Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Куликівська селищна рада як орган опіки та піклування звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що матір`ю малолітньої дитини [PERSON] є [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Рідних братів та сестер дитина не має. Після народження [PERSON] перебував протягом чотирьох місяців у дитячому відділенні комунального закладу «Куликівська центральна районна лікарня» Куликівської районної ради. [PERSON] не забирала сина додому, оскільки не були створені умови для перебування новонародженого в матері були повністю відсутні навики догляду за новонародженою дитиною. Дитина [PERSON] з 10.05.2016 року і по теперішній час виховується та знаходиться на повному державному утриманні в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради. Починаючи з 01.07.2016 року [PERSON] щопівроку формально відвідує дитину та пише заяву на продовження терміну перебування у закладі. Протягом усього часу участі у вихованні та утриманні дитини не бере, не вирішує питання повернення дитини на виховання в сім`ю в зв`язку з чим комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її сина [PERSON] . Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 29.06.2022 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 21.07.2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник третьої особи КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, пояснила, що не має грошей, у зв`язку з цим до дитини не приїздила та не забрала її додому після народження. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Куликівської селищної ради Вересоцька А.А. та представник третьої особи Центру соціальних служб Куликівської селищної ради Карцева А.Є. позов підтримали та просили його задовольнити. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Її батьками записані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с. 9). Відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.10). Згідно довідки Дроздівської сльської ради Куликівського району Чернігівської області №369/03-05 від 18.04.2016 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адрсою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.11). З витягу з протоколу комісії з питань захисту прав дитини №4 від 11 червня 2021 року вбачається, що, окрім іншого, [PERSON] було попереджена про відповідальність за подальше ухилення від виконання батьківських обов`язків, наслідком якого може бути позбавлення батьківських прав; рекомендовано працевлаштуватися, вести присадибне господарство, поліпшити санітарно-гігієнічні умови проживання сім`ї: провести косметичний ремонт в будинку, постійно прибирати в приміщенні; спілкуватися з працівниками КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради щодо розвитку дитини, стану здоров`я, участі в її вихованні (а.с.12-13). Відповідно до витягу з протоколу комісії з питань захисту прав дитини №6 від 05 серпня 2021 року було вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки України [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 18.08.2021 року №109 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-16). Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). З довідки - характеристики Куликівської селищної ради №151 від 27.05.2022 року вбачається, що [PERSON] проживає разом з батьком та співмешканцем. Після закінчення Куликівськог ПАЛ ніде не працює. На обліку в центрі зайнятості не перебуває. В будинку порядку не підтримує. Знаходиться на утриманні батька, який заробляє кошти тимчасовими заробітками в односельців. Домашнє господарство не ведеться зовсім. Протягом останнього часу на території села не проживає. Місце знаходження чи перебування її не відоме. Скарг на дану сім`ю в Дроздівський старостинський округ не надходило, але належних умов для проживання дитини [PERSON] , 2016 року народження з матір`ю не має (а.с.18). [PERSON] на території с. Дроздівка братів та сестер не має, що підтверджується довідкою селищної ради №153 від 27.05.2022 року (а.с.19). Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 12.11.2020 року в результаті обстеження виявлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] . Будинок має пічне опалення. В будинку не прибрано, потребує косметичного ремонту. Груба та піч не підготовлені до використання. В господарстві нічого не утримується. В даний час [PERSON] ніде не працює. Батько [PERSON] має земельну ділянку, яка майже не обробляється, овочами не забезпечені. Дрова частково є. Основний засіб існування заробітки [PERSON] (а.с.21). Наказом Служби у справах дітей Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 44 від 14.12.2020 року взято на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , з підстави: проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, що їх заміняють, ухиляються від своїх обов`язків з виховання дитини. Місце фактичного перебування дитини: комунальне некомерційне підприємство «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради (а.с.22). Згідно з витягу з наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Куликівської селищної ради Чернігвського району Чернігівської області від 24.02.2021 року [PERSON] , [INFO] взято з 24.02.2021 року на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах і проживають на території Куликівської селищної ради територіальної громади та перебували на обліку в службі у справах дітей Куликівської районної державної адміністрації (а.с.23). Родина [PERSON] перебуває на обліку в Центрі соціальних служб Куликівської селищної ради з 23.03.2016 року як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Жінка має одну дитину- [PERSON] , [INFO] , який перебуває в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» за заявою матері. Після народження дитини, вона чотири місяці перебувала в дитячому відділенні Куликівської ЦРЛ, після чого була направлена в заклад. Мати додому дитину не забирала, оскільки там не були створені умови для новонародженої дитини, в [PERSON] були повністю відсутні навики догляду за новонародженою дитиною. За результатами оцінки потреб сім`ї [PERSON] з`ясовано, що навіть за умови надання необхідної допомоги та підтримки, вона не здатна розвинути навички відповідального батьківства та створити належні умови для проживання та виховання дитини (а.с.24). При неодноразовому обстежені умов проживання [PERSON] встановлено, що в будинку не створені належні умови для життя і розвитку дитини (а.с.25,41-43). 06 травня 2016 року малолітню дитину [PERSON] направлено до комунального медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». [PERSON] попереджено, що при умові недотримання чинного законодавства щодо виховання дитини [PERSON] буде поставлено питання про позбавлення її батьківських прав (а.с.28). Сім`ї [PERSON] в період з 17.12.2020 по 18.06.2021 надавались послуги соціального супроводу (а.с.29,40). За результатам оцінювання потреб з`ясовано, що в сім`ї [PERSON] наявні складні життєві обставини, основними ознакам та чинниками, що їх спричиняють є ухилення батьками від виконання своїх обов`язків із виховання дитини, малозабезпеченість (а.с.31-34). [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра, на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с.35). Дитина [PERSON] виховується та перебуває на повному державному утриманні в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» Чернігівської обласної ради. За час перебування у закладі мати [PERSON] відвідувала дитину 01.07.2016, 11.11.2016, 05.05.2017, 12.05.2017, 20.10.2017, 13.11.2017, 14.05.2018, 11.11.2019, яке мало формальний характер. Мати не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, після 11.11.2019 не відвідувала, не телефонувала, не приймала участі у вихованні та утриманні дитини, не вирішує питання повернення дитини на виховання в сім`ю (а.с.36-39). Свідок [PERSON] показала, що працює фахівцем з соціальної роботи центру соціальних служб Куликівської селищної ради. Вона неодноразово приймала участь в обстеженні умов проживання сім`ї [PERSON] . Останній раз обстежували умови проживання 26.01.2021 року. Будинок де проживає відповідач непридатний для розвитку та перебування дитини. Матері дитини [PERSON] неодноразово надавались рекомендації щодо необхідності створення належних умов для дитини, але вони [PERSON] були проігноровані. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1 - 4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), та є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач з моменту народження дитини життям дитини не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, що свідчить про ухилення ним від виконання своїх батьківських обов`язків і виходячи із положень статей 164 - 167 СК є підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання яке полягає в тому, наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини [PERSON] і чи немає підстав для попередження відповідача щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав, суд зауважує наступне. З досліджених судом доказів вбачається, що з народження відповідач не займається вихованням сина [PERSON] , не створила належних умов для проживання та виховання дитини, не вирішила питання про повернення дитини в сім`ю і в такій ситуації на думку суду без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти йому у виконанні нею своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї. Так само, позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про малолітню дитину, що як наслідок буде сприяти захисту інших прав дитини. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між матір`ю та дитиною, не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вона з нею не проживає протягом тривалого часу. Крім того, позбавлення батьківських прав не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169). Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , суд виходить з наступного. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини на користь законного представника дитини або державної установи, де буде перебувати дитина з огляду на наступне. На даний час опіка над дитиною не встановлена і опікуна не призначено. Представник позивача просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини на користь представника дитини або державної установи. В той же час визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини або установи, є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки. Законодавством визначено порядок встановлення опіки над малолітніми дітьми, які позбавлені батьківського піклування, та регламентовано права та обов`язки опікуна. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, тому за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана дитина, виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] буде неможливим. . Таким чином, суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. Суд також роз`яснює, що після визначення законного представника малолітнього або державної установи, де буде перебувати [PERSON] , такий не позбавляється права заявити позов про стягнення аліментів на його утримання. З огляду на положення п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial