Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

18 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив визнати його звільненим з посади генерального директора ТОВ «Теплоімпорт Україна» з 30.04.2008 та зобов`язати Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про керівника (підписанта) товариства у зв`язку з його звільненням з посади, шляхом проведення реєстраційної дії за судовим рішенням. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] 01.03.2004 був призначений на посаду генерального директора ТОВ «Теплоімпорт Україна», про що було здійснено відповідний запис № 20 до трудової книжки позивача. Відповідно до запису № 21 30.04.2008 його було звільнено з посади директора на підставі ст. 38 КзпП України. Проте, у вересні 2019 року позивачу стало відомо, що всіх передбачених законодавством дій при звільненні позивача з посади директора здійснено не було, а саме не було здійснено державної реєстрації змін до відомостей ЄДР в частині вилучення запису про керівника Товариства [PERSON] . Вказує на те, що Товариству анульовано свідоцтво платника ПДВ 04.12.2009 і воно не здійснює господарську діяльність. З метою вилучення відомостей про позивача він звернувся до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з відповідною заявою. У задоволенні цієї заяви було відмовлено, посилаючись на встановлений чинним законодавством порядок проведення змін. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 2 березня 2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 23). В липні 2022 року до суду від відповідача Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача вказала на те, що адміністрацією права позивача порушені не були, а відтак в частині позовних вимог до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації слід відмовити. Позивач в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач ТОВ «Теплоімпорт Україна» в судове засідання явку свого представника не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив. Відповідач Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація явку свого представника в судове засідання також не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, ухвалити судове рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 87 ЦК України, юридична особа діє на підставі статуту. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також в особи, які не є учасниками товариства. Частиною 4 статті 145 ЦК України передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, створення і відкликання виконавчого органу товариства. Відповідно до ст. 99 ЦК України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов`язків. Судом встановлено та підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань те, що ТОВ «Теплоімпорт Україна» є діючою юридичною особою, в стані припинення не перебуває, керівником організації є [PERSON] . Із наданої суду копії трудової книжки вбачається, що позивач [PERSON] 01.03.2004 року був призначений на посаду генерального директора ТОВ «Теплоімпорт Україна» на підставі протоколу зборів засновників. 01.06.2004 року, відповідно до наказу № 7 від 01.06.2004 року, позивач прийнятий на посаду комерційного директора Товариства. На підставі протоколу зборів засновників 30.04.2008 року [PERSON] звільнений з посади, згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (запис у трудовій книжці за № 21 від 30.04.2008) (а.с. 9-12). Наведені твердження стороною відповідача ТОВ «Теплоімпорт Україна» не спростовані. Позивач вказує, що відповідачем порушене його право на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки невнесення відповідних змін про звільнення із посади директора до ЄДР є порушенням його права щодо вільного вибору праці. У вересні 2019 року позивач звернувся до Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про внесення інформації щодо звільнення керівника та підписанта ТОВ «Теплоімпорт Україна» (а.с. 13). Однак, листом № 100/ОП/Д-1169-3234 від 27.09.2019 за результатами розгляду цієї заяви [PERSON] відмовлено у задоволенні його прохання (а.с. 14). Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 1 ч. 1 статті 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору також є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). За положеннями статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. За правилами, встановленими ч. 3 та 6 статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Суд погоджується з доводами позивача про те, що запис про нього, як керівника товариства, в реєстрі, порушує та обмежує право позивача на працю та вільний вибір, яке гарантоване ст.43 Конституції України. Виходячи з вимог ст. 22 КЗпП України, та, відповідно до Конституції України, будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не суперечить закону, а відповідає найбільш ефективному способу захисту трудових прав позивача. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування позовних вимог в частині визнання трудових відносин між позивачем та відповідачем припиненими знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача ці твердження спростовані не були, відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, [PERSON] пред`явив вимогу про зобов`язання виключити з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запис про нього як керівника (підписанта) ТОВ «Теплоімпорт Україна» у зв`язку зі звільненням шляхом проведення реєстраційної дії за судовим рішенням. Слід зазначити, що спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері державної реєстрації юридичних осіб є Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-ІV (далі - Закон № 755-ІV) державна реєстрація - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу. У разі подання документів для проведення реєстрації змін до відомостей щодо юридичної особи заявником відповідно до п. 8 ч.1 Закону № 755-ІV є уповноважений представник юридичної особи. Згідно з положеннями пункту 5 розділу II Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2016 №359/5, у разі подання заяви уповноваженою на те особою державний реєстратор перевіряє обсяг повноважень такої особи за документом, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. Згідно з абзацом 2 пункту 6 частини 1 статті 15 Закону № 755-ІV для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, подається рішення уповноваженого органу управління юридичної особи, яке викладається у письмовій формі, прошивається, пронумеровується та підписується засновниками (учасниками), уповноваженими ними особами або головою та секретарем загальних зборів (у разі прийняття такого рішення загальними зборами). Справжність підписів на такому рішенні нотаріально засвідчується, крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 статті 25 Закону зазначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації або судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". В указаній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій. У зв`язку з діями відповідача ТОВ «Теплоімпорт Україна» позивач позбавлений можливості виключити інформацію щодо себе, як керівника (генерального директора) ТОВ «Теплоімпорт Україна», у встановлений законом спосіб та порядок шляхом надання державному реєстратору документів визначених ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Наявність інформації у відкритому ЄДРПОУ про позивача як керівника (директора) ТОВ «Теплоімпорт Україна» за умов припинення трудових відносин між [PERSON] та ТОВ «Теплоімпорт Україна» створює недостовірне уявлення у третіх осіб щодо керівництва Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоімпорт Україна» саме позивачем. Враховуючи вище наведене та беручи до уваги бездіяльність ТОВ «Теплоімпорт Україна» та відсутність можливості вимагати винесення відповідного рішення уповноваженим органом юридичної особи товариства у зв`язку із звільненням позивача із займаної посади на підставі статті 38 КЗпП України, суд вважажє за доцільне зобов`язати державного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації внести зміни до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоімпорт Україна», що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: виключити запис про керівника [PERSON] з 30.04.2004 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1536,00 грн.

Outcome: approved