Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 09.08.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис № 485. В обґрунтування позову зазначено, що з 09.08.2014 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю порозуміння, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сім`ю, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду. 30.11.2022 [PERSON] подав до канцелярії суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Житомирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Зустрічна позовна заява вмотивована тим, що Між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб Житомирським міським управлінням юстиції у Житомирській області відділом державної реєстрації актів цивільного стану за № 485 від 09.08.2015 року. Від даного шлюбу є неповнолітній син, а саме: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перешкоджає батьку у спілкуванні з сином [PERSON] . На телефонні дзвінки не відповідає, про місце та час побачення з дитиною не бажає вказувати. Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає [PERSON] у спілкуванні, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які, не може нормально зустрічатися з сином. Весь цей час [PERSON] намагається налагодити зв`язок із сином, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для щасливого дитинства. Його права як батька сьогодні є порушеними. На підтвердження всього викладеного у зустрічному позові є свідки, письмові матеріали та інші докази. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.11.2021 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] \~до [PERSON] ,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог \~Служба у\~справах дітей\~Житомирської міської\~ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднати в одне провадження з первісним позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу та розглядати за правилами загального позовного провадження. Постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за первісним та зустрічним позовом без участі [PERSON] та її представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі [PERSON] та його представника, первісний позов про розірвання шлюбу визнають, позовній вимоги за зустрічним позовом підтримують в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі. При вирішенні справи за зустрічним позовом просить врахувати висновок виконавчого комітуте Житомирської міської ради № 444 від 28.06.2022. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно до оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 09.08.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 485. (а.с. 5) Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народженя. (а.с. 6) Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного, оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення. Згідно зі статтею 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Стосовно вимоги за зустрічним позовом варто зазначити наступне. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №444 від 28.06.2022 затверджено письмовий висновок щодо визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні із сином [PERSON] , [INFO] . Висновком визначено [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із сином [PERSON] , [INFO] шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною кожну першу, третю суботи та другу, четверту неділі щомісяця за місцем проживання батька ( [ADDRESS] ) з 09:00 год. до 19:00 год. з правом відвідування культурно-масових, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері, а також щорічно під час літніх канікул чотирнадцять днів безперервно, починаючи з 09.00 години ранку першого дня та закінчуючи 19.00 годиною останнього 14-го дня з можливістю виїзду на морські курорти, санаторії, туристичні бази в межах України Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 статті 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Конвенція також визнає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із змісту позову вбачається, що батько бажає брати участь у вихованні дитини, приділяти йому більше уваги, спілкуватися з ним та в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки, попри це відповідач постійно чинить перешкоди побаченням батька та дитини. Статтями\~15,\~16 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Сімейний кодекс України\~також регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі відносини між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до вимог ст. 141 СК України\~мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина перша та друга\~статті 159\~СК України). Статтею 158 СК України\~встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Водночас, судом встановлено, що спілкування позивача з дітьми не буде перешкоджати їх нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ним не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Враховуючи вказані обставини та те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, суд дійшов висновку про наявність правових підстав про необхідність встановлення порядку спілкування батька [PERSON] з його малолітньою дитиною. Суд зазначає, що у разі зміни обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дітей, сторони не позбавлені можливості за наявності таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі батьків у вихованні дітей та спілкуванні з ними. У відповідності ч. 1 ст. 142 ЦПК Україниу разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи, що відповідач за первісним позовом [PERSON] перед початком розгляду справи по суті звернувся до суду з заявою про визнання позову, суд вважає, що позивачу за первісним позовом [PERSON] з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто в сумі 454 грн. (а.с. 4). Отже, враховуючи, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] перед початком розгляду справи по суті звернулася до суду з заявою про визнання позову, суд вважає, що позивачу за зустрічним позовом [PERSON] з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто в сумі 454 грн. (а.с. 21).

Outcome: approved