Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до Дніпровської районної державної лікарні ветеринарної медицини та Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю. Позивачка та її представник у судове засіданні надали письмову заяву у якій повністю підтримали вимоги за позовом, просили їх задовольнити та розгляд справи здійснювати без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідач надав до суду також письмову заяву про можливий розгляд справи без його участі, пред`явлені позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані сторонами, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивачка [PERSON] , починаючи з листопада 1994 року, зі згоди відповідача [PERSON] , почала проживати у домоволодінні [ADDRESS] . Вищезазначене домоволодіння знаходиться на земельній ділянці, площею 1200 кв.м. та має наступні характеристики: фундамент бетон; стіни - шл./бетон; покрівля шифер; перекриття - з/б; підлога бетон; та складається з наступного: А-1 будинок, загальною площею 151,3 кв. м., з яких житлова площа 103,10 кв. м., допоміжна (підсобна) - 48,2 кв. м, а також на І поверсі: 1 - прихожа - 6,2 кв.м; 2 - сходова клітина - 12,4 кв.м; 3 житлова - 7,7 кв. м; 4 житлова - 21,9 кв.м; 5 - житлова - 10,6 кв.м; 6 - житлова - 10,7 кв. м; 7 - санвузол - 4,6 кв.м; 8 - кухня - 9,0 кв. м; на II поверсі: 9 - сходова клітина - 16,0 кв.м; 10 - житлова - 52,2 кв.м та м/с мансардний поверх - 73,6 кв.м, п/д - підвал - 29,10 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України «Правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків». Згідно ч.3 ст.203 ЦК України «Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.» Проте, як встановлено у судовому засіданні, документи на будинок так і не були переоформлені на позивачку і лише під час судового розгляду, відповідачка передала їй наступні документи: *Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку від 19.10.1994 року, що зареєстроване в Дніпропетровській районній державній нотаріальній конторі в реєстрі за № 3-1725 від 25.10.1994 року; *Рішення №113 від 21.09.1994 року про надання земельної ділянки 1200 кв.м. для будівництва будинку. Разом з тим встановлено, що 25.02.1995 року [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу. Отже, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено сторонами по праві, [PERSON] з листопада 1994 року відкрито та безперервно володіла нерухомим майном, більше 27 років, підтримує його у належному технічному, інженерному, побутовому стані; користуюся землею для господарських потреб, в тому числі вирощування городини, фруктів тощо. Зокрема, факт безперервного проживання позивачки у вищезазначеному домоволодінні підтверджується довідкою №303 від 28.07.2021 року, виданою головою вуличного комітету Підгородненської міської ради. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, згідно ст. 344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344\~ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344\~ЦК України) (п.9 Постанови). Враховуючи положення ст.ст. 335 і 344\~ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України про те, що правила ст.344\~ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст.344\~ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п.11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16\~ЦК України, а також ч.4 ст.344\~ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту ч.1 ст.344\~ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п.14 Постанови). З наведеного та з огляду на матеріали справи, а також приймаючи до уваги той факт, що відповідачка повністю визнала пред`явлені позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позивачі більше 10 років (майже 27 років) відкрито, безперервно володіють вищевказаним нерухомим майном, а тому набула право власності за набувальною давністю на житловий будинку [ADDRESS] .

Outcome: approved