Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 01 березня 1997 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з філією Державного центру розвитку сім`ї, актовий запис №\~257. В обґрунтування позову зазначала, що 01 березня 1997 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейні відносини, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Між сторонами досягнуто згоди щодо утримання дітей, які проживають разом із матір`ю. Спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній. Примиритися з відповідачем вона не бажає. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу відсутності сторони позивача та задовольнити позов. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01 березня 1997 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з філією Державного центру розвитку сім`ї, актовий запис №\~257. Від цього шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , і дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю. Відповідно до ч. ч. 6, 9, 10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом\~ч.\~1\~ст.\~51\~Конституції України,\~ч.\~1\~ст.\~21,\~ч.\~1\~ст.\~24\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 1, 4 ст. 55 СК України закріплено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови №\~11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз`яснив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved