Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Савчук Роман Романович, звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТ СОЛАР», третя особа: ФЕЙНЗ ЕНЕРДЖИ ДІЕМСІСІ про визнання припиненим трудового договору, покликаючись на те, що на підставі рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТ СОЛАР» - компанії ФЕЙНЗ ЕНЕРДЖИ ДІЕМСІСІ (FEINS ENERGY DMCC) № 13/11/2019 від 13.11.2019 року між [PERSON] та відповідачем 13.11.2019 року укладено трудовий контракт № 1, згідно якого позивача з 14.11.2019 року призначено на посаду директора -ТОВ «НЕКСТ СОЛАР». Відомості про [PERSON] , як про керівника Товариства, внесено до Єдиного державного у юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно із інформацією, що міститься в даному реєстрі - єдиним учасником Товариства є компанія ФЕЙНЗ ЕНЕРДЖИ ДІЕМСІСІ. Кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТ СОЛАР» є громадянин Німеччини [PERSON] . Згідно із п. 1.2.3. Статуту ТОВ «НЕКСТ СОЛАР» директор - одноосібний виконавчий орган Товариства, який здійснює управління поточною діяльністю Товариства в межах компетенцїї, визначеної Статутом та чинним законодавством України. Згідно із п. 9.1. Статуту, ТОВ «НЕКСТ СОЛАР», збори учасників є вищим органом Товариства, який може вирішувати будь-які питання діяльності Товариства. У відповідності до 9.5.6. Статуту до компетенції Зборів Учасників належить обрання та припинення повноважень Директора. Згідно із п. 9.11.1. Статуту, Збори Учасників скликаються у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також з ініціативи Директора. Пунктом 9.1.1. Трудового контракту № 1 від 13.11.2019 року передбачено, що його може бути розірвано з ініціативи Працівника, у відповідності із ст. ст. 38, 39 Кодексу законів про працю України. [PERSON] вирішив припинити трудові відносини із ТОВ «НЕКСТ СОЛАР», у зв`язку із чим 04.11.2021 року ним надіслано на адресу (згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб) ФЕЙНЗ ЕНЕРДЖИ ДІЕМСІСІ, ТОВ «НЕКСТ СОЛАР» та [PERSON] заяву, згідно з якою просив звільнити його з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТ СОЛАР» за власним бажанням, у відповідності до ст. 38 Кодексу законів про працю України. Одночасно із вказаною заявою позивачем надіслано повідомлення про скликання та проведення позачергових зборів учасників ТОВ «НЕКСТ СОЛАР», які були заплановані на 10 грудня 2021 року о 10 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] . Порядок денний зборів учасників Товариства: 1. Обрання голови та секретаря позачергових зборів учасників Товариства. 2. Звільнення [PERSON] з посади директора Товариства. 3. Обрання директора Товариства. Однак, на позачергові збори учасників ТОВ «НЕКСТ СОЛАР» його єдиний учасник в особі уповноваженого представника ФЕЙНЗ ЕНЕРДЖИ ДІЕМСІСІ не з`явився, що підтверджується відповідним актом від 10.12.2021 року, в якому вказано, що позачергові збори учасників Товариства не відбулися, у зв`язку із неявкою єдиного учасника. В подальшому поштові відправлення, які були надіслані на адресу ФЕЙНЗ ЕНЕРДЖИ ДІЕМСІСІ та [PERSON] , повернулися без вручення. Бездіяльність єдиного учасника ТОВ «НЕКСТ СОЛАР» компанії ФЕЙНЗ ЕНЕРДЖИ ДІЕМСІСІ, яка полягає в ухиленні від участі в позачергових зборах учасників Товариства та вирішенні питання про звільнення позивача, як директора Товариства, є грубим порушенням його трудових прав на звільнення та обрання іншого місця роботи на власний розсуд. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З огляду на вищезазначене, позивач просить визнати припиненим з 10.12.2021 року трудовий договір між [PERSON] та ТОВ «НЕКСТ СОЛАР» від 13.11.2019 року, у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора ТОВ «НЕКСТ СОЛАР», на підставі частини першої статті 38 КЗпП України та виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про [PERSON] як керівника ТОВ «НЕКСТ СОЛАР». Позивач подав заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник\~ третьої особи у судове засідання не прибув. