Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову покликається на те, що з 26.01.1999 відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , де проживав до 2014 року. В подальшому відповідач переїхав з даної квартири і на протязі восьми років не проживає в ній. За договором дарування від 11.04.2019 власником квартири став позивач. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, позивач не може повністю реалізувати своє право на відчуження квартири, обмежений в можливості оформити житлову субсидію. Відтак просить позов задоволити. Ухвалою судді від 25.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце проведення розгляду справи, від його представника [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, 12.07.2022 від нього надійшла заява у якій він позов визнав повністю, просить такий задоволити. Крім того, зазначив, що з 2014 року не проживає у квартирі [ADDRESS] . Просить розглядати справу без його участі. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №57429017. У цій квартирі окрім позивача, зареєстровані також [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджено витягом з реєстру територіальної громади №93496. У відповідності до актів від 06.10.2016, 26.01.2017, №844 від 09.07.2018, , виданих ЛКП «Бондарівка», а також акту №12/05 від 12.05.2022 виданого ОСББ «Стрийська 65» [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але фактично в ній не проживає. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч.1\~ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України\~визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України\~визначено засади захисту права власності: держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом\~ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 1\~статті 206 ЦПК України\~визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 цієї статті визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із матеріалів справи суд не встановив жодних домовленостей між сторонами щодо права на користування спірною квартирою. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд прийшов до переконання, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру, не проживає у вказаній квартирі понад п`ять років, будь-яких інших домовленостей з цього питання між сторонами не встановлено, а також враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування\~квартирою [ADDRESS] . Розподіл витрат зі сплати судового збору підлягає вирішенню в порядку ст.ст.141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved