Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь позивача [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] грошові кошти в сумі 67 400 євро основного боргу, що станом на момент пред`явлення позову становить 2 126 470 гривень, 67 400 євро штрафу за невиконання грошового зобов`язання, що станом на момент пред`явлення позову становить 2 126 470 гривень, разом - 4 252 940 гривень; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 17 листопада 2017 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала в якості позики грошові кошти в сумі 35 000 євро і зобов`язалася повернути вказану суму коштів до 05 грудня 2017 року. На підтвердження укладення договору позики відповідачем власноручно складено розписку, з якої вбачається, що відповідач, знаходячись у здоровому глузді і тверезому розумі при свідках [PERSON] та [PERSON] отримала від позивача грошові кошти в сумі 35 000 євро. Так, даною розпискою відповідач зобов`язалася повернути отримані грошові кошти до 5 грудня 2017 року. Також, відповідач вказала у розписці про те, що усвідомлює усю відповідальність за невиконання взятих на себе зобов`язань. В подальшому, відповідач порушила взяті на себе зобов`язання і не повернула позивачу отримані грошові кошти ні 05 грудня 2017 року ні пізніше. Внаслідок проведених переговорів, відповідач переконала позивача передати їй в якості позики ще 19 000 євро для того, щоб вона могла ці кошти вигідно вкласти і повернути борг повністю. Усвідомлюючи те, що іншого шляху для повернення власних коштів немає, позивач повірив відповідачу та прийняв рішення піти їй назустріч. Так, 16 червня 2018 року відповідачем власноручно складена розписка - зобов`язання, відповідно до якого вона зобов`язалася повернути борг позивачу у сумі 54 000 євро до 30 липня 2018 року до 11 години.? Не дивлячись на те, що відповідач сама була ініціатором позики грошових коштів для власних потреб, написання розписок та встановлення для себе строків повернення отриманих коштів, остання такі строки постійно порушувала і за весь час існування позикових зобов`язань між сторонами, навіть не намагалася повернути позивачу кошти. 08 вересня 2018 року у місті Львові між позивачем та відповідачем укладено договір про реструктуризацію заборгованості, відповідно до п. 1 якого відповідач визнала наявність в неї заборгованості перед позивачем на підставі договору позики, яка станом на день підписання правочину становить 67 400 євро. п.2 договору, відповідач визнала як джерело накопичення такої заборгованості розписки, які нею власноручно написані 17.11.2017 року та 15.06.2018 року під час передачі їй відповідних сум коштів. Даним договором 8 вересня 2018 року сторони погодили графік погашення заборгованості та санкції за порушення взятих на себе зобов`язань. Так, п. 4 договору передбачено, що у випадку порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі суми заборгованості (67 400 євро). Станом на даний час, відповідач всіляко ігнорує позивача, не виходить з ним на зв`язок. На виконання раніше взятих на себе зобов`язань щодо погашення заборгованостей, відповідачем не вжито жодних заходів. Оскільки відповідач на момент пред`явлення цього позову не виконала своє грошове зобов`язання за договором та не повернула 134 800 євро (сто тридцять чотири тисячі вісімсот євро), з яких 67 400 євро - сума основного боргу, 67 400 євро - штраф за невиконане грошове зобов`язання, згідно даних із офіційного сайту Національного банку України, станом на момент звернення до суду із даним позовом, курс гривні до євро становить 3 155 гривень за 100 євро, відтак, сума боргу що підлягає стягненню з відповідача становить 4 252 940 гривень (чотири мільйони двісті п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот сорок гривень). 20.12.2018 року провадження у справі відкрито. 12.03.2019 року Пустомитівським районним судом Львівської області ухвалено заочне рішення у справі згідно з яким позовні вимоги задоволено. 13.10.2020 року ухвало суду скасувано заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 березня 2019 року у цивільній справі за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , до [PERSON] про стягнення заборгованості (справа № 450/3944/18) та призначено справу до судового розгляду в загальному порядку. 28.10.2020 року задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі почеркознавчу експертизу, зупинено провадження у справі на час її проведення. 12.08.2021 року провадження у справі поновлено. 31.08.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просить такі задоволити, у повному обсязі Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник відповідача позов заперечив, просить в задоволенні такого відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та поданих письмових поясненнях. Зокрема зазначає, що позивач стверджує, що передав в позику суму коштів в розмірі 54000,00 євро, а надає розписки на 89000,00 євро, а при згадуванні в позові договору про реструктуризацію заборгованості стверджує, що розписки написані під час передачі відповідних коштів взаємовиключні твердження. Також позивач в позові просить стягнути 67400,00 євро, хоча стверджує, що надав в позику 54000,00 євро. Жодного розрахунку звідки взялись 67400,00 євро немає, а Договір про реструктуризацію заборгованості не є документом, що свідчить про передачу коштів в сумі 67400,00 євро не містить навіть положення про те, що між сторонами відбулась передача коштів в борг в сумі 67400,0 євро. Більше того, предметом позову є стягнення боргу за договором позики, укладення яких і передачу коштів підтверджується розписками від 17.11.17 р. та від 15.06.18 р., однак жодна із цих розписок не містить суми позики в розмірі 67400,00 євро. Також позивача в позові просить стягнути неустойку в розмірі штрафу в сумі 67400,00 євро за невиконання обов`язку щодо повернення суми боргу за розписками, що передбачено договором про реструктуризацію боргу від 08.09.2018 року. Однак позивачем не надано доказів того, що згаданий договір від 08.09.2018 року має якесь відношення до поданих розписок, адже суми не співпадають, розрахунків, які б могли арифметично обґрунтувати суму богу 67400,00 євро немає. Відтак, і вимога про стягнення штрафу є необґрунтованою Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали цивільної справи, та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частинами 1, 2 статті 12\~ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії розписки, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що 17.11.2017 року [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 35000,00 Євро, які зобов`язувався повернути у термін до 05.12.2017 року. Судом встановлено та стверджується наявною в матеріалах справи копією розписки-зобов`язання від 15.06.2018 року, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання і не повернула позивачу отримані грошові кошти до 05 грудня 2017 року, разом з тим, внаслідок проведених переговорів, відповідач позичила у позивача ще 19 000 євро для того, щоб вона могла ці кошти вигідно вкласти і повернути борг повністю, на підтвердження чого 16 червня 2018 року відповідачем власноручно складена розписка - зобов`язання, відповідно до якого вона зобов`язалася повернути борг позивачу у сумі 54\~000,00 євро (35000,00 + 19000,00 грн.) до 30 липня 2018 року до 11 години. 08 вересня 2018 року у місті Львові між позивачем та відповідачем укладено договір про реструктуризацію заборгованості, відповідно до п. 1 якого відповідач визнала наявність в неї заборгованості перед позивачем на підставі договору позики, яка станом на день підписання правочину становить 67\~400,00 євро. п.2 договору, відповідач визнала як джерело накопичення такої заборгованості розписки, які нею власноручно написані 17.11.2017 року та 15.06.2018 року під час передачі їй відповідних сум коштів. Даним договором 8 вересня 2018 року сторони погодили графік погашення заборгованості та санкції за порушення взятих на себе зобов`язань. Так, п.4 договору передбачено, що у випадку порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі суми заборгованості, а саме: 67\~400,00 євро. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі статтею 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).\~\~ Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.\~\~ Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533\~ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм\~\~права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. З наявного в матеріалах справи висновку судової почеркознавчої експертизи № 7872/2627 від 02.08.2021 року: рукописні тексти розписки-зобов`язання від імені [PERSON] із зазначеною датою 15.06.2018, яка розпочинається і закінчується, відповідно, словами: Розписка - Зобов`язання Я [PERSON] [INFO] ..., ... [ADDRESS] . 15.06.2018 р. [PERSON] /підпис/ Позикодавець [PERSON] /підпис/ 15.06.2018 р, а також розписки від імені [PERSON] із зазначеною датою 17.11.2017, яка розпочинається і закінчується, відповідно, словами: [PERSON] [INFO] ..., ... Згідно чинного Законодавства України. Боржник: [PERSON] 17.11.2017 р. /підпис/ Кридетор: [PERSON] 17.11.2017р. /підпис/ Свідки: [PERSON] /підпис/ 17.11.17 р [PERSON] /підпис/17.11.17р, виконані [PERSON] . Ознак, які б вказували про вплив на процес письма при виконанні згаданих рукописних текстів якихось незвичних чинників як природнього, так і штучного походження, немає. 2. Підписи від імені [PERSON] , розташовані в: - \~ \~ \~ \~розписці-зобов`язанні із зазначеною датою 15.06.2018, яка розпочинається і закінчується, відповідно, словами: Розписка - Зобов`язання Я [PERSON] [INFO] ..., ... [ADDRESS] . 15.06.2018 р. [PERSON] /підпис/ Позикодавець [PERSON] /підпис/ 15.06.2018 р, - \~ \~ \~ \~розписці із зазначеною датою 17.11.2017, яка розпочинається і закінчується, відповідно, словами: [PERSON] [INFO] ...., ... Згідно чинного Законодавства України. Боржник: [PERSON] 17.11.2017 р. /підпис/ Кридетор: [PERSON] 17.11.2017 р. /підпис/ Свідки: [PERSON] /підпис/ 17.11.17р [PERSON] /підпис/17.11.17р; - договорі про реструктуризацію заборгованості від 08.09.2018 року, укладеному між позикодавцем /кредитором/ [PERSON] , з однієї сторони, і позичальником /боржником/ [PERSON] , з іншої сторони виконані [PERSON] . Ознак, які б вказували про вплив на процес письма при виконанні цих підписів якихось незвичних чинників як природнього, так і штучного походження немає. Таким чином, висновком експертизи спростовані твердження сторони позивача, що наявні в матеріалах справи розписки та договір про реструктуризацію заборгованості від 08.09.2018 року [PERSON] не підписувала. Будь-яких інших доказів на заперечення тверджень позивача щодо наявності у відповідача перед позивачем зазначеного боргу стороною відповідача не представлено, клопотань про витребування таких не заявлено, свідків для надання суду пояснень стороною відповідача не забезпечено. Судом встановлено, що загальна сума боргу становить 134 800 євро (сто тридцять чотири тисячі вісімсот євро), з яких 67 400 євро - сума основного боргу, 67 400 євро - штраф за невиконане грошове зобов`язання, що згідно даних із офіційного сайту Національного банку України, станом на момент звернення до суду із даним позовом щодо курсу гривні до євро, який становить 3 155 гривень за 100 євро, відтак, сума боргу що підлягає стягненню з відповідача становить 4 252 940 гривень (чотири мільйони двісті п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот сорок гривень), які відповідач на момент розгляду справи судом позивачу не повернула. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно ж ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням, або неналежним виконанням зобов`язання. Таким чином, беручи до уваги, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є законними та обґрунтованими, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved