Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] (надалі - Позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що в період з 20 березня 2009 року по 07 червня 2016 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у подружжя народилася донька, [PERSON] , [INFO] . 13 вересня 2016 року рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі №757/17849/16-ц стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу починаючи із 14.04.2016 року по день повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного рішення суду, 25 вересня 2017 року видано виконавчий лист. 27 вересня 2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазюком Д.М. відкрито виконавче провадження №54785750. З моменту пред`явлення виконавчого документу до виконання державним виконавцем вжиті примусові заходи з метою виконання рішення суду. Так, державним виконавцем було винесено ряд постанов: про накладання арешту на майно та грошові кошти; про накладення штрафу; про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення та скеровано до суду. Проте, вчинення відповідних примусових виконавчих дій не надало жодного результату щодо спонукання Відповідача здійснювати утримання малолітньої дитини та виконання рішення суду. Відповідач свідомо, умисно частково не виконує рішення суду внаслідок чого, за ним утворюється заборгованість. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року у справі №757/22547/18-ц стягнуто з Відповідача на користь Позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 14.04.2016 р. по 30.04.2018 р. у сумі 11 404,15 грн. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року у справі №757/44311/19-ц стягнуто з Відповідача на користь Позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2018 р. по 30.06.2019 р. у сумі 43 922,93 грн. Внаслідок невиконання Відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, за останнім утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 67 487,56 грн., що призводить до порушення охоронюваних законом прав та інтересів малолітньої дитини [PERSON] на належне утримання. Відповідне підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 17 вересня 2020 року та від 09 вересня 2021 року, які видані державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазюком Д.М. З розрахунків заборгованості по сплаті аліментів вбачається, що відповідач здійснював сплату аліментних платежів щомісяця не в повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість. Оскільки відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини та допустив прострочення сплати аліментних платежів, у зв`язку з чим утворилась пеня за прострочення сплати аліментів. Отже, Позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів за період з 01 серпня 2019 року по 01 лютого 2021 року (по аліментним платежам з 01 липня 2019 року по 31 грудня 2020 року) у сумі 64518,54 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 54 копійки. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 04 січня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі та просить відмовити з наступних підстав. 08 лютого 2021 року на адресу суду від відповідача надійшло доповнення до відзиву. Так, Відповідач та його представник не погоджуються з позицією позивачки та вважають, що у позивача відсутні правові підстави для пред`явлення позову та відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки, у позові наводить застарілу суму заборгованості по сплаті аліментів. Так, відповідач затримував сплату аліментів, але на те, були поважні причини, що полягають у несвоєчасній сплаченій заробітній платі, протиправні дії державного виконавця, що є поважними причинами та унеможливило своєчасну сплату аліментів. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 09 лютого 2020 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про доручення до матеріалів справи доказів. 12 травня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. 30 вересня 2021 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. В судове засідання Позивач не з`явилась, до суду її представник адвокат Кухаренко О.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У зв`язку із поданням всіх документів по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 20 березня 2009 року по 07 червня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського РУЮ у місті Києві Так, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2016 року у справі №757/17840/16-ц шлюб між сторонами було розірвано. У шлюбі у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Факт батьківства підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного станку Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві від 24 червня 2009 року. Відповідно до матеріалів справи, на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року у справі №757/17849/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] [INFO] у розмірі ј частини всіх видів доходу починаючи із 14.04.2016 року по день повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, підготовлених від 17 вересня 2020 року та від 09 вересня 2021 року, державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазюком Д.М. вбачається, що відповідач допускав прострочення сплати аліментних платежів, не в повному обсязі та несвоєчасно сплачував аліментні платежі. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу заборгованості у відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим позивач бажає стягнути з відповідача відповідну суму неустойки (пені). Вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач надала належні, допустимі та достатні докази того, що станом на момент пред`явлення позову відповідач без поважних причин, систематично не сплачував аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим за ним утворився значний розмір заборгованості. При цьому, позивач у позовній заяві просить суд стягнути неустойку (пеню) у зв`язку із несплатою аліментів за період з 01 серпня 2019 року по 01 лютого 2021 року (по аліментним платежам з 01 липня 2019 року по 31 грудня 2020 року), а тому суд на підставі принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) розглядатиме відповідні позовні вимоги саме за цей період. Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує наступне. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц. Обраховуючи розмір неустойки у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів за наведеною вище формулою, суд, з використанням відомостей, викладених у розрахунку заборгованості по аліментам від 17 вересня 2021 року. Розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за періодз 01 серпня 2019 року по 01 лютого 2021 року (по аліментним платежам з 01 липня 2019 року по 31 грудня 2020 року) є наступним: Липень 2019 року - 4092,25*1%*455 (днів прострочення) = 4092,25 грн.; Серпень 2019 року - 3923,50*1%*424 (днів прострочення) = 3923,50 грн.; Вересень 2019 року - 3906,50*1%*394 (днів прострочення) = 3906,50 грн.; Жовтень 2019 року - 3965,50*1%*396(днів прострочення) = 3965,50 грн.; Листопад 2019 року - 3993,50*1%*366 (днів прострочення) = 3993,50 грн.; Грудень 2019 року - 4717,25*1%*335 (днів прострочення) = 4717,25 грн.; Січень 2020 року - 3946,75*1%*304 (днів прострочення) = 3946,75 грн.; Лютий 2020 року - 4111,75*1%*299 (днів прострочення) = 4111,75 грн.; Березень 2020 року - 4497,50*1%*268 (днів прострочення) = 4497,50 грн.; Квітень 2020 року - 3819,50*1%*238 (днів прострочення) = 3819,50 грн.; Травень 2020 року - 3797,75*1%*207 (днів прострочення) = 3797,75 грн.; Червень 2020 року - 4098,25*1%*177 (днів прострочення) = 4098,25 грн.; Липень 2020 року - 4263,25*1%*185 (днів прострочення) = 4263,25 грн.; Серпень 2020 року - 4198,75*1%*154(днів прострочення) = 4198,75 грн.; Вересень 2020 року - 4313,25*1%*124 (днів прострочення) = 4313,25 грн.; Жовтень 2020 року - 948,33*1%*93(днів прострочення) = 881,95 грн.; Листопад 2020 року - 2061,59*1%*63(днів прострочення) = 1298,80 грн.; Грудень 2020 року - 2257,93*1%*32(днів прострочення) = 722,64 грн.; Разом: 64 518,54 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 54 коп. Так, відповідно до постанови Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Таким чином, стороною Позивача правомірно розраховано неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. В той же час, ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 64518,54 грн. пені, яка складає не більше 100 відсотків заборгованості. З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з сумою розрахунку пені, наданим позивачкою до матеріалів позову, доказів на його спростування відповідачем не надано. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №316/639/18,відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.» Таким чином, саме на платника аліментів покладається обов`язок довести, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банківськими установами, наявністю форс-мажорних обставин тощо. В інших випадках, застосовується презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості по сплаті аліментів та пеня стягується за весь період прострочення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини виникла з вини відповідача, оскільки доказів зворотнього відповідачем не подано, а тому є всі підстави для стягнення з нього на користь позивача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що Позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved