Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в [ADDRESS] та земельна ділянка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ №006429 від 28 липня 2000 року. Спадкоємцями майна спадкодавця за законом є діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто позивачка. [PERSON] вказує, що вона, як спадкоємець за законом першої черги після померлого батька, звернулася до Горохівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини. Однак, нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії вказавши, що вона у встановлений термін не подала заяви про прийняття спадщини, а тому пропустила строк для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки їй не було роз`яснено порядок прийняття спадщини. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 13 квітня 2022 року відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 13 квітня 2022 року за клопотанням позивача було витребувано копію спадкової справи після померлого [PERSON] . Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 28 червня 2022 року за клопотанням представника позивача було замінено первісних відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на належного відповідача Берестечківську міську раду Луцького району Волинської області. Представник позивача [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, в поданій заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність. Позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача Берестечківської міської ради Луцького району Волинської області у заяві, яка надійшла до суду 11 липня 2022 року, просить справу розглядати у відсутності представника ради, проти задоволення позовних вимог не заперечила. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого позивачка є дочкою померлого [PERSON] (а.с. 15). Позивачка одружилась та змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 16). Отже, позивачка [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON] . Факт належності спадкодавцю спадкового майна, зокрема, житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,53 га підтверджується витягом з по господарської книги №03 за 2001-2005 роки за №101 від 10 листопада 2021 року та Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ №006429, який видано Лобачівської сільською радою 28 липня 2000 року (а.с. 11). [PERSON] до дня смерті проживав один в [ADDRESS] і на інше місце проживання не виїжджав. Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його діти син [PERSON] , який зареєстрований в Республіці Крим, дочка [PERSON] , яка зареєстрована і проживає в [ADDRESS] , син [PERSON] , який зареєстрований і проживає в [ADDRESS] та дочка [PERSON] , яка зареєстрована і проживає в [ADDRESS] . Дані обставини стверджуються довідкою старости [PERSON] від 31 травня 2022 року №159 (а.с. 53). Будучи спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , позивач звернулася до державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори Островської Т.В. з метою оформлення спадкових прав. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 лютого 2022 року №02-31/73, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем і у встановлений термін не подала заяви про прийняття спадщини, а тому пропустила строк для прийняття спадщини. 03 травня 2022 року за №01-09/147 на запит суду державний нотаріус Горохівської державної нотаріальної контори надіслала суду Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68813642 від 15 квітня 2022 року вбачається, що заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68813630 від 15 квітня 2022 року вбачається, що 08 лютого 2022 року в Горохівській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за №28/2022 після померлого [PERSON] . Матеріалами спадкової справи встановлено, що 08 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з метою видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Інформація про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] і які претендують на спадкове майно, в матеріалах спадкової справи відсутня. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки їй не було роз`яснено порядок прийняття спадщини, тому своєчасно не подала заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи доводи позивача та надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку є поважними. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. У своєму позові [PERSON] не наполягає на стягненні судових витрат, а тому розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється. Враховуючи вищенаведене, на підставі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1268-1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved