Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до відповідачів,\~в якому просить: -визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна укладеним між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» від 27.07.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною зареєстрованого в реєстрі за №1570; - визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень(з відкриттям розділу) індексний номер:59497461 від 27.07.2021 року,на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності запис про право власності :43181004 від 27.07.2021 року та зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 48,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та ТОВ «Фінансова компанія «Позика»; - припинити право власності ТОВ «ФК «Позика» на квартиру загальною площею 48,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (запис про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності:43181004 від 27.07.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2418458168101). Позивач, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Представникам відповідачів надсилалися судові повістки за зареєстрованим місцем знаходження, в судове зсідання вони не з`явилися. Приватний нотаріус подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить суд ухвалити законне та справедливе рішення. Інші відповідачі будь-яких заяв суду не подали. Відзиві від жодного з відповідачів до суду не надходили. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності позивача та представників відповідачів в судовому засіданні, ухваливши заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Разом з поданням позовної заяви позивач подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29.11.2021 було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено у ній підготовче засідання на 21.12.2021. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2021 було задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів та закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 25.01.2022. 25.01.2022, 14.02.2022, 14.03.2022, 14.04.2022, 26.04.2022, 12.05.2022 розгляд справи відкладено в зв`язку з не повною явкою учасників процесу 26.07.2022 розгляд справи закінчено ухваленням заочного рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що 01.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11087910000 (арк.спр.37-40). В забезпечення виконання зобов`язання даного кредитного договору 01.12.2006 року було укладеного договір іпотеки, згідного якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] ( арк. спр. 33-35). З в`язку з виникненням заборгованості за даним кредитом, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29.11.2011 року стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором №11087910000 від 01.12.2006 року ( арк. спр. 58-59). 08.12.2011 між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами в тому числі і за кредитним договором №11087910000 від 01.12.2006 року. 25.10.2012 року на виконання виконавчого листа №2-5363/11 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» в сумі 46798,93 грн. Другим міським відділом ДВС Хмельницького МРУЮ відкрито виконавче провадження №34915436. 25.06.2015 року державним виконавцем Другим відділу ДВС м.Хмельницький ГТУЮв Хмельницькій області винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» . Повторно до виконання виконавчий лист не пред`являвся. 11.07.2018 року згідно договору купівлі-продажу майнових прав №667/к ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право вимоги за кредитним договором №11087910000. 27.04.2021 року Хмельницьким міськрайонним судом винесено ухвалу якою відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явленням виконавчого листа до виконання. Ухвала набрала законної сили 25.05.2021 року. (арк. спр.62-63) 27.07.2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги. У той же день 27.07.2021 укладено договір купівлі- продажу нерухомого майна між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Позика» згідно п.1 даного договору ТОВ «Діджи Фінанс» продав ТОВ «ФК «Позика» квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] та є предметом іпотеки за договором іпотеки від 01.12.2006 року. (арк. спр. 50-54) 27.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «ФК «Позика» (арк. спр.64-66) 4. Мотивована оцінка доводів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких мотивів. Конституційний Суд\~України,\~зокрема у\~своєму рішенні\~N\~7-рп/2013\~від 11.07.2013\~року, зазначив,\~що з\~огляду на\~приписи частини\~четвертої статті\~42\~Конституції України\~участь у\~договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як убезпечення кредитів в іноземній валюті» набрав чинності 07 червня 2014 року. Згідно ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 1021 року Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом. Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» набрав чинності з дня, наступного за днем його :публікування з 23.04.2021 року. Отже, дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України. наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" продовжено на п`ять місяців з 25.04.2021 року, тобто продовжено до 23.09.2021 року. Згідно п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Згідно п.1.1. Договору Іпотеки Іпотекодержатель ( [PERSON] ) передав в іпотеку майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (далі - Предмет іпотеки), що належить йому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1998 року виданого виробничим об`єднанням «Новатор» згідно розпорядження №3343 від 23.12.1998 року та Договору дарування частини квартири від 02.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Гридіним С.О. і зареєстровано в реєстрі за №3992. Вказана квартира є єдиним житловим приміщенням, що перебуває (перебувала) у власності [PERSON] . [PERSON] з неповнолітньою донькою [PERSON] використовують вказану квартиру як постійне місце проживання, будь якого іншого місця проживання не мають. Велика Палата Верхового Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/ 18-а (провадження № 11-474апп19) виклала правовий висновок про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від наявності згоди Іпотекодавця. Звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до Іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог, а тому такий спосіб стягнення підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Аналогічні правові висновки, викладено в постанові Великої Палати верховного суду від 19 травня 2020 року по справі 3644/3116/18, в постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року по справі №331/7829/17, постанові Верховного Суду 11 травня 2021 року по справі №3205/4253/17. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеного у постанові від 16 серпня 2021 року по справі №523/12031/16-ц на час укладення спірного договору діяв мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, передана квартира в іпотеку не перевищувала 140,0 кв. м, позивач використовував її як місце постійного проживання та не мав іншого нерухомого житлового майна, дійшов правильного висновку про те, що відчуження належної позивачу квартири не узгоджується із положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що в свою чергу, є підставою для визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним згідно із частиною першою статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Верховним Судом встановлено, що посилання касаційних скарг на те, що судове рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, набрало законної сили ще у 2010 році, а Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» набрав чинності 07 червня 2014 року, тому його норми не можуть бути застосовані до спірних правовідносин є безпідставними, оскільки мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання, а рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Зокрема у рахунок звернення стягнення спірна квартира відчуженню за договором купівлі-продажу не підлягала. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі N644/3116/18 тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з урахуванням приписів Закону України «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб. Верховний Суд дійшов висновку, що на підставі викладеного у державного реєстратора (нотаріуса) були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру. Враховуючи вище викладене, договір купівлі-пролажу нерухомого майна від 27.07.2020, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ Фінансова компанія «Позика», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за\~№1570\~суперечить вимогам\~Закону України\~«Про мораторій\~на стягнення\~майна України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та підлягає визнанню недійсним. Рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 59497461 від 27.07.2021 року, на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності запис про право власності: 43181004 від 27.07.2021 року та зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 48,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» прийнято в порушення п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, згідно ч.1 - 3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких\~правочинів щодо\~жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. На момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.07.2021 року у квартирі [ADDRESS] , була зареєстрована та фактично проживала неповнолітня донька Іпотекодавця [PERSON] ,\~що підтверджується\~довідкою №Г-03-57247\~про зареєстрованих\~у житловому\~приміщенні. За таких обставин укладення оспорюваного договору суперечить правам та інтересам неповнолітньої [PERSON] . Також згідно ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Порушення вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» вказує на те, що іпотекодержатель не набув право на звернення стягнення у позасудовому порядку, відповідно, правочин щодо здійснення такого стягнення такого стягнення може бути визнано судом недійсним. Вище наведене >згоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеного у постанові від 03 лютого 2021 року по справі №278/3367/19-ц . Разом з тим іпотекодержатель ТОВ «Діджи Фінанс» не направляло Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення згідно ст.35 Закону України «Про іпотеку», а отже, іпотекодержатель ТОВ «Діджи Фінанс» не набуло право звернення стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки від 01.12.2021 року у позасудовому порядку, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеного у постанові від 03 лютого 2021 року по справі №278/3367/19-ц . Згідно правової позиції Верховного суду викладеного у постанові від 03 лютого 2021 року по справі №278/3367/19-ц, недотримання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (щодо направлення письмової вимоги про усунення порушення) є самостійною достатньою підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна (предмета іпотеки). У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі № 761/37287/16-ц (провадження № 61-9727св19) зазначено, що ненаправлення письмової вимоги згідно з частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки, оскільки цей закон встановлює пріоритетність дотримання вимог статті 35 Закону України "Про іпотеку" перед виконанням частини першої статті 38 Закону України "Про іпотеку". Отже,\~оспорюваних договір суперечить також і ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Згідно п. 2.7 глави 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження. Для посвідчення такого договору іпотекодержатель зобов`язаний за тридцять днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. Іпотекодержатель має документально підтвердити нотаріусу, що він повідомив осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 2.11. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус має право посвідчити договір купівлі-продажу предмета іпотеки іншій особі за наявності відомостей про те, що інші особи, які мають зареєстровані в установленому законодавством порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, відмовились одержати надіслані на їх адресу повідомлення про намір продати предмет іпотеки. Про цю обставину повинна свідчити зроблена на зворотному повідомленні відмітка органу зв`язку. Всупереч вище викладеному, іпотекодержатель ТОВ «Діджи Фінанс» не виконало свій обов`язок щодо повідомлення Іпотекодавця про конкретний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя шляхом укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві у відповідності до ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Жодних листів, повідомлень Іпотекодавцю не надходило, а Іпотекодержателем не було подано державному реєстратору докази направлення та отримання Іпотекодавцем письмового повідомлення у відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та п.2.7-2.11 Порядку вчинення нотаріальних дій. З вище наведеного вбачається, що у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни були відсутні підстави для посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.07.2021 року. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до пункту 1-2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; речові права на нерухоме майно, похідні від права власності. Згідно п.2. ч. 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державним реєстратором є нотаріус. Згідно з\~частиною першою\~статті 22\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно та\~їх обтяжень»\~документи,\~що подаються\~для державної\~реєстрації прав.\~ виповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державний\~реєстратор,\~під час\~проведення державної\~реєстрації прав виконує зокрема такі обов`язки: 1) \~ \~ \~ \~встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, визначених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими запон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) \~ \~ \~ \~перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Перелік документів електронної реєстраційної справи на квартиру, які використані відповідачем для проведення державної реєстрації, також не містить оцінки майна на час прийняття рішення державним реєстратором про реєстрацію права власності на квартиру за Іпотекодержателем. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Згідно стаття 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця про всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Якщо особи,\~які мають\~зареєстровані права\~чи вимоги\~на предмет\~іпотеки,\~не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження Іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається. З вище наведеного вбачається, що державний реєстратор (нотаріус) був зобов`язаний перевірити дотримання Іпотекодержателем вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку», оскільки виключно після спливу 30-денного строку з моменту повідомлення Іпотекодавця про намір звернути стягнення на предмет іпотеки (шляхом укладення-договору купівлі-продажу) в іпотекодержателя виникає право продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Всупереч вище\~викладеному,\~приватний нотаріус\~не перевірила\~поданий Іпотекодержателем\~для реєстрації\~перелік документів\~на відповідність\~вимог Закону\~України «Про\~іпотеку» в\~тому числі\~щодо направлення\~Іпотекодавцю повідомлення\~про намір\~укласти договір\~купівлі-продажу\~нерухомого майна\~(предмета\~іпотеки)\~та прийняла\~незаконне рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень (з\~відкриттям розділу)\~індексний номер:59497461 від 27.07.2021 року, на підставі якого зареєстровано право власності на квартиру (предмет іпотеки) за ТОВ «Фінансова компанія «Позика»». Крім того, приймаючи рішення про державну реєстрацію речових прав від 27.07.2021 року приватний нотаріус також не врахувала, що тимчасова заборона примусового стягнення на майно, що виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з врахуванням приписів Закону України «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб. Отже, у державного реєстратора (нотаріуса) були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру (предмет іпотеки). Вище вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі №644/3116/18. На підставі вище викладеного, рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни про державну реєстрацію прав та а обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер:59497461 від 27.07.2021 року, на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності запис про право власності: 43181004 від 27.07.2021 року та зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 48,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Позика»» є таким, що прийняте з порушенням Закону України «Про іпотеку», з порушенням п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та підлягає скасуванню. 5. Судові витрати Судові витрати\~у справі\~складаються із\~судового збору,\~сплаченого позивачем\~при зверненні\~до суду,\~в сумі\~2724,00\~грн.,\~їх слід\~стягнути з\~відповідачів на\~користь позивача\~в силу\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~в рівних\~частках з\~кожного (по\~908\~грн.).

Outcome: approved