Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , уточнивши позовні вимоги, просять встановити, що [PERSON] , який помер [INFO] , був їхнім батьком та визначити їм додатковий строк два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачі покликалися на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , якому на підставі договору дарування від 10 квітня 2002 року на праві власності належала квартира [ADDRESS] , де він проживав та був у ній зареєстрований з 01.07.2002. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . Вони є спадкоємцями першої черги спадкування за законом, інших претендентів на спадщину [PERSON] немає. 17 травня 2022 року вони звернулися до приватного нотаріуса Чернилевської М.С. із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка залишилася після смерті батька, але постановою від 17.05.2022 нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірну квартиру у зв`язку з тим, що вони пропустили шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, та порекомендувала звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяв про прийняття спадщини. Вони з поважної причини пропустили строк для подання заяв про прийняття спадщини, тому що у 2021 році помер їх батько, а їхня мати [PERSON] захворіла на тяжку онкологічну хворобу, яку вони у зв`язку з цим лікували і доглядали, тому не мали можливості займатися спадковими справами. Крім цього, коли вони почали займатися документами для оформлення спадщини, виявилося, що у їхніх свідоцтвах про народження батько записаний як [PERSON] , їхнє ім`я по батькові зазначено як [PERSON] та [PERSON] , однак у свідоцтві про смерть та у договорі дарування квартири батько записаний як [PERSON] , а тому їм також необхідно у судовому порядку встановити факт родинних відносин між ними [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки встановлення даного факту необхідне їм для вирішення спадкових прав. Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 09 червня 2022 року головуючим у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 18/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2022 позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справ постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 24.06.2022. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 19/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.07.2022 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.07.2022 /а.с. 33/. Розгляд справи по суті відбувся 25.07.2022 без участі сторін. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Крушельницька У.О. у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує. Представник Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області Темник Н.С. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено те, що [PERSON] на підставі договору дарування квартири віл 10.04.2002 належить квартира [ADDRESS] /а.с. 4/. Також судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 08.06.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) складено відповідний актовий запис № 462 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 5/. Заповіту спадкодавець [PERSON] не склав, відтак спадкування після його смерті відбувається за законом. Згідно з відомостями з будинкової книги для прописки громадян [PERSON] проживав та був зареєстрований у кватирі [ADDRESS] /а.с. 6/. Позивачі [PERSON] , [PERSON] є синами спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 03.03.1976 та серії [NUMBER] від 18.04.1972. Матір`ю позивачів вказано [PERSON] /а.с. 8, 10/. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповіту не склав, відтак спадкування після його смерті відбувається за законом. Єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його сини: [PERSON] та [PERSON] . Крім позивачів, інших спадкоємців після смерті спадкодавця [PERSON] немає, оскільки відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 31.08.2018, виданого повторно, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 17.12.1992 складено актовий запис № 489 /а.с. 14/. Оглядом витребуваної судом копії спадкової справи № 17/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] судом встановлено, що спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено 17.05.2022 за № 17/2022 за заявами позивачів [PERSON] та [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області від 17.05.2022 відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском передбаченого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини /а.с. 7/. Згідно з довідкою № 557 від 29.06.2022, виданою центром первинної медико-санітарної допомоги м. Стрия, мати позивачів [PERSON] знаходиться під динамічним спостереженням у сімейного лікаря з діагнозом: перелом шийки правого стегна зі зміщенням; кортикостерома наднирника; атеросклеротичний кардіосклероз /а.с. 28/. Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачами пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року в справі № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, наведені в позовній заяві підстави суд розцінює як поважні причини пропуску позивачами строку для прийняття спадщини. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Аналогічно згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Так, досліджені в судовому засіданні свідоцтва про народження позивачів [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 03.03.1976 та серії [NUMBER] від 18.04.1972, свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 08.06.2021 вказують на наявність родинного зв`язку між спадкодавцем та позивачами /а.с. 5, 8, 10/. У суду відсутні підстави ставити під сумнів істинність фактів, зазначених у згаданих документах, оскільки такі відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Суд погоджується з аргументами позивачів, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). На підставі вищевикладеного, з доказів у справі, які оцінено за вимогами допустимості, належності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відтак, встановивши, що [PERSON] та [PERSON] пропустили строк для прийняття спадщини через важку хворобу матері, суд дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску позивачами строку для прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їм додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи те, що позивачі отримати свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку не мають можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі таких, оскільки вони пропустили передбачений цивільним законодавством шестимісячний строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд зобов`язаний розглядати справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Крім цього, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відтак судові витрати слід віднести на рахунок позивачів. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved