Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним. На профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітній - [PERSON] , [INFO] . Підставою для взяття на облік є проживання дитини в сім`ї, в якій мати - [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У вересні 2020р. до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло повідомлення КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР про влаштування до їхнього закладу малолітнього [PERSON] , 2020р.н., за Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 26.09.2020р. Згідно листа служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 01.01-18/1902 від 02.10.2020 р. малолітнього було влаштовано до КУ «ЗОЄБД «Сонечко» на повне державне забезпечення. З моменту влаштування дитини до державного закладу та по теперішній час мати жодного разу до відділу служби у справах дітей не з`явилася, долею дитини не цікавилася, свої наміри відносно сина не повідомляла. Мати дитини - [PERSON] , зареєстрована за адресрою: [ADDRESS] , однак за цією адресою не мешкає, місце перебування її не відомо. За місцем реєстрації потрапити до помешкання не вдалося. Реєстрацію дитини проведено згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У зв`язку з тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться фізичним та розумовим розвитком сина, матеріально його не утримує, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно її сина [PERSON] та стягнути з відповідача користь особи, чи закладу, яка/який буде здійснювати опіку над дитиною [PERSON] , аліменти на утримання цієї малолітньої дитини, у розмірі 1/4 розміру доходів платника пліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.07.2021 р. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні, сторонам та третій особі встановлений строк для надання заяв по суті справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, відносно заочного ухвалення рішення по справі не заперечує. В судове засіданні відповідачка повторно не з`явилась, про час, дату та місце слухання повідомлялась. На зареєстровану адресу місця проживання відповідачки надсилались судові повістки, які повернулись до суду з причини «адресат відсутній за вказаною адресою». Також відповідач повідомлялась про час, дату та місце слухання справи шляхом опублікування на офіційному сайті Комунарського районного суду м. Запоріжжя оголошення про виклик відповідачки в судові засідання по цій справі. З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, відповідач повідомлена про час, дату та місце слухання справи. Відзиву на позов, чи будь-яких інших заяв, клопотань відповідач не надала суду. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що існують всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи, за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Також додатково зазначив, що матір дитини [PERSON] дві приходила навідувала дитину - 23.11.2020 р. та 20.01.2021 р., з того часу по день надання заяви (14.12.2021 р.) не навідувала свого сина, не дзвонила та не цікавилась його станом здоров`я, умовами виховання син не цікавилась, бажання повернути свого сина не виявила. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими та іншими доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених обставин у справі та відповідним їм правовідносинам. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Шевченківським районним у місті Запоріжжі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 19.05.2020 р. (актовий запис про народження №387 від 19.05.2020 р., складений вищевказаною установою), [PERSON] народився [INFO] в м. Запоріжжі, батьками дитини зазначені: батько дитини - [PERSON] , матір дитини - [PERSON] . Відомості про батька дитини зареєстровані за заявою матері, у відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Матір дитини - відповідачка по справі покинула дитину [PERSON] , [INFO] , про що інспектором поліції від 26.09.2020 р. складений Акт про знайдену дитину. Малолітній [PERSON] був 26.09.2020 р. доставлений до лікарні, а 02.10.2020 р., у зв`язку з тим, що матір дитини [PERSON] не навідувала її та не цікавилася її долею, Службою у справах дітей Запорізької міської ради був тимчасово влаштований до Комунальна установа «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради. Дані обставини підтверджуються листуванням між зазначеними установами та організаціями. З інформації наданої КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР вбачається, що матір [PERSON] з 20.01.2021 р. не цікавиться долею свого малолітнього сина, не навідує та не утримує. Будь-якого інтересу до дитини, чи бажання забрати сина не проявляла. Відповідно до Акту обстеження умов проживання за місце проживання матері дитини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , складеного працівниками органу опіки та піклування - Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Комунарському району, встановити умови проживання [PERSON] не вдалось, оскільки остання була відсутня за місцем мешкання. Зі слів її сусідів, вона мешкає рідко за цією адресою, де її місце постійного проживання їм невідомо. Згідно висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району №995/01-37/1904 від 12.07.2022 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини , її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач в супереч вищезазначеним вимогам, на протязі тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини: не утримує її, не виховує, не цікавиться її станом здоров`я, духовним та фізичним розвитком, в зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її сина [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно сьомого абзацу п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи положення ст. 13 ЦПК України, згідно яких суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, а також обставини зазначені в статті 182 СК України, ст. 191 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього дитини [PERSON] , [INFO] , у заявленому позивачем розмірі, на користь особи, чи закладу, яка/який буде здійснювати опіку над даною дитиною, підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved