Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , ТОВ" ВІП Преміум Груп", Міністерство юстиції України, ТОВ" Аверс Сіті", треті особи: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна, Приватний нотаріус Колесник Ольга Ігорівна, Приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович, ТОВ " Престижіо Груп" Приватний нотаріус Сазонова Олена Миколаївна, про визнання рішення загальних зборів та акту приймання-передачі недійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та реєстраційних записів державних реєстраторів про реєстрацію права власності, визнання наказу (рішення) незаконним та витребування майна з чужого незаконного володіння. В позовній заяві позивач вказує про те, що 23 березня 2018 року між позивачем та громадянкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40284846 від 23.03.2018. Номер запису про право власності: 25398399. Відтак, позивач набув право власності на спірну квартиру. Після цього, 29 травня 2018 року між [PERSON] (далі - відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» (далі відповідач 3) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41332127 від 29.05.2018. Номер запису про право власності: 26365932. Відтак, відповідач 1 ( [PERSON] ) набув право власності на квартиру. У червні 2018 року відповідач 1 ( [PERSON] ) та ще декілька осіб звернулися до Міністерства юстиції України (далі відповідач 4) зі скаргою. В обґрунтування скарги зазначено, що було проведено подвійну державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, оскільки квартири, на які було зареєстровано право власності за позивачем та відповідачем 1 ( [PERSON] ), що знаходяться за різними адресами: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] , є одним і тим же об`єктом, тобто, однією і тією ж квартирою. 5 липня 2018 року наказом Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 скаргу було задоволено частково та скасовано зокрема, рішення та записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за позивачем на квартиру [ADDRESS] , а також скасовано право власності за попередніми власниками. В обґрунтування вказаного наказу було покладено довідку ТОВ «Бюро літер «М» відповідно до якої об`єкти, що знаходяться за адресами: [ADDRESS] , та за адресою: [ADDRESS] , є фактично одним і тим же об`єктом, тобто, однією і тією ж квартирою. А відтак, начебто виникла подвійна реєстрація на один і той же предмет нерухомого майна. Враховуючи вищезазначене, за позивачем та відповідачем 1 ( [PERSON] ) було зареєстровано право власності на квартири, які знаходяться за різними адресами, однак наказом відповідача 4 (Міністерства юстиції України) визнано одним і тим же об`єктом. Відтак, було порушено право власності позивача, яке було набуте ним на абсолютно законних підставах, виходячи з наступного. Вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29667350 від 19.05.2016 та реєстраційного запису (про реєстрацію права власності за [PERSON] (відповідачем 2) позивач обґрунтовує наступним чином. 14 липня 2006 р. [PERSON] набув права на квартиру [ADDRESS] , корпус Ѕ відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів С149-К2 К-24-84 від 14.07.2006 р. укладеного з Закритим акціонерним товариством "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду "Житло та інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАЛОР - ІНВЕСТ". 18.05.2010 р. між [PERSON] та відповідачем 2 ( [PERSON] ) було укладено попередній договір купівлі-продажу зокрема, квартири [ADDRESS] . Однак, звертає увагу суду, що після цього між відповідачем 2 ( [PERSON] ) та [PERSON] основного договору укладено не було. Так, у 2014 році відповідач 2 ( [PERSON] ) звернувся з позовом до [PERSON] з вимогою про визнання за відповідачем 2 ( [PERSON] ) права власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.10.2014 р. у справі 367/5247/14-ц затверджено мирову угоду, якою визнано право власності. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07.11.2017 р. ухвалу про визнання мирової угоди скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.02.2018 р. ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07.11.2017 р. залишено без змін. 17 жовтня 2018 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області справу за клопотанням позивача закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. Підставою для виникнення права власності на квартиру у відповідача 2 зазначено: мирова угода, серія та номер: бн, виданий 12.09.2014, видавник: бн; ухвала суду, серія та номер: 367/5247/14-ц, виданий 21.10.2017 року, видавник: Ірпінський міський суд Київської області. Відтак, враховуючи те, що вказане вище судове рішення скасоване, [PERSON] (відповідач 2) не набув права власності на квартиру [ADDRESS] . Крім того, право власності й не належить безпосередньо самому [PERSON] , оскільки рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 вересня 2014 р. у справі 367/3902/14-ц відмовлено у позові [PERSON] до ТОВ «Аверс-сіті» про визнання права власності. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 вересня 2014 р. у справі 367/3902/14-ц скасовано рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2014 р. та зазначено: «За змістом вище вказаних договорів Закритим акціонерним товариством "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші інвестиції" зобов`язується передати у власність [PERSON] , а він прийняти у власність та оплатити пакети цінних паперів на умовах, передбачених цими Договорами (п.1.1). Відповідно до п.2.1. загальна ціна Договорів складає: 220 255,75 грн. (Договір №С93-К2, К24-85); 219 473,00 грн. (Договір №С149-К2, К24-84); 220 255,75 грн. (Договір №С117-К2, К24-87). 08.10.2007 р. до зазначених Договорів укладені Додаткові угоди № 1, згідно яких оплата вартості пакетів цінних паперів повинна бути здійснена ним не пізніше 11.10.2007р. На виконання умов Договорів №С93-К2, К-24-85; №С149-К2, К-24-84; №С117-К2, К-24-87 купівлі-продажу цінних паперів від 14.07.2006 р. та Додаткових угод від 08.10.07№ 1 ним було здійснено наступні оплати в сумі: 220 255,75 грн. (платіжне доручення № 289402 від 10.10.2007 p.); 219 473,00 грн (платіжне доручення № 289404 від 10.10.2007 p.); 220 255,75 грн. (платіжне доручення № 289405 від 10.10.2007 p.). Крім того, вказував, що 23.06.2011 р. між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕРС-СІТІ" було укладено Договори №С-93/АС; №С-149/АС; №С-117/АС відступлення права вимоги, відповідно до умов яких він здійснив відступлення права вимоги товариству, в межах яких ТОВ "АВЕРС-СІТІ" стало кредитором по відношенню до ТОВ "Регіональні будівні інвестиції", щодо передачі у власність житлових приміщень. 23.06.2011 року між ним та ТОВ "АВЕРС-СІТІ" було укладено Попередні договори, за якими ТОВ "АВЕР-СІТІ" свідчив і гарантував, що він є замовником будівництва багатоповерхових житлових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення та багатоповерховим паркінгом (п. 1.2) та зобов`язався в строк не пізніше 30.12.2011 р. укласти і належним чином оформити Договори купівлі-продажу (Основні договори) наступних квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] (два). Також 23.06.2011 року між ним та ТОВ "АВЕРС-СІТІ" було укладено Договори №C-93/Z, №C-117/Z, №C-149/Z про зарахування зустрічних однорідних вимог. Будинок, складовою частиною якого є спірні квартири, було введено в експлуатацію, 16.09.2011 року відповідно до сертифікату серії КС № 16411043016, однак договори купівлі-продажу інвестованих квартир та акт їх приймання-передачі між позивачем та відповідачем не укладено». Відтак, рішенням Апеляційного суду Київської області встановлено безпідставність позовних вимог та відмовлено у визнанні права власності зокрема, на квартиру [ADDRESS] , корпус Ѕ за [PERSON] . Відтак, враховуючи вищезазначене, відповідач 2 ( [PERSON] ) не набув права власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1.4. попереднього договору від 18.05.2010 р., сторони домовились про те, що кінцевий термін укладення Основного договору є термін, що не може перевищувати 60 денний термін від дня отримання [PERSON] правовстановлюючих документів на предмет договору. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не набув права власності на квартиру [ADDRESS] , то основний договір не був укладений. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] (відповідач 2) не набули права власності на квартиру [ADDRESS] , то за відповідачем 2 ( [PERSON] ) державний реєстратор не мав права реєструвати права власності. Крім того, підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем 2 та реєстраційного запису є проведення такої реєстрації на об`єкт нерухомості, якого не існує. Так, у 2011 році ТОВ «Аверс-сіті» (забудовник) отримало сертифікат серії: КС № 16411043016 від 16 вересня 2011 р. про введення будинку в експлуатацію. 22 вересня 2011 р. рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області «Про оформлення та видачу ТОВ «Аверс Сіті» свідоцтв на право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] » було присвоєно збудованому об`єкту поштову адресу: [ADDRESS] та доручено КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати свідоцтва про право власності зокрема, на квартиру [ADDRESS] . Звертає увагу суду на те, що відповідно до укладених договорів [PERSON] з Закритим акціонерним товариством "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду "Житло та інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАЛОР ІНВЕСТ", а також у попередньому договорі між [PERSON] та [PERSON] предметом договору є права на квартиру [ADDRESS] . Однак, компетентним органом, а саме виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради Київської області рішення про присвоєння адреси з корпусом Ѕ або секції 2 - не приймалось. Незважаючи на те, що адресу: [ADDRESS] , корпус Ѕ або секція 2 не було присвоєно жодному нерухомому об`єкту, право власності на квартиру № , яка знаходиться за такою адресою було зареєстровано за [PERSON] (відповідач 2). Вважає таке рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про державну реєстрацію права власності за відповідачем 2, індексний номер: 9667350 від 19.05.2016 року та реєстраційний запис незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було проведено 19.05.2016, а отже, застосуванню підлягає законодавство, яке було чинне на той час. Крім того, під час державної реєстрації права власності заявником не було подано документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, а саме, про присвоєння адреси: [ADDRESS] , оскільки такий документ не видавався компетентним органом взагалі. Крім того, заявником не було надано технічний паспорт квартири [ADDRESS] . З огляду на викладене, рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх 17 обтяжень (з відкриттям розділу) є незаконним та підлягає скасування разом із записом про таку реєстрацію. Вимогу про\~визнання рішення\~загальних зборів\~та акту\~приймання-передачі\~недійсними обгрунтовує наступним. У липні 2018 року після того, як відповідач 1 ( [PERSON] ) та ще декілька осіб звернулися до Міністерства юстиції України зі скаргою, позивач дізнався про вказане рішення. У липні 2018 року, позивач отримав від Міністерства юстиції України копію скарги разом із додатками до неї, серед яких зокрема, була інформація про вказане рішення. Звертає увагу суду, що позивач не є стороною спірного правочину, однак будучи заінтересованою особою позивач заперечує дійсність правочину. Просить врахувати, що заінтересованою особою є будь яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Заінтересованість позивача проявляється у тому, що предметом правочину є квартира, яка була ототожнена з квартирою позивача з урахування вчинення цього правочину при винесенні наказу Мін`юсту про скасування права власності позивача за скаргою осіб, яким належать квартири за адресою: [ADDRESS] . Відтак, вказаний правочин став підставою для оспорювання права власності позивача на квартиру [ADDRESS] . Так, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 10 червня 2016 року до статутного капіталу ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» на підставі акту приймання-передачі від 15 червня 2016 року, було внесено квартиру [ADDRESS] . До того, Загальними зборами було прийнято рішення, яке було оформлене відповідним протоколом про внесення до статутного капіталу ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» цієї ж квартири. Точні дані та реквізити рішення Загальних зборів про внесення/збільшення до статутного капіталу ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» позивачу невідомі. Оскільки внесення квартири до статутного капіталу ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» відбулося у червні 2016 року, то до застосування підлягають норми, які діяли на той час. До статутного капіталу відповідача 3 (ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП») було внесено нерухоме майно (квартира), яке не належало відповідачу 2 ( [PERSON] ) на праві власності. Крім того, відповідачем 2 було внесено до статутного капіталу (ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП») об`єкт, який не існує. З огляду на зазначене вище, та враховуючи те, що право власності за відповідачем було скасовано судовим рішенням, то вказане рішення загальних зборів та акт приймання-передачі є недійсними. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] (відповідач 2) не набули права власності на квартиру [ADDRESS] , то відповідач 2 ( [PERSON] ) в порушення вимог частини 1 статті 115, частини 4 статті 334, Цивільного кодексу України, частини 1 статті 13 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, що діяла на той час) неправомірно зробив внесок нерухомого майна (квартири) до статутного капіталу ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП», а ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» незаконно прийняло рішення про прийняття такого вкладу від відповідача 2. Таким чином, рішення Загальних зборів ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» про внесення майна до статутного капіталу оформлене відповідним протоколом та акт приймання-передачі від 15.06.2016 р. квартири [ADDRESS] є недійсними. Щодо вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30118327 від 17.06.2016 та реєстраційного запису № 15037336 (про реєстрацію права власності за ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП») позивач зазначає наступне. Враховуючи те, що [PERSON] не набув права власності на квартиру [ADDRESS] , а ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» не надало, в тому числі, необхідних документів для проведення державної реєстрації, вважає, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник Ольги Ігорівни про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ВІП 21 ПРЕМІУМ ГРУП», індексний номер: 30118327 від 17.06.2016 та реєстраційний запис № 15037336 підлягають скасуванню. Обґрунтування позивачем вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним. 29 травня 2018 року між відповідачем 1 ( [PERSON] ) та відповідачем 3 (ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП») було укладено договір купівлі-продажу від 29 травня 2018 р. квартири [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В. та здійснено державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Позивач не є стороною спірного правочину, однак будучи заінтересованою особою позивач заперечує дійсність правочину. Заінтересованість позивача проявляється у тому, що предметом правочину є квартира, яка була ототожнена з квартирою позивача з урахування вчинення цього правочину при винесенні наказу Мін`юсту про скасування права власності позивача за скаргою осіб, яким належать квартири за адресою: [ADDRESS] . Відтак, вказаний правочин став підставою для оспорювання права власності позивача на квартиру [ADDRESS] . З огляду на вищезазначене, оскільки, [PERSON] та [PERSON] не набули права власності на квартиру [ADDRESS] , то [PERSON] , в порушення вимог частини 1 статті 115, частини 4 статті 334, Цивільного кодексу України, частини 1 статті 13 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, що діяла на той час), здійснив внесок як вклад нерухомого майна (квартири) до статутного капіталу ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП», а ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» не мало права приймати рішення про прийняття такого вкладу від відповідача 2 ( [PERSON] ), враховуючи те, що ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» немає права власності на квартиру [ADDRESS] , то з огляду на зазначене, договір купівлі-продажу від 29 травня 2018 р. квартири [ADDRESS] , корпус Ѕ між відповідачем 1 ( [PERSON] ) та відповідачем 3 (ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП») є недійсним. Обґрунтування вимоги про визнання наказу (рішення) незаконним та витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та реєстраційного запису (про реєстрацію права власності за відповідачем 1). У червні 2018 року відповідач 1 та ще декілька осіб звернулися до Міністерства юстиції України (відповідач 4) зі скаргою. В обґрунтування скарги зазначено, що було проведено подвійну державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, оскільки квартири, на які було зареєстровано право власності за позивачем та відповідачем 1 ( [PERSON] ), що знаходяться за різними адресами: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] , є одним і тим же об`єктом, тобто, однією і тією ж квартирою. 5 липня 2018 року наказом Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 скаргу було задоволено частково та скасовано зокрема, рішення та записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за позивачем та за попередніми власниками квартири [ADDRESS] . Так, пунктом 2 наказу Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.07.2017 № 36066887 прийняте приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Єлизаветою Володимирівною та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування запису, який було внесено на підставі цього рішення (рішення про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ). Пунктом 3 наказу Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.07.2017 № 36095415 прийняте приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу 23 Київської області Іщук Інною Василівною та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування запису, який було внесено на підставі цього рішення (рішення про реєстрацію іпотеки на квартиру [ADDRESS] за іпотекодавець [PERSON] , іпотекодержатель [PERSON] ). Пунктом 4 наказу Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.11.2017 № 37877774 прийняте державним реєстратором Петропавлісько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Абрамською Євгенією Миколаївною та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування запису, який було внесено на підставі цього рішення (рішення про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ). Пунктом 6 наказу Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.03.2018 № 40284846 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування запису, який було внесено на підставі цього рішення (рішення про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] ). В обґрунтування наказу було покладено довідку ТОВ «Бюро літер «М» відповідно до якої об`єкти, що знаходяться за адресами: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] є фактично одним і тим же об`єктом, тобто, однією і тією ж квартирою. 10.1.1. Вважає вказаний наказ Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 в частині, що стосується скасування рішень та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за позивачем та за попередніми власниками квартири [ADDRESS] незаконним та підлягає скасуванню з огляду на нижченаведене. Позивач набув право власності на квартиру [ADDRESS] на законних підставах. Так, 23 березня 2018 року між позивачем та громадянкою Російської Федерації [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40284846 від 23.03.2018. Номер запису про право власності: 25398399. 24 Відтак, позивач набув право власності на спірну квартиру. До укладення вищезазначеного договору, продавець ( [PERSON] ) придбала квартиру також на цілком законних підставах. Так, 11 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № 04 від 11.07.2017 р. Відповідно до вказаного договору [PERSON] (позикодавець) передала в борг суму позики [PERSON] , а [PERSON] (позичальник) зобов`язувалася повернути вказаний борг у відповідний строк. У забезпечення вказаного зобов`язання між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира, яка належала [PERSON] відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Тернюк Є.В. приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, від 10.07.2017 р. індексний номер 91588580. Вказаний іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області та зроблено запис в реєстрі за № 679, а також цим же нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної квартири та зареєстровано в реєстрі за № 680. В результаті невиконання взятих на себе зобов`язань передбачених договором позики, [PERSON] реалізувала своє право на оформлення права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку з дотриманням всіх відповідних процедур передбачених законодавством та відповідно до пункту 11.3.1. Іпотечного договору. Відтак, за [PERSON] було зареєстровано право власності на спірну квартиру [ADDRESS] відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 102219443 від 01 листопада 2017 р. 10.1.4. До укладення вищезазначеного договору, іпотекодавець ( [PERSON] ) набула право власності на квартиру також на цілком законних підставах. [PERSON] уклала договір купівлі-продажу майнових прав від 17.09.2010 р. № С 149, додатковий договір купівлі-продажу майнових прав від 24.06.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу майнових прав від 17.09.2010 р. № С 149 з ТОВ «Аверс-Сіті» (забудовник). Відповідно до зазначеного договору, [PERSON] купила у ТОВ «Аверс-Сіті» майнові права на квартиру [ADDRESS] . 11.07.2017 р. [PERSON] зареєструвала за собою право власності. Таким чином, право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до позивача на законних підставах. В основу наказу Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 було покладено довідку ТОВ «Бюро літер «М» відповідно до якої об`єкти, що знаходяться за адресами: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] є фактично одним і тим же об`єктом, тобто, однією і тією ж квартирою. Однак, рішення компетентного органу, а саме виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області про присвоєння збудованому об`єкту поштової адреси: [ADDRESS] , корпус Ѕ або секція 2 не приймалось. Звертає увагу на те, що залишається незрозумілим, чому саме право власності позивача було скасовано, адже у позивача є всі відповідні документи, в тому числі, правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] саме за адресою, яка відповідає рішенню компетентного органу, а саме рішенню виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22 вересня 2011 р., яким було присвоєно збудованому об`єкту поштову адресу: [ADDRESS] . 29 травня 2018 року між [PERSON] (відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» (відповідач 3) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41332127 від 29.05.2018. Номер запису про право власності: 26365932. Відтак, звертає увагу суду, що було укладено різні договори, які мають різний предмет. Відтак, істотною умовою договору купівлі-продажу є предмет. Предметом договору купівлі-продажу є квартира. Адреса конкретному нерухомому об`єкту присвоюється відповідним компетентним органом. У 2011 році ТОВ «Аверс-сіті» (забудовник) отримало сертифікат серія: КС № 16411043016 від 16 вересня 2011 р. про введення будинку в експлуатацію. Рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22 вересня 2011 р., було присвоєно збудованому об`єкту поштову адресу: [ADDRESS] . Отже, наказом від 05.07.2018 р. № 2288/5, Міністерство юстиції України незаконно скасувало право власності за позивачем та попередніми власниками, тим самим нівелювало дійсність договорів предметом, яких була квартира [ADDRESS] не маючи на це жодних законних підстав. Відтак, враховуючи те, що Міністерство юстиції України (відповідач 4) не мало жодної законної підстави скасовувати реєстрацію права власності за позивачем, то мало місце порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в такий незаконний спосіб було втручання у мирне володіння майном позивача. Отже, наказ Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 в частині, що стосується скасування реєстрації права власності позивача та попередніх власників у яких було придбано квартиру [ADDRESS] є незаконним та підлягає скасуванню. З урахуванням зазначеного вище, вважає, що задоволенню підлягає і похідна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41332127 від 29.05.2018 та реєстраційного запису № 26365932 (реєстрація права власності за відповідачем 1). На підставі вищезазначеного, вважає, що спірна квартира підлягає витребуванню від відповідача 1 на користь позивача та просить скасувати рішення державного реєстратора: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29667350 від 19.05.2016 та відповідний реєстраційний запис. Визнати недійсними рішення Загальних зборів ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» (ЄДРПОУ: 40305701) про внесення майна до статутного капіталу оформлене відповідним протоколом та акт приймання-передачі від 15.06.2016 р. квартири [ADDRESS] . Скасувати рішення державного реєстратора: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник Ольги Ігорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30118327 від 17.06.2016 та реєстраційний запис № 15037336. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29 травня 2018 р. укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. та зареєстрований у реєстрі за № 551. Визнати незаконним та скасувати: - пункт 2 наказу Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 в частині: скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.07.2017 № 36066887 прийняте приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Єлизаветою Володимирівною та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування запису, який було внесено на підставі цього рішення; - пункт 3 наказу Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 в частині: скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.07.2017 № 36095415 прийняте приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщук Інною Василівною та внесення до Державного реєстру речових 30 прав на нерухоме майно запису про скасування запису, який було внесено на підставі цього рішення; - пункт 4 наказу Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 в частині: скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.11.2017 № 37877774 прийняте державним реєстратором Петропавлісько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Абрамською Євгенією Миколаївною та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування запису, який було внесено на підставі цього рішення; - пункт 6 наказу Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5 в частині: скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.03.2018 № 40284846 прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування запису, який було внесено на підставі цього рішення. Витребувати квартиру [ADDRESS] від [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Скасувати рішення державного реєстратора: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41332127 від 29.05.2018 та реєстраційний запис № 26365932. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у цій справі. В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити повністю. В судовому засіданні представник відповідача Міністерства юстиції України зазначала про те, що Міністерство юстиції України є не належним відповідачем по даній справі. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлені належним чином. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ Аверс-Сіті просив в задоволені позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача та представників відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог ст.ст. 330, 346, 387, 658 Цивільного кодексу України право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Право відчуження майна належить лише його власникові. Якщо відчужувач майна не є таким власником, набувач набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Власник має право витребувати своє майно в усіх випадках від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави (стаття 387 ЦК України). Згідно ст. 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 14 липня 2006 р. [PERSON] набув права на квартиру [ADDRESS] , корпус Ѕ відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів С149-К2 К-24-84 від 14.07.2006 р. укладеного з Закритим акціонерним товариством "Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів "Наші інвестиції", що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду "Житло та інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАЛОР - ІНВЕСТ". 18.05.2010 р. між [PERSON] та відповідачем 2 ( [PERSON] ) було укладено попередній договір купівлі-продажу, зокрема, квартири [ADDRESS] . Між відповідачем 2 ( [PERSON] ) та [PERSON] основного договору укладено не було. Відтак, відповідач 2 ( [PERSON] ) не набув права власності на квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, у 2011 році ТОВ «Аверс-сіті» (забудовник) отримало сертифікат серії: КС № 16411043016 від 16 вересня 2011 р. про введення будинку в експлуатацію. 22 вересня 2011 р. рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області «Про оформлення та видачу ТОВ «Аверс Сіті» свідоцтв на право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] » було присвоєно збудованому об`єкту поштову адресу: [ADDRESS] та доручено КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати свідоцтва про право власності зокрема, на квартиру [ADDRESS] . Як зазначалось вище, у попередньому договорі, укладеному між [PERSON] та [PERSON] предметом договору є права на квартиру [ADDRESS] . Однак, компетентним органом, а саме виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради Київської області рішення про присвоєння адреси з корпусом Ѕ або секції 2 - не приймалось. Незважаючи на те, що адресу: [ADDRESS] , корпус Ѕ або секція 2 не було присвоєно жодному нерухомому об`єкту, право власності на квартиру [ADDRESS] , яка знаходиться за такою адресою було зареєстровано за [PERSON] (відповідач 2). Таким чином, рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про державну реєстрацію права власності за відповідачем 2, індексний номер: 9667350 від 19.05.2016 року та реєстраційний запис є незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було проведено 19.05.2016, а отже, застосуванню підлягає законодавство, яке було чинне на той час. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] (відповідач 2) не набули права власності на квартиру [ADDRESS] , то за відповідачем 2 ( [PERSON] ) державний реєстратор не мав права реєструвати права власності. Крім того, підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем 2 та реєстраційного запису є проведення такої реєстрації на об`єкт нерухомості, якого не існує. Окрім того, оскільки, [PERSON] та [PERSON] не набули права власності на квартиру [ADDRESS] , то [PERSON] , в порушення вимог частини 1 статті 115, частини 4 статті 334, Цивільного кодексу України, частини 1 статті 13 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, що діяла на той час), здійснив внесок як вклад нерухомого майна (квартири) до статутного капіталу ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП», а ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» не мало права приймати рішення про прийняття такого вкладу від відповідача 2 ( [PERSON] ), враховуючи те, що ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» немає права власності на квартиру [ADDRESS] , то з огляду на зазначене, договір купівлі-продажу від 29 травня 2018 р. квартири [ADDRESS] , корпус Ѕ між відповідачем 1 ( [PERSON] ) та відповідачем 3 (ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП») є недійсним. Таким чином, рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник Ольги Ігорівни про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ВІП 21 ПРЕМІУМ ГРУП», індексний номер: 30118327 від 17.06.2016 та реєстраційний запис № 15037336 підлягають скасуванню. Таким чином, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про достатність та достовірність доказів, які підтверджують неправомірність дій державних реєстраторів щодо спірного майна, оскільки, відповідачі не були власниками спірної квартири, а також враховуючи, що фактично квартири за адресою: [ADDRESS] ,- не існує. Відповідно до частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України: «Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна)). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації». Згідно з частиною 4 статті 334 Цивільного кодексу України: «Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону». Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час вчинення реєстраційної дії): «Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав». Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час вчинення реєстраційної дії): «У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону». 6.3.7. Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час вчинення реєстраційної дії): «Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі постанова № 1127). 16 Згідно з пунктом 1 постанови № 1127: «Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна». Відповідно до пункту 1 постанови № 1127: «У разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства». Так, 23 березня 2018 року між позивачем та громадянкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40284846 від 23.03.2018. Номер запису про право власності: 25398399. Відтак, позивач набув право власності на спірну квартиру. 11 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № 04 від 11.07.2017 р. Відповідно до вказаного договору [PERSON] (позикодавець) передала в борг суму позики [PERSON] , а [PERSON] (позичальник) зобов`язувалася повернути вказаний борг у відповідний строк. У забезпечення вказаного зобов`язання між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира, яка належала [PERSON] відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Тернюк Є.В. приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, від 10.07.2017 р. індексний номер 91588580. Вказаний іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області та зроблено запис в реєстрі за № 679, а також цим же нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної квартири та зареєстровано в реєстрі за № 680. В результаті невиконання взятих на себе зобов`язань передбачених договором позики, [PERSON] реалізувала своє право на оформлення права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку з дотриманням всіх відповідних процедур передбачених законодавством та відповідно до пункту 11.3.1. Іпотечного договору. Відтак, за [PERSON] було зареєстровано право власності на спірну квартиру [ADDRESS] відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 102219443 від 01 листопада 2017 р. До укладення вищезазначеного договору, іпотекодавець ( [PERSON] ) набула право власності на квартиру також на цілком законних підставах. [PERSON] уклала договір купівлі-продажу майнових прав від 17.09.2010 р. № С 149, додатковий договір купівлі-продажу майнових прав від 24.06.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу майнових прав від 17.09.2010 р. № С 149 з ТОВ «Аверс-Сіті» (забудовник). Відповідно до зазначеного договору, [PERSON] купила у ТОВ «Аверс-Сіті» майнові права на квартиру [ADDRESS] . 11.07.2017 р. [PERSON] зареєструвала за собою право власності. Таким чином, право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до позивача на законних підставах. Відповідно до частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України: «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом». Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації згідно з частиною другою статті 331 Цивільного кодексу України. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначені Законом України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна (преамбула цього Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1952-IV). Згідно з абзацами другим і третім частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; а Державним реєстром речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме факт набуття позивачем у власність квартири [ADDRESS] , на законних підставах, суд задовольняє вимоги щодо скасування рішень державних реєстраторів у зв`язку з їх неправомірністю, оскільки, такі рішення призвели до виникнення права власності на квартиру, ототожнену з квартирою позивача, в осіб, які не мали відповідних прав, що в свою чергу призвело до порушення майнових прав позивача. Щодо вимоги позивача про визнання рішення зборів та акта приймання передачі недійсними, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України: «Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)». Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 439/212/14-ц: «Оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав». Вказаний вище правочин став підставою для оспорювання права власності позивача на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України: «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу». Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України: «Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам». Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] (відповідач 2) не набули права власності на квартиру [ADDRESS] , то відповідач 2 ( [PERSON] ) в порушення вимог частини 1 статті 115, частини 4 статті 334, Цивільного кодексу України, частини 1 статті 13 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, що діяла на той час) неправомірно зробив внесок нерухомого майна (квартири) до статутного капіталу ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП», а ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» незаконно прийняло рішення про прийняття такого вкладу від відповідача 2. Таким чином, рішення Загальних зборів ТОВ «ВІП ПРЕМІУМ ГРУП» про внесення майна до статутного капіталу, оформлене відповідним протоколом та акт приймання-передачі від 15.06.2016 р. квартири [ADDRESS] є недійсними. Щодо вимог позивача про скасування наказу Міністерства юстиції України від 05.07.2018 р. № 2288/5, суд приходить до наступного висновку. У діях Міністерства юстиції України, а саме у прийнятті наказу від 05.07.2018 р. № 2288/5, позивач вбачає порушення (невизнання) свого права. У відзиві представником Міністерства юстиції України зазначено про те, що, оскільки, Комісія, встановивиши, що квартира за адресою: [ADDRESS] , та квартира [ADDRESS] , є тим самим об`єктом нерухомого майна, не мала підстав для відмови у задоволені скарги, а отже, рішення Комісії було законним та обґрунтованим. Суд погоджується з такими твердженнями представника Міністерства юстиції України, та відмовляє позивачу в цій частині позовних вимог. Разом з тим, суд звертає увагу, що спосіб захисту порушеного права позивача вирішується шляхом скасування незаконних реєстрацій прав власності на спірну квартиру та витребування такого майна у неналежного власника, що є цілком достатнім для відновлення порушених майнових права позивача. Таким чином, дана вимога позову до задоволення не підлягає в повному обсязі. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно квитанцій, які містяться в матеріалах справи, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 6539,00 грн, а тому він підлягає стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial