Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Заявниця звернулася в суд із заявою про встановлення факту, в якій просить встановити факт смерті своєї матері [PERSON] . Заяву обгрунтовує тим, що вона, заявниця, є внутрішньо переміщеною особою з міста Маріуполь Донецької області. [INFO] у місті Маріуполь Донецької області у віці 85 років померла її, заявниці, мати - [PERSON] . Факт спорідненості з померлою підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 28.08.1967р. Факт зміни її, заявниці, прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.07.2009 р. Зазначає, що [PERSON] померла внаслідок атеросклеротичної хвороби серця, про що свідчить довідка про причину смерті №1480 від 24.05.2022 р., видана медичним закладом самопроголошеної «донецької народної республіки» та 06.03.2022р. була похована. 10.06.2022р. міським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції міністерства юстиції самопроголошеної «донецької народної республіки» зроблено актовий запис про смерть №347 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Маючи в наявності свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті вона, заявниця, звернулася до Франківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), для проведення реєстрації смерті своєї матері та отримання свідоцтва про смерть. 21.07.2022р. їй, заявниці, письмово відмовлено в проведенні реєстрації смерті у зв`язку з тим, що пред`явлені документи, видані на території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень та будь який документ виданий цими органами є недійсний і не створює правових наслідків. Також працівниками РАЦСу надано роз`яснення стосовно належного документу для проведення акту реєстрації, а саме для проведення вищезазначених дій треба надати лікарське свідоцтво про смерть або фельдшерську довідку про смерть, лікарське свідоцтва про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. На час звернення до суду м. Маріуполь, Донецької області відсутнє у переліку тимчасово окупованих територій, що визначені Верховною Радою України, разом з тим ведення активних бойових дій, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території м. Маріуполь у період смерті матері та на даний час є загальновідомим фактом, який, згідно ч. З ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року, Маріупольська міська територіальна громада Донецької області включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Відтак, м. Маріуполь Донецької області станом на час подачі заяви до суду знаходиться фактично на тимчасово окупованій території України та є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. З огляду на вищевикладене, необхідним є встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту смерті - [PERSON] , оскільки іншого способу ніж як у судовий спосіб зареєструвати та отримати свідоцтво про смерть матері у неї, заявниці, немає. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28 липня 2022 року відкрито провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду. В судове засідання заявниця та заінтересована особи не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце судового засідання. Заявниця подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з міста Маріуполь Донецької області, що підтверджується довідкою від 19 липня 2022 року № 1330-7001355051 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.08.1967р., гр. [PERSON] є матір"ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.07.2009р., [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . В матеріалах справи містяться довідка про причину смерті, видана 24.05.2022р. та свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 10.07.2022р., з печатками так званої "донецької народної республіки" про те, що гр. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в місті Маріуполі Донецької області. 21.07.2022р. Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) надано письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті гр. [PERSON] у зв"язку із відсутністю документа встановленої форми для проведення даної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно вимог п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення,\~можуть бути\~порушені в\~суді за\~заявами як\~безпосередньо заінтересованих\~у цьому\~осіб,\~так і\~інших громадян\~та організацій,\~коли за\~законом вони\~вправі звернутися\~до суду\~в інтересах\~інших осіб,\~а також\~за заявою\~прокурора. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заявниця не в змозі отримати документи встановленої форми про смерть матері, оскільки остання померла в м.Маріуполь Донецької області, яке на даний момент захоплено військами агресора. При розгляді цієї справи слід врахувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Суд приходить до висновку, що заявниця не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Маріуполь Донецької області, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Статтею 17 ч.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Встановлення факту смерті [PERSON] . породжує юридичні наслідки для заявниці, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Задоволення заяви має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до правил ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial