Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

18 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) стягнути із [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 54 186,42 грн.; 2) позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] ; 3) стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати у справі в сумі 908,00 грн.; 4) стягнути з [PERSON] на її користь правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони у справі 17 червня 2006 року уклали шлюб між собою [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 26 червня 2008 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 від всіх видів заробітку, починаючи з 10 червня 2008 року і до досягнення сином повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 01 серпня 2021 року, заборгованість відповідача по аліментах перед позивачем становить 55 451,42 грн. З листопада 2019 року відповідач перестав сплачувати аліменти, участі у вихованні дитини не приймає, життям дитини не цікавиться, з сином не спілкується. На даний час відповідач засуджений до покарання у виді позбавлення волі, що негативно впливає на свідомість неповнолітнього сина та зашкоджує його подальшому навчанню і будуванню кар`єри. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 серпня 2021 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01 жовтня 2021 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області подати суду письмовий висновок розв`язання спору. У зв`язку з неявкою учасників справи в підготовче засідання, призначене на 01 жовтня 2021 року, підготовче засідання у справі відкладено на 01 листопада 2021 року. 01 листопада 2021 року від представника позивача - адвоката Кузьменко Є.А. на адресу суду надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі позивача та його представника. 01 листопада 2021 року від представника третьої особи Онищенко Н.В. на адресу суду надійшла заява про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті. Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті на 23 грудня 2021 року. 21 грудня 2021 року на адресу суду зі служби у справах дітей Білоцерківської міської ради надійшло рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 877 від 15 грудня 2021 року про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітнього сина [PERSON] . Через неявку сторін в судове засідання, призначене на 23 грудня 2021 року, останнє відкладено на 28 лютого 2022 року. 12 січня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання від відповідача про надання йому можливості прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року клопотання відповідача задоволено та визначено участь останнього в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 23 лютого 2022 року на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог у справі, згідно з якою остання просить суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 100,00 грн.; задоволити позовні вимоги та залишити за собою судові витрати у справі в сумі 908,00 грн. Через неявку сторін в судове засідання, призначене на 28 лютого 2022 року, останнє відкладено на 12 квітня 2022 року. Через неявку сторін в судове засідання, призначене на 12 квітня 2022 року, останнє відкладено на 07 червня 2022 року. 13 квітня 2022 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог про стягнення аліментів зменшеному розмірі. Ухвалою суду від 07 червня 2022 року визначено участь відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 08 липня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Кузьменко Є.А. про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, відсутність заперечення проти заочного рішення. В судовому засідання, проведеному в режимі відеоконференції, відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги в частині стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів в сумі 100,00 грн. та про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] визнав в повному обсязі, пояснивши, що позбавлення батьківських прав буде здійснено в інтересах неповнолітнього сина, так як останній має намір вступати до навчання до військового навчального закладу. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, правом на подачу пояснення щодо позовних вимог не скористався, направив на адресу суду висновок щодо розв`язання спору, згідно з яким вважає, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітнього сина. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у шлюбі між собою в період часу з 17 червня 2006 року до 17 липня 2008 року. За період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до досягнення останнім повноліття. Державним виконавцем Червоноградського відділу Державної виконавчої служби 01 серпня 2021 року проведено розрахунок заборгованості по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] , згідно з ким заборгованість останнього становить 55 451,42 грн. [PERSON] , згідно довідки ФОП [PERSON] , з 22 червня 2021 року працює в останнього на посаді менеджера. Білоцерківською загальноосвітньою школою № 21 17 червня 2021 року видано довідку [PERSON] про те, що батько дитини [PERSON] гне відвідує школу, не з`являється на батьківські збори та не цікавиться навчанням сина [PERSON] , учня 9-в класу вказаного навчального закладу. Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01 червня 2020 року [PERSON] засуджено до покарання виді позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, строком на 7 років 6 місяців. При вирішенні справи в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд виходить з наступного: Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Однак, між сторонами спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів не виникало. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Водночас відповідно до частини першої статті 196 СК України, у редакції, чинній на час пред`явлення позову та вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Приймаючи до уваги те, що позивач у заяві про зменшення розміру пені за сплату аліментів просила суд стягнути з відповідача пеню в сумі 100,00 грн, суд вважає за доцільне задоволити змінені позовні вимоги позивача та стягнути на її користь з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 100,00 грн. При вирішенні справи в частині позбавлення батьківських прав суд виходить з наступного: Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини майно. Так, кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. У разі визнання батьків або одного з них рішенням суду безвісно відсутніми дитина має право на утримання за рахунок їх коштів і майна. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Інші майнові права дитини та порядок їх захисту встановлюються законами України. Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини на житло. Так, держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Приймаючи до уваги те, що відповідач у справі в повному обсязі визнав позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав стосовно свого неповнолітнього сина, обґрунтувавши вказане найкращими інтересами дитини, зокрема необхідністю вступу останнього до військового навчального закладу, враховуючи рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 877 від 15 грудня 2021 року, згідно з яким позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сирна [PERSON] , [INFO] . Приймаючи до уваги те, що позивач у заві про зменшення позовних вимог просила суд залишити за собою судові витрати у справі в розмірі 908,00 грн. за сплату судового збору, суд вважає за можливе клопотання в цій частині задоволити, залишивши за позивачем судові витрати у справі.

Outcome: approved