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 13.11.2019 року між ТОВ «НЕКСТ СОЛАР» та [PERSON] укладено Трудовий контракт № 1, відповідно до якого позивача з 14.11.2019 року призначено на посаду директора ТОВ «НЕКСТ СОЛАР» (а.с. 26-34). Згідно даних Єдиного державного у юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у інформації про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕКСТ СОЛАР» внесено відомості про [PERSON] , як про керівника Товариства (а.с. 6). Згідно із інформацією, що міститься в даному реєстрі - єдиним учасником Товариства є компанія ФЕЙНЗ ЕНЕРДЖИ ДІЕМСІСІ, Місцезнаходження: Об`єднані Арабські Емірати, ДМСС Бізнес Центр, поверх № 5, Джевелері енд гемплекс 2, місто Дубай. Кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТ СОЛАР» є громадянин Німеччини [PERSON] , Адреса: [ADDRESS] . Як передбачено п. 1.2.3. Статуту ТОВ «НЕКСТ СОЛАР» (надалі Статуту, а.с. 7-23), директор - одноосібний виконавчий орган Товариства, який здійснює управління поточною діяльністю Товариства в межах компетенції, визначеної Статутом та чинним законодавством України. Згідно із п. 9.1. Статуту, збори учасників є вищим органом Товариства, який може вирішувати будь-які питання діяльності Товариства. У відповідності до 9.5.6. Статуту до компетенції Зборів Учасників належить обрання та припинення повноважень Директора. Згідно із п. 9.11.1. Статуту, Збори Учасників скликаються у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також з ініціативи Директора. Як передбачено у Трудовому контракті № 1 від 13.11.2019 року (пункт 9.1.1.), його може бути розірвано з ініціативи Працівника, у відповідності із ст. ст. 38, 39 Кодексу законів про працю України. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] надсилав на адресу ФЕЙНЗ ЕНЕРДЖИ ДІЕМСІСІ, ТОВ «НЕКСТ СОЛАР» та [PERSON] заяву, згідно з якою просив звільнити його з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТ СОЛАР» за власним бажанням, у відповідності до статті 38 Кодексу законів про працю України (а.с. 37-38, 39). Також позивачем надіслано повідомлення про скликання та проведення позачергових зборів учасників ТОВ «НЕКСТ СОЛАР», які були заплановані на 10 грудня 2021 року о 10 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] . Порядок денний зборів учасників Товариства: 1. Обрання голови та секретаря позачергових зборів учасників Товариства. 2. Звільнення [PERSON] з посади директора Товариства. 3. Обрання директора Товариства (а.с. 35-36, 39). З Акту від 10.12.2021 року, складеного директором ТОВ «НЕКСТ СОЛАР» Грещуком Ю.Я. 10.12.2021 року вбачається, що позачергові збори учасників Товариства не відбулися у зв`язку із неявкою єдиного учасника (а.с. 43). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 24 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. Зі змісту ст. 21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. За змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 Цивільного кодексу України, ст.ст. 58, 60, 62 3акону України «Про господарські товариства», право директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Розглядаючи справи, повязані із застосуванням даної норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Відповідно до Висновку Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 22.05.2019 року у справі № 757/61865/16-ц за наслідками розгляду спору про звільнення директора з товариства зазначено, що недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників підприємства про звільнення керівника, керівнику, із метою захисту своїх прав, надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц, у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року, у справі № 758/1861/18). Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що позивач позбавлений можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку за ст. 38 КЗпПУ, не має можливості розірвати укладений між ним та відповідачем трудовий договір за власною ініціативою, що порушує його конституційні права, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 145 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 21, 23, 24, 36, 38 КзПП України, ст.ст. 58, 60, 62 3акону України «Про господарські товариства»,

Outcome: approved