Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницького, про визначення місця проживання малолітньої дитини, негайне відібрання дитини, повернення її за попереднім місцем проживання. В обґрунтування позову, зазначає, що 28 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 260. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач подала позов до Глобинського районного суду Полтавської області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. До Кіровського районного суду позивач подала позовну заяву про розірвання шлюбу з [PERSON] . До Управління у справах дітей виконавчого комітету Кропивницької міської ради позивач подала заяву з проханням про прийняття рішення щодо визначення місця проживання дитини та порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , згідно з яким просила вирішити питання, що батько зустрічається з дитиною щопонеділка, щосереди і щоп`ятниці з 16 год до 20 год з правом відвідування громадських місць та два рази на місяць з 16 год п`ятниці до 19 год суботи за місцем його проживання в Полтавській області, Глобинський район, с. Зубані; спільний відпочинок батька з сином під час новорічних свят та влітку узгоджується із матір`ю. [PERSON] , без попередження, забрав їх сина та не повертає позивачці. З приводу даного факту позивач звернулась до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою. Вказану подію зареєстровано до журналу Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кроивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області. Станом на день звернення до суду [PERSON] не повернув дитину матері та не повідомляє, де син знаходиться, на телефонні дзвінки не відповідає, спілкуватись з позивачем не бажає. Дії відповідача вважає незаконними, що стало підставою для звернення до суду з вимогами про негайне відібрання дитини від батька. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 25 січня 2021 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачка не приймала участі у спільному вихованні та розвитку дитини. Згідно довідки про доходи, яку надала позивачка, вбачається, що вона перебувала у відпустці за свій рахунок, приїхавши до м. Кропивницький, розповідала як їй важко працювати та проживати окремо від дитини. За спільною домовленістю сторін, переконавши, що весь час у відпустці позивач хочу провести з дитиною, але в той же ж день відвезла дитину до своєї матері та батька, а сама поїхала до м. Полтава. Протягом двох місяців мати позивачки перешкоджала відповідачу спілкуватися з сином, бачитись з ним та приймати участь у його розвитку і виховані. З даного приводу звертався до Глобинської служби із справ дітей та до Служби управління з питань захисту та прав дітей м. Кропивницького, але відповіді не отримав. На підставі вищевказаного, просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. 10 лютого 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Вишня-Чижова Г.В. подала до суду відповідь на відзив, якою вважає відзив необґрунтованим та безпідставним. Зазначає, що згідно рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 04.02.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 04.02.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 09.11.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Зазначає, що в інтересах дитини проживати саме з позивачкою. Позивач розуміє, що син потребує уваги як батька, так і матері, тому в жодному разі не буде перешкоджати побаченням відповідача з дитиною. Але вважає, що перебування дитини у відповідача негативно вплине на його виховання та здоров`я. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 червня 2021 року залучено третю особу Орган опіки та піклування в особі Шевченківської районної у м. Полтава ради, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Представник Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницького в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Представник Шевченківської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] квітня 2015 року уклалишлюб, який зареєстрували у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної службиКіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 260 (а.с.13). Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 04.02.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 04.02.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 09.11.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] , без попередження, забрав сина та не повертає позивачці. З приводу даного факту позивач звернулась до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою. Вказану подію зареєстровано до журналу Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області. Станом на день звернення до суду [PERSON] не повернув дитину матері та не повідомляє, де син знаходиться, на телефонні дзвінки не відповідає, спілкуватись з позивачем не бажає. Позивач має постійне місце роботи в ТОВ «РУШ», стабільний дохід, задовільний стан здоров`я, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно (а.с.11-12, 18, 20). Згідно Довідки № 311 від 09.07.2020 року [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 19), але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . За місцем її проживання створені належні умови для розвитку дитини, у дитини є окреме спальне місце, письмовий стіл, побутова техніка, в кімнаті чисто (а.с 10). Згідно Довідки № 2972/01/1 від 05.04.2018 року дитина [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 05.04.2018 року та по теперішній час (а.с. 56). З листа представника Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницького, вбачається, що згідно акту оцінки потреб сім`ї громадянки [PERSON] , складеного міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 01.02.2021 року, дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю у м. Полтаві (а.с. 97). Відповідно до Довідки № 81 від 09.06.2021 року [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує Полтавський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 34 «Журавлик» з вересня 2020 року (а.с. 98) Згідно Висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , затвердженого Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради від 29.12.2021 року № 330, орган опіки та піклування прийшов до висновку . На адресу суду Шевченківська районна в м. Полтаві рада надіслала висновок, затверджений Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради від 29.12.2021 року № 330, про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.134-136). При вирішенні даного спору суд керується як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, так і відповідними нормами міжнародного законодавства. Так, відповідно до приписів статей\~150,\~151,\~152,\~155 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За нормою\~статті 141 цього Кодексу\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. За правилами\~статті 157 Сімейного кодексу України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина 1\~статті 160 Сімейного кодексу України). Статтею 161 цього Кодексу\~встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини визначає\~стаття 162 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини й повернення її за попереднім місцем проживання. Даною нормою також передбачені виключні умови, за яких повернення дитини за попереднім місцем проживання не допускається. Законодавець визначив, що дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991\~(далі - Конвенція), яка є першим і основним міжнародно-правим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці даної Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з принципами даної Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 11.07.2017 Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому було встановлено порушення Україною статті 8 Конвенції. Вказане рішення підтвердило сталу позицію Європейського Суду, яка зводиться до визначення насамперед «якнайкращих інтересів дитини», а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). При розгляді справи про визначення місця проживання дитини було установлено, що мати створила для дитини нормальні умови проживання, має достатній самостійний дохід, позитивно характеризується у побуті та на роботі, любить свою єдину дитину і бажає її виховувати. Проаналізувавши всі докази окремо та в їх сукупності, при рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, відповідно до\~ст.141 СК України, при рівних створених умовах для проживання дитини кожним з батьків, добросовісному виконанні ними своїх батьківських обов`язків, заінтересованості кожного з батьків, щоб дитина проживала з ним, суд переконаний, що малолітньому [PERSON] , [INFO] , для його гармонійного розвитку потребує більшої материнської турботи. А тому суд вважає доцільним та таким, що найбільш відповідає інтересам дитини, визначення місця проживання дитини з матір`ю, таким чином задовольнивши позовні вимоги позивача. \~ \~ \~ \~Дитина на день ухвалення рішення суду проживає з матір`ю, тому вимога про її відібрання задоволенню не підлягає.

Outcome: partial