Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 13 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №\~1644, та відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . В обґрунтування позову зазначала, що 13 вересня 2013 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років перебування у шлюбі стосунки між сторонами погіршилися, що призвело до частих сварок та як наслідок до припинення між ними шлюбних відносин. Між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть та близько року проживають окремо. Подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Майновий спір у сторін відсутній. Також вона бажає відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує повністю, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, оскільки близько одного року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, проти його задоволення не заперечує, оскільки сторони з липня 2021 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №\~1644. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з липня 2021 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання позивача [PERSON] про відновлення дошлюбного прізвища [PERSON] ґрунтується на вимогах закону, тому теж підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved