Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

позивачка звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просила збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що згідно з рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09.11.2017 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дитина повністю перебуває на її утриманні. Вона сама не може забезпечити повне утримання неповнолітньої дитини, тому що стягуваних з відповідача мізерного розміру аліментів не вистачає для нормального фізичного та духовного розвитку дитини. Враховуючи фізичний та матеріальний стан відповідача, вік дитини та її потреби для фізичного та духовного розвитку, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 5000,00 гривень щомісячно до її повноліття. У судове засіданні позивачка не прибула, однак у позовній заяві просила провести розгляд справи у її відсутності, що є правом сторони у цивільній справі. Відповідач у судове засідання також не прибув. Від його представника - адвоката Михальця Г.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.19-21), у якій він просив, зважаючи на наведені у відзиві доводи, частково задоволити позов та збільшити розмір аліментів на утримання дитини сторін в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати приписам ст.247 ч.2 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що сторони перебули у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилася їхня дитина [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області ухвалено, окрім іншого, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1500 гривень, про що видано виконавчий лист (а.с.11). Згідно з ст.82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2022 рік в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи із\~засад справедливості\~та розумності,\~захисту прав\~та інтересів\~неповнолітньої дитини,\~враховуючи її\~вік,\~потреби на\~навчання та\~матеріальне утримання,\~фізичний і\~духовний розвиток, які зі зростанням дітей значно збільшуються, враховуючи розмір встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивачки, думку відповідача, який позови визнав частково та не заперечує щодо можливості стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 3000 гривень, суд вважає необхідним\~збільшити розмір\~аліментів,\~які стягуються\~з відповідача\~за рішенням\~суду у розмірі 3 000 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Крім цього, у своїй позовній заяві позивачка просила, що аліменти на утримання дитини мають бути не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даючи оцінку вищезазначеній вимозі позивачки, суд вважає за необхідне зазначити, що аліменти на утримання дитини мають бути не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, лише у тому разі, якщо аліменти стягуються у виді певної частки від доходу заробітку платника аліментів, а не при визначенні виду стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, зазначена вимога позивачки не підлягає задоволенню. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволити позов частково. Беручи до\~уваги,\~що згідно\~з положеннями\~ст.141\~ЦПК України,\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивачка\~була звільнена\~від сплати\~судового збору\~при поданні\~даного позову\~до суду,\~тому судовий\~збір в\~розмірі 992,40\~гривень слід\~стягнути з\~відповідача на\~користь держави.

Outcome: approved