Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж», Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації,в якому просить: - визнати незаконним та скасувати наказ Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» №288 від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] » та допустити до виконання посадових обовязікв на посаді концертмейстера; - зобовязати Комунальний заклад «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» виплатити [PERSON] невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення [PERSON] від роботи. Відповідно до заяви [PERSON] від 18.07.2022 року позовні вимоги було уточнено, а саме: позивач просить суд стягнути компенсацію середньо заробітної плати за період відсторонення від роботи з 09.11.2021 року по 28.02.2022 року. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Позивач була прийнята до Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» на посаду концертмейстера. Наказом Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» від 18.10.2021 року №264 «Про створення безпечних умов під час здійснення освітнього процесу» було попереджено усіх працівників коледжу, що до 07.11.2021 року необхідно надати медичному працівнику коледжу [PERSON] сертифікат про отримання 2-х доз вакцини проти короновірусу «COVID-19» або довідку про абсолютне протипоказання до введення вакцини, або довідку про перенесену хворобу на «COVID-19» протягом останніх 6-ти місяців, працівники, які проігнорують наказ з 08.11.2021 року будуть відсторонені від посади. Наказом Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» від 08.11.2021 року №288 «Про відсторонення від роботи [PERSON] » позивача, яка працює на посаді концертмейстера Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» з 09.11.2021 року відсторонено від посади. Фактичне відсторонення від трудових обов`язків з 09.11.2021 року відбулося в період дистанційного навчання, ніякого роз`яснення, щодо створення позивачем небезпеки для здоров`я студентів, під час занять через мережу «Інтернет» керівництвом не було. Наказом Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» від 01.03.2022 року №18-к «Про поновлення на роботу» позивача з 01.03.2022 року було поновлено на посаді концертмейстра Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж». Оскільки під час відсторонення працівник увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не виконує роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, як наслідок відповідач своїми діями поставив позивача у скрутне становище, а саме лишив її засобів існування. На підставі чого позивач просить стягнути з Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» на її користь середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи із всіма добавками та доплатами, починаючи з 09.11.2021 року по 28.02.2022 рік. Стислий виклад позиції відповідачів Відповідач скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України та на адресу суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з наведеними в позовній заяві доводами позивача не згоден, вважає їх безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Крім того відповідач надав клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки осбавини які навела позивачка у позовній заяві суперечать дійсності. Також, відповідач надав клопотання про залучення третьої особи, а саме в якості співвідповідача Департамент освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації, що розташоване за адресою: вулиця Канатна, 83, пов. 13, місто Одеса. В свою чергу співвідповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволені вимог позивача в повному обсязі, оскільки дії Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» є обгунтованими та не суперечать діючому законодавству. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.02.2021 року було залучено в якості співвідповідача Департамент освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просила задовольнити. Представник Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» у судове засідання не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Представник Департамент освіти та науки Одеської обласної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Відповідно до частини третьої статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Відповідно до частини першої та другої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Як визначено частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибув на виклики у судові засідання, про причини неявки суду не повідомив; правом подачі відзиву не скористався; позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Позивач була прийнята на посаду концертмейстерадо Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж». Наказом Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» від 18.10.2021 року №264 «Про створення безпечних умов під час здійснення освітнього процесу» було попереджено усіх працівників коледжу, що до 07.11.2021 року необхідно надати медичному працівнику коледжу [PERSON] сертифікат про отримання 2-х доз вакцини проти короновірусу «COVID-19» або довідку про абсолютне протипоказання до введення вакцини, або довідку про перенесену хворобу на «COVID-19» протягом останніх 6-ти місяців, працівники, які проігнорують наказ з 08.11.2021 року будуть відсторонені від посади. Наказом Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» від 08.11.2021 року №288 «Про відсторонення від роботи [PERSON] » позивача, яка працює на посаді концертмейстера Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» з 09.11.2021 року відсторонено від посади. Фактичне відсторонення від трудових обов`язків з 09.11.2021 року відбулося в період дистанційного навчання, ніякого роз`яснення, щодо створення позивачем небезпеки для здоров`я студентів, під час занять через мережу «Інтернет» керівництвом не було. Наказом Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж» від 01.03.2022 року №18-к «Про поновлення на роботу» позивача з 01.03.2022 року було поновлено на посаді концертмейстра Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж». Оскільки під час відсторонення працівник увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не виконує роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, як наслідок відповідач своїми діями поставив позивача у скрутне становище, а саме лишив її засобів існування. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року в справі №761/12073/18 (провадження № 61-13444св19) зроблено висновок, що: «у разі незаконного відсторонення працівника від роботи, він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не частини невиплаченої заробітної плати». Аналогічні висновки містяться у роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у якій зазначено, якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до довідки про доходи №467 від 04.11.2021 року за останні два місяці роботи (вересень - жовтень) нарахована заробітна плата у розмірі 18 772,06 грн (9 386, 03 грн + 9 386, 03 грн). Отже, середньоденна заробітна плата складає 446,95 грн (з розрахунку нарахована заробітна плата за два останні місяці 18 772,06 грн / 42 - кількість робочих днів за вересень - жовтень 2021 року). Судом встановлено, що наказом директора коледжу Комунального закладу «Білгород-Дністровський педагогічний фаховий колдж»№18-к від 01.03.2022 року позивача [PERSON] концертмейстра допущено до роботи з 01.03.2022 року. Отже, кількість робочих днів з моменту відсторонення позивача [PERSON] до допущення її до виконання посадових обов`язків, з 09 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року, складає 78 робочих днів (листопад - 16 днів; грудень - 22 дні; січень - 19 днів; лютий - 21 дні). Таким чином, розмір за час незаконного відсторонення позивача від займаної посади складає 34 862,10 грн (446,95 грн середньоденна заробітна плата х 78 робочих днів). У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 34 862 грн 10 коп. без утримання податку й інших обов`язкових платежів. Висновки за результатами розгляду справи З урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved