Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 29.06.2007 року по 03.02.2021 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: Сина [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . На даний час неповнолітні діти проживають разом зі своєю мамою, [PERSON] , яка самостійно займається їх вихованням та утриманням. Окрім того, як стверджує позивач ще до розірвання шлюбу сторони тривалий час не підтримували шлюбних стосунків, не вели спільного господарювання та припинили фактичні шлюбні стосунки з 2018 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей до їх повноліття. Як зазначає позивач, 20.04.2021 року Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей в розмірі 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України починаючи з 05.11.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Ані до рішення суду, ані після відкриття виконавчого провадження відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надав. Деснянським районним відділом державної виконавчої служи м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) було видано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа №754/15966/19 від 20.04.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн., щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 05.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відтак, згідно розрахунку від 01.09.2021 року сума заборгованості складає 77 000,00 грн. та не є остаточною. Другий розрахунок заборгованості видано за виконавчим листом Деснянського районного суду м. Києва №754/15966/19 від 20.04.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн., щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 05.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості станом на 17.09.2021 року, сума заборгованості складає 80 500,00 грн. та не є остаточною. Таким чином, Відповідач свої зобов`язання за сплатою аліментів у повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Посилаючись на викладені обставини, а також на наявність вини відповідача в простроченні сплати аліментів, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в розмірі 157 500,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2021 року відкрито провадження в справі. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому зазначається, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає про те, що з моменту винесення Постанови Головного державного виконавця Деснянського ВДВ у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчих проваджень від 06.07.2021 року щодо стягнення аліментів на утримання дітей він виконував і виконує в повному обсязі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року у справі №754/15966/19, про що свідчать квитанції долучені до відзиву. З викладеного вище слідує, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів, а систематично їх сплачує, перераховує [PERSON] грошові кошти на утримання дітей. А позивач в свою чергу, подаючи позов до суду не врахувала жодної виплати [PERSON] , тим самим розрахунок здійснено з позиції нульової участі та невиплати аліментів взагалі. Оскільки з вищенаведеного вбачається, що позиція Позивача щодо сплати аліментів є неправдивою, а добровільна участь [PERSON] в утриманні дітей та сплаті аліментів підтверджується копіями квитанцій. 28.12.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Деснянським районним відділом державної виконавчої служи м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) було видано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа №754/15966/19 від 20.04.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн., щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 05.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відтак, згідно розрахунку від 01.09.2021 року сума заборгованості складає 77 000,00 грн. та не є остаточною. Другий розрахунок заборгованості видано за виконавчим листом Деснянського районного суду м. Києва №754/15966/19 від 20.04.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн., щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 05.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості станом на 17.09.2021 року, сума заборгованості складає 80 500,00 грн. та не є остаточною. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Так, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON] , [INFO] станом на 01.09.2021рік заборгованість відповідача становить 77 000,00 грн., та не є остаточною. Згідно розрахунку заборгованості станом на 17.09.2021 року, сума заборгованості аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] складає 80 500,00 грн. та не є остаточною. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 157 500,00 грн. Даний розрахунок заборгованості та розрахунок неустойки (пені) відповідачем заперечується, оскільки свої зобов`язання зі сплати аліментів відповідач виконував, про що свідчать квитанції долучені до відзиву на позовну заяву. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Суд зауважує і на те, що згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Розглядаючи відповідальність за несплату аліментів, слід зауважити, що в законодавстві передбачена спеціальна норма, яка встановлює умови та розміри санкцій за порушення зобов`язання із сплати аліментів (ст. 196 СК України) Тобто, дана норма спрямована на стимулювання боржника - платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв`язку із затримкою їх сплати. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц зазначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи дату відкриття виконавчих проваджень та вчинення дій відповідачем щодо часткового погашення заборгованості по сплаті аліментів починаючи з березня 2021 року. Відповідачем на користь позивача сплачено в рахунок аліментів на утримання дітей: березень - 3517 гривень; квітень 2021 року - 3517 гривень; травень 2021 року - 3517 гривень; червень 2021 року - 3517 гривень; липень 2021 року - 7034 гривні; серпень 2021 року - 7017 гривень; вересень - 7000 гривень; жовтень - 7000 гривень. Отже, суд вважає, що з вини відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів за період часу з 01 липня 2021 року по 31 вересня 2020 року яка підлягає стягнення на користь позивача. На підставі наведеного, у світлі вказаних правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Outcome: partial