Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

В травні 2022 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2012 сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, серія [NUMBER] . У сторін народилася донька [PERSON] [INFO] . На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 13.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив суд позов задовольнити. Суду надав пояснення яким зазначив, що спір про поділ спільного майна подружжя відсутній, дочка залишилася проживати з батьком та перебуває на його утриманні. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце повідомлялася належним чином, до суду надала заяву відповідно до якої позовні вимоги визнала та просила справу розглянути без її участі. Судом встановлено, що сторони перебувають з 11.12.2012 року в зареєстрованому шлюбі у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (свідоцтво про шлюб а.с. 4). Сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, відповідач визнав позов, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Беручи до уваги клопотання позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved