Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФінпромМаркет», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, державний виконавець Уманського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Галиченко Борис Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що предметом даного позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису зареєстрованого за № 6991, вчиненого18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, на підставі якого державним виконавцем Уманського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галиченком Б.С. стосовно нього як боржника відкрито виконавче провадження № 68536636, а також винесено постанову про примусове стягнення з нього на користь відповідача грошових коштів у вигляді, а саме: заборгованості за тілом кредиту 25000,00 грн., плата за вчинення виконавчого напису 50,00 грн. за адресою реєстрації її місця проживання: [ADDRESS] . Також, вона вказує, що в мобільному застосунку «Дія» надійшло повідомлення про відкрите виконавче провадження, а також в подальшому з Єдиного реєстру боржників було встановлено, що державним виконавцем відкрито ВП на підставі виконавчого напису, зареєстрованого за № 6991 від 18.08.2020 року. При ознайомленні з виконавчим написом було встановлено, що виконавчий напис було здійснено на підставі відступлення права вимоги. Відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» на підставі договору про відступлення права вимоги від 04.08.2020, якому в свою чергу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 000116-а від 12.06.2018, відступлено право вимоги за кредитним договором № 029-169387/14-00938-вкл-к від 21.01.2014, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] . Відповідачем було складено та надано виписку, завірену його підписом та печаткою з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором № 029-169387/14-00938-вкл-к від 21.01.2014, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Інших виписок з рахунків позивача чи інших належних документів розрахунку заборгованості, тощо, що завірені ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» не було пред`явлено. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, вимог ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, що стало наслідком неправомірного відкриття ВП та стягнення з неї вказаних грошових коштів. Вважає, що виконавчий напис є протиправним, винесеним з порушенням вимог чинного законодавства та не підлягає виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований за № 6991, вчинений 18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. щодо задоволення вимог відповідача та стягнення з неї вказаних грошових коштів, а також стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» сплачений судовий збір. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Представник відповідача не направив до суду відзив на заявлені вимоги. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. до суду повернувся конверт разом з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Державний виконавець Уманського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Галиченко Б.С. письмових пояснень до суду не надав. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Як встановлено судом, 21.01.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено кредитний договір № 029-169387/14-00938-вкл-к. Із змісту Виконавчого напису, вчиненого 18.08.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на користь ТОВ «Мінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 4.08.2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» , на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 12.06.2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 029-169387/14-00938-вкл-к від 21.01.2014 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] , стягнуто за період з 11.06.2018 року по 18.08.2020 року 25000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 50,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Як вбачається з виписки з рахунку [PERSON] із зазначення м суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 029-169387/14-00938-вкл-к від 21.01.2014, укладеним з АТ «Банк «Фінанси та кредит» починаючи з 11.06.2018 року і до 01.10.2019 року загальна сума вимоги становить 27764,33 грн., з яких 26164,33 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1600,00 грн. заборгованість за пенею. 01.10.2019 року було сплачено 1600,00 грн. і починаючи з 01.11.2019 року до 18.08.2020 року загальна сума вимоги становить 26164,33 грн., з них за тілом кредиту 26164,33 грн. \~ \~ \~ \~Вирішуючи справу, суд виходить із такого. Згідно\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами\~статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи,\~якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються:\~оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку,\~- шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.\~Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис:\~як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині),\~з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду України (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 р.)\~зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису № 6991 від 18.08.2020 р. судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.,\~визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р.\~«Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням\~статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до\~статті 124 Конституції України,\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 18.08.2020 р.\~не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі вже нечинні і повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм\~Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір № 029-169387/14-00938-вкл-к від 21.01.2014 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] - не являється, оскільки укладений в простій письмовій формі. Зважаючи, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, дає підстави стверджувати, що не посвідчений ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» договір № 029-169387/14-00938-вкл-к від 21.01.2014 року не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1\~статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved