Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики від 24 жовтня 2021 року у сумі 20000 доларів США, а також судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначила, що 24 жовтня 2021 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, згідно умов якого вона надала у борг відповідачеві грошові кошти у сумі 20000 доларів США. Строк повернення коштів сторонами був визначений до 15 березня 2022 року. Договір передбачає її право на стягнення пені у розмірі 5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. На виконання умов п 3.1 договору відповідач власноруч написав розписку, в якій зазначив , що отримав від неї грошові кошти у сумі 20000 доларів США на умовах, визначених договором позики від 24 жовтня 2021 року. Станом на 23 березня 2022 року відповідач грошові кошти не повернув. Він перестав відповідати на телефонні дзвінки та фактично відмовився від виконання своїх зобов`язань за договором позики, тому за захистом своїх прав і інтересів вона вимушена звернутися до суду. Станом на 23 березня 2022 року сума заборгованості відповідача перед нею становить 20000 доларів США, що еквівалентно 585000 грн. Її витрати на правничу допомогу становлять 20000 грн. Досудове врегулювання спору між ними на даний час не досягло своєї мети та фактично неможливе. Ухвалою суду від 03 травня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження. Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши позицію сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні законні підстави ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні, оскільки відповідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Судом встановлено, що 24 жовтня 2021 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач надала відповідачу грошові кошти у розмірі 530000 грн., що за середнім курсом продажу доларів США приватним особам АТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпра було еквівалентно 20000 доларам США, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути суму позики до 15 березня 2022 року, що підтверджується оригіналом договору позики грошових коштів від 24 жовтня 2021 року та оригіналом розписки [PERSON] від 24 жовтня 2022 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що на теперішній час відповідач не повернув позивачці суму позики, позивачка підтримала позов, а відповідач позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно також стягнути витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved