Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що у період з 2019 року по серпень 2021 року вона перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю без реєстрацій шлюбу. За час спільного проживання у них народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2020 року [PERSON] почав систематично проявляти стосовно неї та сина безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути; виражатися нецензурною лайкою; вести аморальний спосіб життя, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство стосовно заявниці та малолітньої дитини, яка була постійним свідком сварок. Зокрема, [PERSON] постійно погрожував забрати дитину та виїхати за кордон, хоча знав, що це є недопустимим для неї, та в такий спосіб викликав почуття страху за дитину. Вказує, що у зв`язку з психологічним та фізичним насиллям, яке здійснював [PERSON] по відношенню до неї та сина в серпні 2021 року фактичні шлюбні відносини між ними були припинені. Вона з дитиною були змушені переїхати у власне орендоване житло за адресою: [ADDRESS] . Не зважаючи на це, 30.12.2021, вночі, [PERSON] під приводом термінової справи увірвався до орендованої квартири, вчинив сварку та завдав їй численні тілесні ушкодження шляхом удушення та перекриття повітря, внаслідок чого вона втратила свідомість та мала рясну кровотечу з носа. Окрім цього шарпав, боляче хапав за руки та ноги, тягнув по підлозі та кидав на підлогу, мордував, позбавив можливості виходу з квартири та здійснення зв`язку з близькими задля отримання допомоги. За даним фактом було зареєстроване кримінальне провадження, в межах досудового розслідування якого «29» січня 2022 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 ККУ. У заяві [PERSON] також зазначила, що 21 січня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова було ухвалено рішення у справі № 466/180/22 про виданчу обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , яким було тимчасово строком на 4 місяці обмежено його права щодо [PERSON] , [INFO] . Вказане рішення суду Постановою Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року у справі № 466/180/22 залишено без змін. Також, Постановою Верховного суду від 28.06.2022 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21.01.2022 та Постанову Львівського апеляційного суду від 24.03.2022 залишено без змін. Однак, обмежувальний припис завершив свою дію 24 травня 2022 року, а [PERSON] не притягнутий до кримінальної відповідальності, і на далі застосовує психологічне насильство стосовно неї, що, задля її безпеки, зумовлює необхідність у видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», щодо неї, як постраждалої від домашнього насильства. На підставі викладеного, заявниця просить суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , строком на 6 місяців, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження: заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 300 метрів до місць фактичного проживання та реєстрації [PERSON] за адресами: [ADDRESS] (місце реєстрації); [ADDRESS] (місце фактичного проживання); заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; а також заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) із [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Крім того, 28 липня 2022 року [PERSON] подала до суду заяву про розгляд одночасно з питанням про видачу обмежувального припису питання можливості проходження [PERSON] корекційної програми для кривдників у встановленому законодавством порядку. У судовому засіданні заявниця підтримала заяву про видачу обмежувального припису та просила її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Крім того вказала, що [PERSON] перебуваючи в ЗСУ продовжує її переслідувати, здійснюючи щодо неї психологічний тиск, тим самим підтримуючи в ній страх за себе та свою дитину, до відповідальності за вчинений відносно неї злочин він не притягнутий, має вільний доступ до зброї, тому обмежувальний припис є єдиним способом, за допомогою якого вона може себе захистити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, його представник в судовому засіданні подала письмові пояснення, в яких проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису заперечила, так само заперечила проти застосування щодо її довірителя корекційної програми для кривдників. При цьому представник зазначила, що [PERSON] не ухиляється та не переховується від органів досудового розслідування, а несе військову службу, що і стало підставою для зупинення досудового розслідування. Існування щодо [PERSON] кримінального провадження, досудове розслідування в якому зупинено, не є належним обґрунтуванням для застосування відносно нього обмежувального припису та не свідчить про те, що [PERSON] має можливість здійснювати фізичне насильство відносно [PERSON] . Також зазначила, що заявницею не подано суду належних і допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення насильства стосовно дитини, погроз з боку батька про відібрання дитини, зокрема того, що вона зверталася до компетентних органів із заявами щодо вирішення цього питання, а звернення [PERSON] з заявами до компетентних органів про визначення часу зустрічі з дитиною не може свідчити про бажання батька відібрати дитину у матері та як наслідок, вчинення на [PERSON] психологічного насильства. Додала, що подання заявницею [PERSON] заяви про продовження обмежувального припису від 11.07.2022 року та заяви про видачу судом нового обмежувального припису є лише маніпуляцією і намаганням обмежити [PERSON] в можливості реалізації ним його особистих немайнових прав як батька на спілкування і участь у вихованні свого малолітнього сина [PERSON] . Заслухавши заявницю та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином докази, які мають значення для правильного вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні відносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року № 2229-VIII. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, який відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону полягає у встановленні в судовому порядку заходів тимчасового обмеження прав чи покладання обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямованих на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом може бути визначено один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. З матеріалів справи вбачається, що у період з 2019 року і по серпень 2021 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у встановленому чинним законодавством України порядку. [INFO] народився [PERSON] , про що 21 листопада 2019 року Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Південно - західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)складено відповідний актовий запис № 1276, та 23 вересня 2020 року повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно із вказаним вище свідоцтвом про народження [PERSON] , його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як зазначає заявниця у своїй заяві, починаючи з 2020 року [PERSON] почав систематично проявляти стосовно неї та сина безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути; виражатися нецензурною лайкою; вести аморальний спосіб життя, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство як стосовно заявниці та малолітньої дитини, яка була постійним свідком сварок. Зокрема, [PERSON] постійно погрожував забрати дитину та виїхати за кордон, хоча знав, що це є недопустимим для неї, в такий спосіб викликаючи в неї почуття страху за дитину. З серпня 2021 року, фактичні шлюбні відносини між заявницею та [PERSON] були припинені. Заявниця з дитиною переїхали у власне орендоване житло за адресою: [ADDRESS] . Тридцятого грудня 2021року, вночі, [PERSON] під приводом термінової справи увірвався до орендованої квартири, вчинив сварку та завдав заяв численні тілесні ушкодження шляхом удушення та перекриття повітря, внаслідок чого вона втратила свідомість та мала рясну кровотечу з носа. Окрім цього шарпав, боляче хапав за руки та ноги, тягнув по підлозі та кидав на підлогу, мордував, позбавив можливості виходу з квартири та здійснення зв`язку з близькими задля допомоги. За даним фактом було зареєстроване кримінальне провадження в межах досудового розслідування якого 29 січня 2022 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 ККУ. Двадцять першого січня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова було ухвалено рішення у справі № 466/180/22 про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , яким було тимчасово, строком на 4 місяці, обмежено його права щодо [PERSON] , [INFO] . Вказане рішення суду постановою Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року залишено без змін. Також, постановою Верховного суду від 28.06.2022 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21.01.2022 та постанову Львівського апеляційного суду від 24.03.2022 залишено без змін. Обмежувальний припис завершив свою дію 24 травня 2022 року. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: 1. Висновком експертизи № 1492 від 30.12.2021 КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово - медичної експертизи, який зроблений на підставі постанови дізнавача ВП №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ Національної поліції у Львівській області, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] у грудні 2021 року перенесла тупу травму шиї у вигляді стиснення її. Вказана травма шиї утворилася від дії тупих предметів, могла виникнути 30.12.2021, як вказано у постанові слідчого внаслідок стиснення шиї пальцями рук, супроводжувалась небезпечними для життя явищами механічної асфікції та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Крім того, у [PERSON] під час проведення експертизи були виявлені крововилив і садно на язику, синець на грудях, синці на руках та на лівій гомілці, які утворились від неодноразової дії тупого предмета та тупого предмета з обмеженою поверхнею. По давності виникнення вказані тілесні ушкодження відповідають періоду 30.12.2021. кількість тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої на обличчі, на язику на шиї, на грудях, на руках та лівій нозі свідчать, що на вказані анатомічні ділянки її тіла фізична сила діяла не менше 16 разів. Характер, кількість, розташування тілесних ушкоджень на різних анатомічних ділянках та поверхнях тіла громадянки [PERSON] не дає підстав стверджувати про можливість їх виникнення внаслідок падіння її. 2. Витягом з ЄРДР, номер кримінального провадження № 12021142380000796, дата реєстрації 30.12.2021, підстава: заява [PERSON] від 30.12.2021, за ст. 121 ч.1 ККУ за фактом заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] , [INFO] 3. Повідомленням [PERSON] , [INFO] , про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, від 29.01.2022 старшим слідчим СВ ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом Жмінка Р.М. 4. Клопотанням слідчого СВ ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта Жмінка Р.М. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 29.01.2022 року відносно [PERSON] , [INFO] , у вигляді тримання під вартою. 5. Постановою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова Невойт П.С. від 31.01.2022 у справі № 466/665/22, якою до підозрюваного [PERSON] , [INFO] , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під - вартою строком на 60 днів з 31.01.2022 по 31.03.22 включно, без визначення розміру застави. 6. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 466/665/22, відповідно до якої скаргу адвоката Манукян М. А. задоволено частково. Ухвалу слідчого судді від 31.01.2022 скасовано. Клопотання слідчого задоволено частково. До підозрюваного [PERSON] , [INFO] , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під - вартою строком на 60 днів, по 31.03.22 включно. На підставі ч. 3 ст. 183 КПКУ визначено розмір застави, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень. В разі внесення застави покладено обов`язки: прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований та проживає - без дозволу органу досудового розслідування та суду, повідомляти орган досудового розслідування та суд про зміну місця свого проживання та роботи, а також здати на зберігання відповідному державному органу паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, не спілкуватися з потерпілою [PERSON] . 7. Постановою слідчого СВ ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області від двадцять восьмого лютого 2022 року, якою досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12021142380000796 від 30.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 124 КК України - зупинено. [PERSON] оголошено у розшук. 8. Постановою слідчого СВ ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області від 16.06.2022 року, відповідно до якої досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12021142380000796 від 30.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 124 КК України - зупинено. [PERSON] проходить службу та приймає приймає участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії. 9. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.02.2022 року у справі № 466/180/22, відповідно до якого суд ухвалив: Видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , ВНПП [NUMBER] , фактично проживаючого [ADDRESS] , строком на 4 (чотири) місяці, яким тимчасово обмежити його права щодо [PERSON] , [INFO] , ІНПП [NUMBER] , яка зареєстрована [ADDRESS] , фактично проживає [ADDRESS] , за яким : - заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше ніж 300 м до місця фактичного проживання [PERSON] - [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше ніж 300 м до місць частого відвідування [PERSON] - місця роботи за адресою [ADDRESS] ; місця реєстрації за адресою [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 10. Постановою Львівського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 24.03.2022 у справі № 466/180/22, зі змісту якої вбачається, що апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 січня 2022 року залишено без змін. 11. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.06.2022 у справі № 466/180/22 відповідно до якої касаційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 січня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року залишено без змін. 12. Талоном - повідомленням єдиного обліку № 10840 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.07.2022, з якого вбачається, що [PERSON] , 1983 року народження, порушив умови ухвали Львівського апеляційного суду від 17.02.2022 та постанову про зупинення досудового розслідування 16.06.2022 та з`явився в м. Ужгород, площа Поштова, 3, покинувши ВЧ - [NUMBER] без повідомлення органу досудового розслідування та прокуратури. 13. Заявою солдата ЗСУ [PERSON] про визначення способу його участі у вихованні малолітнього сина від 24.06.2022, яку він подав на ім`я міського голови Ужгородської міської ради. 14. Відповіддю на адвокатський запит зареєстрований в Ужгородському РУП № 11 З/о від 21.02.2022, згідно з якою [PERSON] , 1983 року народження, проживаючий за адресою [ADDRESS] , внесений та перебуває на обліку в єдиному державному реєстрі як «Кривдник». На підставі встановлених судом обставин, суд прийшов до висновку про наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства фізичного та психологічного характеру щодо заявниці [PERSON] та обгрунтованість поданої заяви, яка підлягає задоволенню із застосуванням заходів тимчасового обмеження прав кривдника, про які вказала заявниця. Щодо клопотання заявниці про направлення [PERSON] , як особи, що систематично вчиняє фізичне та психологічне домашнє насильство, на проходження програми для кривдників, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків. Згідно з ч. 6, 7 ст. 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Кривдник повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі. Направлення кривдника на проходження програми для кривдників є правом суду, а не його обов`язком. При цьому, необхідно враховувати волевиявлення самого кривдника, який повинен мати можливість відвідувати програму для кривдників за власною ініціативою на добровільній основі. Беручи до уваги наведене, враховуючи, заперечення представника заінтересованої особи щодо направлення [PERSON] для проходження програми для кривдників, що свідчить про відсутність добровільної згоди з боку заінтересавоної особи, та неможливість такого проходження також через те, що [PERSON] несе службу в Збройних силах, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в цій частині. Судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial