Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

03.06.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, який укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 13.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на підставі актового запису № 788. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 09.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі. Розгляд справи відбувся 21.07.2022 року без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою з 13 серпня 2010 року, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Вказує, що з моменту державної реєстрації шлюбу та під час народження дитини проживав разом з дружиною однією сім`єю в м. Київ. Однак, більше одного року він та його дружина фактично не проживають разом, з цього часу припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми, у зв`язку з цим їх спільне життя стало неможливим та недоцільним. Поновлювати сімейні стосунки та миритися зі своєю дружиною не бажає. Також вказує, що у зв`язку із запровадженням 24 лютого 2022 року воєнного стану на всій території України, з метою захисту прав та інтересів його з дружиною спільного сина, збереження його здоров`я та життя вимушений був тимчасово переїхати до с. Коростів, Стрийського району, Львівської області. З 29 березня 2022 року і по даний час він разом зі своїм сином, який перебуває на його утриманні, проживають за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідкою Сколівської міської ради №1324-7000082297 від 31.03.2022 року та довідкою старости села Коростів Сколівської міської ради Львівської області І. Савчин №182 від 02.06.2022 року. За таких обставин просить суд задоволити його позовні вимоги та термін на примирення не надавати, оскільки вважає, що збереження шлюбу із відповідачем буде суперечити інтересам кожного з них. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подала. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони вступили у шлюб 13 серпня 2010 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на підставі актового запису № 788, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 12 червня 2018 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, згідно актового запису №1630. Згідно довідок №№1324-7000082297, 1324-7000083654 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданих 31.03.2022 року посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення та довідки № 182, виданої 02.06.2022 року старости села Коростів Сколівської міської ради Львівської області І. Савчин, позивач разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та тимчасово проживають/перебувають за адресою: [ADDRESS] . Статтею 110 СК України визначено право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя, а підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя встановлені ч. 1 ст. 112 вказаного Кодексу. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу у сім`ї стали різні погляди сторін на сімейне життя, що призвело до втрати позивачем почуття любові, поваги, а шлюб існує лише формально. Сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та може порушувати їх особисті немайнові права, а шлюб носить формальний характер. Таким чином, на переконання суду, збереження їхнього шлюбу є недоцільним, буде суперечити інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом беззаперечно встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач втратив почуття поваги і любові до відповідачки, вони стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами та поведінкою відповідачки, яка не подала відзив на позовну заяву, тим самим не спростувавши позов, у зв`язку з чим суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, тому позов підлягає задоволенню із ухваленням заочного рішення.

Outcome: approved