Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.04.2021 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що він, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В офіційному шлюбі не перебували, але фактично проживали однією сім`єю. Спільне життя між Позивачем та Відповідачем не склалося, оскільки відповідач нехтувала сімейними цінностями, не піклувалася про створення та підтримку нормальних сімейних стосунків, не дбала про власних дітей, що в результаті призвело до розпаду відносин. Від народження діти проживали разом з мамою, [PERSON] . В Книзі реєстрації народжень відомість про батька дитини була записана за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відтак, громадянин [PERSON] , як батько записаний не був. Мати не проявляла ніяких материнських почуттів по відношенню до своїх малолітніх дітей, не опікувалась ними. Тому вирішила здати, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] до дитячого будинку в місті Боярка, написавши відповідну заяву про позбавлення її батьківських прав щодо її малолітніх дітей. Як тільки про це дізнався батько дітей, він одразу поїхав до дитячого будинку з метою забрати своїх неповнолітніх дітей. Тоді йому стало відомо, що в свідоцтвах про народження [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] як батько не записаний. За заявою батька дітей про визнання батьківства №86-16.14-40 від 10 грудня 2019 року, були внесені зміни до відомостей актового запису про батька дітей. Наразі, у відомостях про батька [PERSON] та [PERSON] , батьком є [PERSON] [INFO] . На сьогоднішній день малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають на повному утриманні батька. Мати дітей, [PERSON] , відмовилася від виконання батьківських обов`язків, тривалий час не цікавиться життям та здоров`ям своїх малолітніх дітей, участі в вихованні не приймає, фінансової допомоги не надає. Позивач звернувся до органу опіки та піклування Бучанської міської ради з заявою про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради №987 від 15 грудня 2020 року затверджено висновок, де було визначено місце проживання малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , де вони постійно проживають. Батько, [PERSON] подав заяву до органу опіки та піклування Бучанської міської ради про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . На думку Комісії з питань захисту прав дитини, мати дітей, [PERSON] , нехтує свої батьківськими обов`язками, не цікавиться та не бере участі в житті та вихованні дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування Бучанської міської ради у своєму висновку вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (висновок додається). Отже, Відповідач не виховує і не утримує дітей, не забезпечує їм необхідних мов для життя, здоров`я і виховання, достатнього життєвого рівня, повноцінного життя, всебічного виховання, розвитку та захисту їх законних прав та інтересів, не спілкується з дітьми взагалі. Тому позивач просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.05.2021 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 15.07.2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.10.2021 року підготовче провадження закрито із призначенням судового засідання на 09.02.2022 року. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача надала заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи вона була повідомлена належним чином, не надала суду відзив та не повідомила про причини неявки. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи вона була повідомлена належним чином, не повідомила суд про причини неявки. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 17.06.2020 року Бучанським міським відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народилася [INFO] , про що 03.05.2019 року Києво-Святошинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис № 255. Батьками особи зазначено: батько - громадянин України [PERSON] , мати- громадянка України [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 17.06.2020 року Бучанським міським відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народився [INFO] , про що 03.05.2019 року Києво-Святошинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис № 254. Батьками особи зазначено: батько - громадянин України [PERSON] , мати- громадянка України [PERSON] . Відповідно до акту депутата Бучанської міської ради на звернення заявника [PERSON] про встановлення факту проживання без реєстрації за адресою [ADDRESS] , дійсно з літа 2019 року проживає [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] , але не зареєстрований за вказаною адресою. Згідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 26.08.2020 року начальником ССДС та головним спеціалістом проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та з`ясовано, що умови для проживання, виховання та розвитку дітей створені належним чином. Для дітей наявне спальне місце, місця для розваг, їх забезпечено речами, іграшками, запасом харчування та продуктами. Зі слів позивача, мати дітей, з дітьми не бачиться, не спілкується, не приймає участі у вихованні та не цікавиться їх життям. 15.12.2020 року Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 15.12.2020 року № 988. Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області надала висновок від 15.12.2020 року про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , де вони постійно проживають. Позивачем також надана нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області за зареєстрованим у реєстрі № 885 від 03.12.2019 року заява [PERSON] про її згоду щодо позбавлення її батьківських прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 11 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частина перша статті 164 СК України містить вичерпні підстави позбавлення батьківських прав і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно вимог частин 4, 5 та 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. У відповідності положень ч. 1 ст. 12 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до роз`яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків матері, не піклується про духовний розвиток дітей, не забезпечує їх матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення нею своїх вчинків відповідачка не вчиняла, суд вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітніх дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 908,00 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved