Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

В червні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі пішення Глибоцького районного суду від 16.11.2019 року. Посилається на те, що від шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що 13.07.2021 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області було стягнуто з неї на користь відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 2 200 грн. на кожного щомісячно, до їх повноліття. Зазначає, що 11.05.2022 року старший син [PERSON] виїхав за кордон у Францію та з того часу проживає із нею та знаходиться на її повному утриманні. У зв`язку з чим позивач, вважає, недоцільним стягнення з неї аліментів на користь відповідача на утримання сина, тому просить суд звільнити її від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] , починаючи із дня подачі позову до суду. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. Зокрема, вказував на те, що син [PERSON] дійсно поїхав за кордон на літні канікули, причому він дав дозвіл на його виїзд за кордон у супроводі [PERSON] чи [PERSON] . Крім того зазначив, що позивачкою не надано доказів того, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. При цьому зазначив, що останній навчається в Глибоцькому професійному ліцеї, є учнем 2 курсу денної форми навчання. Термін закінчення навчального закладу 14.03.2024 року. Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в їх відсутності. Представник позивача звернувся до суду із заявою, просив суд справу розглянути у його відсутності та відсутності позивачки, просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 липня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 200 (дві тисячі двісті) гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03 червня 2021 року до досягнення дітьми повноліття. На виконання зазначеного рішення суду 13 липня 2021 року видано виконавчий лист №715/1227/21. Також встановлено, що постановою старшого державного виконавця Глибоцького РВ ДВС від 19.08.2021 року відкрито виконавче провадження № 66556832 за вказаним виконавчим листом. Із довідки Сучевенської сільської ради № 345 від 26.05.2022 року вбачається, що зі слів бабусі [PERSON] неповнолітній [PERSON] [INFO] на території с. Сучевени не проживає та тиждень як поїхав до матері у Францію. Згідно довідки Глибоцького професійного ліцею № 164 від 30.06.2022 року [PERSON] навчається на ІІ курсі денної форми навчання, термін закінчення навчального закладу 14.03.2024 року. Актом Сучевенської сільської ради встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають по [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] . Зі слів бабусі [PERSON] , на час складання акту, знаходиться у матері у Франції. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. За нормами статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з положеннями частини третьої статті 160 СК України місце проживання дитини, що досягла 14 років, визначається нею самостійно. Встановлено, що дитина [PERSON] проживав із відповідачем, що встановлено рішенням Глибоцького районного суду від 13.07.2022 р. 11.05.2022 року [PERSON] виїхав за межі України. Звертаючись до суду із позовом про звільнення її від сплати аліментів позивачка посилається на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин нею не надано. Пояснення написані власноручно ніби то від [PERSON] , які просив долучити до матеріалів справи представник позивача, є неналежним доказом на підтвердження проживання останнього із матір`ю та знаходження на її повному утриманні, оскільки вони не є засобами доказування, передбаченими ст. 76 ЦПК України. На думку суду тимчасовий виїзд дитини за кордон не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку сплати аліментів на утримання дитини. При цьому слід зазначити, що син [INFO] досягне повноліття, тому стягнення аліментів з цього часу буде припинено. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed