фабрики та земельну ділянку шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у разі неналежного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за кредитним договором. В такому випадку не вимагалось укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя для здійснення державної реєстрації за АТ «Альфа-Банк» права власності на іпотечне майно. Крім того, відповідач двічі надсилав ТОВ «Мануфактурний двір» та [PERSON] вимоги про усунення порушення грошових зобов`язань за кредитними договорами та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі неусунення допущеного порушення. Ця обставина свідчить про те, що звернення стягнення на будівлі швейної фабрики та земельну ділянку було здійснено з дотриманням порядку, передбаченого законом. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 3.3. [PERSON] не з`явився у судове засідання. Зі змісту довідки форми №20 (а.с.81-82) вбачається, що він відсутній за зареєстрованим місцем проживання. Ця обставина унеможливлює вручення йому судової повістки. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України [PERSON] був повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.90). 3.4. Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Теплюк Г.М. також не з`явилась у судове засідання. Вона у встановленому порядку повідомлялась про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується рекомендо-ваними повідомленнями про вручення їй судових повісток (а.с.83, 93). 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 9 жовтня 2006 року АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №030.29-50/190-С (а.с.9-13), за яким АКБСР «Укрсоцбанк» зобов`язався надавати грошові кошти окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту в розмірі 277000 доларів США 00 центів, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 8 жовтня 2016 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 12,25% річних. В той же день АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з ТОВ «Мануфактурний двір» іпотечний договір №030.29-50/190-С (а.с.14-17), за яким з метою забезпечення належного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором ТОВ «Мануфактурний двір» передав в іпотеку будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] . 4.2. 8 травня 2007 року АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №030.29-50/261-С (а.с.18-22), за яким АКБСР «Укрсоцбанк» зобов`язався надавати грошові кошти окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту в розмірі 237000 доларів США 00 центів, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 7 травня 2017 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13% річних. В той же день АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з ТОВ «Мануфактурний двір» іпотечний договір №030.29-50/261-С (а.с.23-27), за яким з метою забезпечення належного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором ТОВ «Мануфактурний двір» передав в іпотеку будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013:0008, розташовану по [ADDRESS] . 4.3. 11 лютого 2008 року АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з [PERSON] договір про надання відновлювальної кредитної лінії №24-12/12 (а.с.28-35), за яким АКБСР «Укрсоц-банк» зобов`язався надавати грошові кошти окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту в розмірі 334300 доларів США 00 центів, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 10 лютого 2018 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13,5% річних. В той же день АКБСР «Укрсоцбанк» уклав з ТОВ «Мануфактурний двір» іпотечний договір №02-10/342 (а.с.38-41), за яким з метою забезпечення належного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором ТОВ «Мануфактурний двір» передав в іпотеку будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013: 0008, розташовану по [ADDRESS] . 4.4. В подальшому АТ «Укрсоцбанк» був реорганізований шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Відповідач є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоц-банк». 4.5. Рішенням приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Теплюк Г.М. №58535243 від 3 червня 2021 року за АТ «Альфа-Банк» було зареєстровано право власності на будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №288171000 від 3 грудня 2021 року (а.с.42-47). 4.6. Рішенням приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Теплюк Г.М. №58532157 від 3 червня 2021 року за АТ «Альфа-Банк» було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013:0008, розташовану по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №288170489 від 3 грудня 2021 року (а.с.48-51). 4.7. Спірні правовідносини регулюються розділом V «Задоволення вимог іпотеко-держателя за рахунок предмета іпотеки» Закону України «Про іпотеку». 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній до 14 січня 2009 року, сторони іпотечного договору могли вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання могло здійснюватись також згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містилось в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягав нотаріальному посвідченню і міг бути укладеним в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. 5.2. Згідно з ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній до 14 січня 2009 року, іпотекодержатель міг задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволенні вимог іпотекодержа-теля, який передбачав передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, був правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. 5.3. Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», що набув чинність 14 січня 2009 року, були внесені зміни до ч.1 ст.36 та ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку». 5.4. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній з 14 січня 2009 року, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. 5.5. Згідно з ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній з 14 січня 2009 року, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. 5.6. Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиден-ний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 5.7. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встанов-лених цим Кодексом. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Зі змісту підпункту 4.5.3 пункту 4 іпотечних договорів №030.29-50/190-С від 9 жовтня 2006 року, №030.29-50/261-С від 8 травня 2007 року та №02-10/342 від 11 лютого 2008 року (а.с.16, 25, 40) вбачається, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Ця обставина спростовує обґрунтованість доводів ТОВ «Мануфактурний двір» та свідчить про те, що в підпункті 4.5.3 пункту 4 іпотечних договорів викладене іпотечне застережен-ня про задоволення вимог іпотекодержателя в розумінні ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку». В такому випадку відсутня потреба в укладенні між сторонами окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 29 січня 2020 року у справі №607/8488/18 (провадження №61-7603св19), ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на час укладення договору іпотеки, далі Закон №898-IV) передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містив відповідне застереження про задоволення вимог іпотеко-держателя, або окремого договору про задоволення його вимог. Статтею 37 зазначеного Закону (у тій же редакції) було визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя (до якого згідно з ч.2 ст.36 прирівнювалось відповідне застереження в договорі іпотеки) був правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко-держателя на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. З аналізу змісту наведених норм в їх поєднанні вбачається, що за Законом №898-IV застереження в іпотечному договорі прирівнювалось за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який був правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» в редакції Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі Закон №800-VI), який набрав чинність 14 січня 2009 року, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмети іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Нова редакція ст.ст.36, 37 Закону України «Про іпотеку», викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ІІІ «Перехідні положення» Закону №800-VI, не змінює встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнює їх. Аналіз наведених норм, як і Закон №800-VI в цілому, не дає підстави вважати, що законодавець із прийняттям названого закону обмежив коло іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог кредитора, на підставі яких за іпотекодержателем може бути зареєстровано право власності на предмет іпотеки, лише тими договорами, які укладені після набрання чинності цим Законом. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10 жовтня 2011 року у справі №21-131а11, від 18 вересня 2012 року у справі №21-236а12. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 лютого 2018 року у справі №915/297/17, від 31 липня 2018 року у справі №826/9558/15. 6.2. Таким чином, у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Теплюк Г.М. існувала правова підстава (а саме, застереження в іпотечних договорах) для здійснення державної реєстрації за АТ «Альфа-Банк» права власності на будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013:0008, розташовану по [ADDRESS] . Крім того, 21 серпня 2020 року позивач надіслав [PERSON] та ТОВ «Мануфактурний двір» вимогу про усунення порушення основного зобов`язання (а.с.182-185), в якому АТ «Альфа-Банк» вимагав від відповідачів повернення боргу за кредитним договором №030.29-50/190-С від 9 жовтня 2006 року в розмірі 233163 доларів США 46 центів, боргу за кредитним договором №030.29-50/261-С від 8 травня 2007 року в розмірі 216654 доларів США 68 центів та боргу за кредитним договором №24-12/12 від 11 лютого 2008 року в розмірі 255698 доларів США 17 центів, а також попереджав [PERSON] та ТОВ «Мануфактурний двір» про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі неповернення ними боргу за вказаними договорами. Це підтверджується копіями описів вкладень у цінні листи (а.с.186-188), копіями накладних (а.с.189) та іншою поштовою кореспонденцією (а.с.190-191). 9 жовтня 2021 року позивач повторно надіслав [PERSON] та ТОВ «Мануфактурний двір» вимогу про усунення порушення основного зобов`язання (а.с.192-195), в якому АТ «Альфа-Банк» вимагав від відповідачів повернення боргу за кредитним договором №030.29-50/190-С від 9 жовтня 2006 року в розмірі 233163 доларів США 46 центів, боргу за кредитним договором №030.29-50/261-С від 8 травня 2007 року в розмірі 216654 доларів США 68 центів та боргу за кредитним договором №24-12/12 від 11 лютого 2008 року в розмірі 255698 доларів США 17 центів, а також попереджав [PERSON] та ТОВ «Мануфактурний двір» про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі неповернення ними боргу за вказаними договорами. Це підтверджується копіями описів вкладень у цінні листи (а.с.197-199), копіями накладних (а.с.196) та іншою поштовою кореспонденцією (а.с.200-203). Аналіз наведених обставин свідчить про те, що звернення стягнення на спірні будівлі швейної фабрики та земельну ділянку було здійснено з дотриманням порядку, передбаченого ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку». 6.3. В матеріалах цивільної справи міститься копія рішення Господарського суду Київської області від 17 червня 2020 року (а.с.52-64), яким було скасовано попередню державну реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013:0008, розташовану по [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.4 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд має виходити з того, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов`язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними. Тому незаконність попередньої державної реєстрації за АТ «Альфа-Банк» права власності на спірні будівлі швейної фабрики та земельну ділянку, яка була встановлена рішенням Господарського суду Київської області від 17 червня 2020 року, не свідчить про незаконність оскаржуваних рішень приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Теплюк Г.М. №58535243 та №58532157 від 3 червня 2021 року. Крім того, в мотивувальній частині вказаного судового рішення навіть не міститься висновку про відсутність іпотечного застереження в змісті іпотечних договорів №030.29-50/190-С від 9 жовтня 2006 року, №030.29-50/261-С від 8 травня 2007 року та №02-10/342 від 11 лютого 2008 року. 6.4. З огляду на це суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішень приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Теплюк Г.М. №58535243 та №58532157 від 3 червня 2021 року, а також для припинення права власності АТ «Альфа-Банк» на будівлі швейної фабрики по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером 3220886401:01:013:0008, розташовану по [ADDRESS] . Тому у задоволенні пред`явленого позову ТОВ «Мануфактурний двір» належить відмовити. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.2. ТОВ «Мануфактурний двір» сплатив судовий збір в розмірі 4962 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується платіжним дорученням №В881065624 від 3 лютого 2022 року (а.с.8). Однак у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено в повному обсязі. 7.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу вказаних судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed