Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Хвиля» про зміну формулювання причини звільнення. В позові вказала, що наказом №222 від 30.09.2019 року позивачку було прийнято на посаду продавця продовольчих товарів магазину « [INFO] » в [ADDRESS] запис в трудовій книжці №19 від 01.10.2019 року. Наказом №11 від 25.01.2021 року [PERSON] звільнено з займаної посади в зв`язку з втратою довір`я згідно ст. 41 п.2 КЗпП України, запис в трудовій книжці № 20 від 25.01.2021 року. Відповідно до запису в трудовій книжці №21 від 04.02.2021 року запис за № 20 вказано недійсний, а за тим же наказом №11 від 25.01.2021 звільнено позивачку з займаної посади в зв`язку з втратою довір`я за п.2 ст. 41 КЗпП України з 04.02.2021 року. Відповідно до наказу №7 від 18.01.2021 року «Про створення службового розслідування» за підписом директора ТЗОВ «Хвиля» [PERSON] було створено робочу службову комісію для проведення службового розслідування на чолі заст. директора [PERSON] . Згідно цього ж наказу позивачку було відсторонено від виконання обов`язків без збереження заробітної плати. З зазначеним наказом [PERSON] ознайомлено під підпис. Про результат службового розслідування позивачку не повідомляли, з актом результатів інвентаризації від 16.01.2021 року ознайомлено не було, відповідно ніяких письмових пояснень вона не надавала. З вказаним формулюванням причини звільнення [PERSON] незгодна з наступних підстав. При прийомі на роботу на посаду продавця продовольчих товарів з нею не було підписано договору про матеріальну відповідальність. Звільнення за втрату до працівника довір`я на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП можна застосувати лише в разі вчинення ним винних дій. Обов`язок обґрунтувати втрату довір`я до працівника покладається на роботодавця, який повинен навести об`єктивні докази вини працівника у завданні матеріальної шкоди роботодавцеві або скоєнні інших протиправних дій. Недовір`я до працівника не може грунтовуватися лише на підозрі власника або уповноваженого ним органу. Сам по собі факт нестачі матеріальних цінностей у разі не встановлення винних дій матеріально відповідальної особи не є підставою для розірвання з нею трудового договору в зв`язку з утратою довір`я. Позивачка неодноразово вимагала від роботодавця надати їй для ознайомлення копії акту інвентаризації від 16.01.2021 року, службову записку завідувачки магазину «Хвилинка» м. Пирятин вул. Європейська, 155А, протоколу проведеного розслідування на виконання наказу №7 від 18.01.2021 року, однак вимоги були проігноровані.. Трудову книжку [PERSON] отримала 04.02.2021 року. Отже, виходячи з вищевикладеного позивачка станом на момент звільнення та станом на момент подачі позову не знає якими саме своїми діями чи бездіяльністю вона призвела до втрати довіри роботодавця. Враховуючи вище викладене [PERSON] буде просити про поновлення строку встановленого ст.233 КЗпП України. Прохає суд поновити строк звернення до суду із заявою. Змінити формулювання звільнення [PERSON] з п.2 ст. 41 КЗпП України звільнення в зв`язку з втратою довіри на п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. 17.06.2021р. відповідачем надіслано відзив на позов, який обґрунтовано тим, що позивачка займала посаду продавця продовольчих товарів. Ця посада безпосередньо пов`язана з обслуговуванням товарних цінностей. 15.01.2021 р. по завершенню робочої зміни у сумці позивача виявлено товар з відділу, в якому вона безпосередньо працювала. На цей товар не було наявних чеків про його оплату, надання пояснень щодо виявленого товару поза межами відділу позивач не надала. Винні дії позивачки під час виконання посадових обов`язків встановлені комісією та зафіксовані у акті про проведення службового розслідування під час якого комісія дійшла висновку, що порушення трудових обов`язків позивача не дають можливості в подальшому довірити їй роботу з товаром. Окрім того, звільнення позивача саме за втрати до нього довір`я ініціювали члени колективу, в якому працювала позивач. Отже, видаючи наказ про звільнення позивача з роботи у зв`язку з учиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір`я до неї як до працівника, що безпосередньо обслуговує матеріальні цінності (на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України), відповідач діяв відповідно до вимог чинного трудового законодавства. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на їх задоволенні наполягає. Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, пояснення надав аналогічні викладеним у відзиві на позов. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Наказом №222 від 30.09.2019 року [PERSON] було прийнято на роботу в ТОВ «Хвиля» на посаду продавця продовольчих товарів магазина « [INFO] » [ADDRESS] , що підтверджується записом №19 від 01.10.2019 року в трудовій книжці (а.с.6). Згідно пояснюючої завідуючої магазину «Хвилинка» [PERSON] від 15.01.2021р. при перевірці у працівниці магазину «Хвилинка» м. Пирятин [PERSON] , було виявлено товар, який не проходив по касі, на суму 107,67 грн. Пояснення по цьому факту працівниця не надала. (а.с.25) Відповідно до Акту про відмову від надання пояснень завідуючої магазином «Хвилинка м. Пирятин [PERSON] , [PERSON] вдруге відмовилася від дачі пояснень по факту виявлення товару 15.01.2021р., який знаходився в її сумці, не проходив по касі, і не було на нього товарного чеку.( а.с 26). З «Інвентаризаційного\~опису запасів\~товарів ТОВ «Хвиля»» від 16.01.2021р. вбачається, що під час інвентаризації товару в рибно-ковбасному відділі магазину було виявлено розбіжності в обліку кількості товару (між фактичною наявністю товару та товару за даними бухгалтерського обліку), що виникли в зв`язку з тим, що у відділі наявні нестачі товару, зокрема, і щодо товару, виявленого напередодні у працівника [PERSON] (порядковий номер 2, 9, 33 з переліку матеріальних цінностей опису) Відповідно протоколу №1 від 18.01.2021р. загальних зборів трудового колективу магазину «Хвилинка» м. Пирятин», одноголосно вирішили прийняти рішення про надання згоди на звільнення продавця [PERSON] на підставі втрати довіри до працівника колективу (а.с.27) 18.01.2021р. керуюча магазином «Хвилинка» звернулася із службовою запискою до директора ТОВ «Хвиля» з проханням про звільнення продавця [PERSON] на підставі втрати довіри трудового колективу (а.с.19) Відповідно до наказу №7 від 18.01.2021 року «Про створення службового розслідування» директора ТЗОВ «Хвиля» [PERSON] було створено робочу службову комісію для проведення службового розслідування на чолі заст. директора [PERSON] (а.с.7) 25.01.2020р. складено акт службового розслідування, згідно якого по результатам засідання комісія прийшла до висновку, що порушення трудових обов`язків [PERSON] унеможливлюють у подальшому довірити їй роботу з матеріальними цінностями у зв`язку з порушенням вимог з виконання своїх посадових обов`язків, недотриманням вимог внутрішніх нормативних документів, тому слід застосувати до винного співробітника міру дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. (а.с.20) Наказом №11 від 25.01.2021 року [PERSON] звільнено з займаної посади в зв`язку з втратою довір`я згідно ст. 41 п.2 КЗпП України, запис в трудовій книжці № 21 від 04.02.2021 року. (а.с.6) Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України). Розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом, тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 520/7491/16. Звільнення з підстав втрати довір`я (п. 2 ст. 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Виходячи з норм чинного трудового законодавства та судової практики, роботодавцю для звільнення працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, за ст. 41 п. 2 КЗпП України, достатньо вчинення умисно або необережно таких дій, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я. Згідно із Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ТОВ «Хвиля»: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що звільнення позивача за п.4 ст. 41 КЗпП України ґрунтується на переконливих доказах, умови застосування вказаної норми дотримано, а тому підстави для скасування наказу від 25.02.2021р. №11 «Про звільнення [PERSON] » відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed