Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду зі заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заяви зазначив, що він народився та зареєстрований в м.Торез Донецької області. З 2014 року місто знаходиться під окупацією, а тому в 2015 році він разом з матір`ю [PERSON] були вимушені втікати від бойових дій до родичів в с.Жадківка Рівненського району. Його батько [PERSON] залишився в окупованому м.Торез Донецької області. [INFO] від хронічної ішемічної хвороби серця батько помер. Встановлення факту смерті необхідно у зв`язку з неможливістю отримати свідоцтво про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті батька відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. А тому, просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Торез Донецької області, який настав [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Чистякове Донецької області. В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву. Також зазначив, що у зв`язку з невідповідністю виданих документів на тимчасово окупованій території України, його довіритель позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть батька, що в свою чергу позбавляє заявника реалізувати його права пов`язані з оформлення допомоги по втраті годувальника. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні просила суд задоволити заяву. Також пояснила, що після окупації м.Торез, вона з сином, заявником по справі, виїхали до родичів в с.Жадківка Рівненського району Рівненської області, чоловік [PERSON] залишився в м.Торез, аби доглядати за будинком. [INFO] [PERSON] внаслідок серцевої хвороби помер. Представник заінтересованої особи - Корецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням здійснювати розгляд в його відсутності, проти задоволення заяви не заперечив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. За положеннями ч.2 ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи; згідно з положеннями частинами 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану»\~від 01\~липня 2010\~року та п. 1 ч. 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 17 березня 2011 року підставою для державної реєстрації є лікарське свідоцтво про смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженої Наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року №545, ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", факт смерті на тимчасово окупованій території України можливо зареєструвати лише на підставі рішення суду. Відповідно до п. 22 додатку до розпорядження Кабінету\~Міністрів України\~№ 1275\~від 02\~грудня 2015\~року м. Торецьк (Торецька міська рада): віднесений до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В п. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» зазначено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон закріплює за державою обов`язок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий незаконними органами та/або посадовими особами, є недійсним і таким, що не створює правових наслідків. Окрім цього, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або посадові особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів. Зокрема, належними відповідно до вимог ч. 1 ст.\~77\~ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 06 листопада 1984 року відділом РАЦСу виконавчого комітету м.Торез Донецької області. У «свідоцтві про смерть №267943» від 08 лютого 2022 року вказано, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м.Торез Донецької області. Відповідно до «довідки про смерть № 03-92/225», виданої 17 березня 2022 року відповідним незаконним органом на тимчасово окупованій території України, [PERSON] помер [INFO] внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця - дифузний кардіосклероз. Оскільки вказане свідоцтво та довідка про смерть [PERSON] видані від імені відповідного органу юстиції на тимчасово окупованій території України, то воно не може бути прийняте відділом ДРАЦСу на території України. Суд сприймає вказаний документ як носії конкретної інформації факту смерті [PERSON] , який ніким не спростований. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Висновок ЄСПЛ розуміється в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України, як заклади охорони здоров`я чи судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті особи та видати належне свідоцтво про смерть. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини на які посилається заявник, встановити даний факт іншим шляхом заявник не має змоги, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved