Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

18 серпня 2021 року заявник [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з заявою про оголошення [PERSON] [INFO] померлим. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що [PERSON] , що народився [INFO] , є її дядьком. Вказана особа була зареєстрована за адресою квартири, частина якої зараз належить заявниці. [PERSON] був зареєстрований за адресою вказаної квартири разом із своїм батьком [PERSON] . Відповідно, вказані особи свого часу вдвох брали участь в приватизації вказаної квартири, тому 13.08.1993 року про право власності на вказану квартиру Управлінням ЖКГ Одеської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на житло, тому право власності було зареєстроване відповідно до закону. З початку 80-років минулого сторіччя [PERSON] хронічно та систематично зловживав алкоголем, що згодом призвело до системного розладу поведінки, тому він перебував на спеціальному диспансерному обліку наркологічного кабінету Київського району міста Одеси з діагнозом- «Синдром алкогольної залежності. Хронічний алкоголізм». [PERSON] неодноразово намагався припинити зловживання алкоголем, але перебороти хворобу так і не зміг. З метою поновлення та розвитку професійних та трудових навичок, сприяння лікуванню, вироблення настанови на тверезий спосіб життя, на виконання постанови районного суду в період з 27.06.1988 року по 27.06.1989 року [PERSON] утримувався в Одеському лікувально-трудовому профілакторії МВС України (Установа ЮГ -3 П/п-13). Прийняті заходи систематичного результату не давали, тому після припинення частин курсу лікування [PERSON] продовжував системне зловживання алкоголем. З`явилися антисоціальні дії та вчинки, остаточно змінився круг спілкування. Згодом [PERSON] припинив мешкання в квартирі, в якій він був зареєстрований. 19.03.1994 року дід заявниці - [PERSON] склав заповіт на належну йому частину квартири на ім`я заявниці (на той час заявниця мала інше дошлюбне прізвище - [PERSON] ). На початку 1999 року [PERSON] перестав відвідувати свою оселю, з того часу живим родичі та знайомі його ніколи не бачили. Таким чином, живим [PERSON] родичі не бачили з 1999 року. Встановлення вказаного факту необхідне для оформлення спадщини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18 серпня 2021 року зазначена заява передана судді Салтан Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2021 року відкрито провадження у справі Представник заявниці в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, заяву підтримав. У судовому засіданні свідок [PERSON] , який є родицем померлого, навчався з ним у школі, повідомив, що [PERSON] часто зловживав алкоголем, лікувався від залежності, потім пішов з дому, бачив його в останнє в 199701998 роках? звертались до поліції, оголошували його у розшук, ходив на впізнання трупа. Заслухавши пояснення представника заявника, свідка, дослідивши матеріали заяви та додані до неї докази в їх сукупності, суд вважає що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 серпня 1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , були [PERSON] та [PERSON] . 19.03.1994 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого свою частку квартири заповідав [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб від 17.09.2011 року [PERSON] , змінила прізвище на - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 05.09.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої рай адміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 8210. 14.05.2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/1 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 2831 від 07.08.2014 року, окрім [PERSON] у вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] . Згідно з листом Відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Одеській області від 26.08.2021 року, згідно даних обліків Національної поліції України 10.06.2013 року розшукова справа № 2339, була закрита в зв`язку з встановленням особи трупу невідомого чоловіка. Надати копії матеріалів розшукової справи не представляється можливим у зв`язку з тим, що відповідно наказу Національної поліції України № 1090 від 27.11.2018 року, розшукові справи пов`язані з установленням особи невпізнаних трупів, зберігаються 3 роки. Згідно з листом Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 13.04.2021 року, відповідно до обліків Інформаційного порталу Національної поліції України, за Відділенням поліції №3 Одеського районного управління поліції № 1, в період часу з 27.10.1999 по 11.06.2013, на обліках інформаційної підсистеми «Пізнання» перебувала розшукова справа №2339 від 27.10.1999 року по встановленню особистості невпізнаного трупа невідомого чоловіка, який був виявлений 12.10.1999 року за адресою; м. Одеса, Малиновський район (на вигляд безхатченко), який був одягнений у піджак чоловічий чорного кольору, брюки класичні коричневого кольору, сорочка коричневого кольору, черевики чорного кольору, із особливих прикмет - на нижній частині живота з правої сторони мав шрам від операції (рубець), причина смерті - серцеве захворювання (номер трупу в Одеському ООБСМЕ - 2131 від 12.10.1999). В подальшому, зазначений труп невідомого чоловіка було впізнано як [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Одеси, зареєстрований та раніше проживав за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із чим, розшукову справу по встановленню особистості невпізнаного трупа було закрито 11.06.2013 року. Будь-якою іншою інформацією стосовно [PERSON] , [INFO] , у тому числі щодо перебування останнього у розшуку як безвісно зниклої особи, Одеське районне управління поліції №1 не володіє. Згідно відповіді Київського РВ у м. Одесі ГУДМС в Одеській області від 14.08.2021 року, громадянин [PERSON] , [INFO] до Київського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області не звертався. Інформація надана за період з 2012 року по теперішній час. Відповідно до листа Управління соціального захисту населення у Київському районі м. Одеси Департамента праці та соціальної політики Одеської міської ради від 17.08.2021 року,згідно з архівною та діючою базою особових рахунків [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який зник в 1999 році, на обліку в управлінні соціального захисту населення не перебував, не перебуває та не отримував, і станом на 17.08.2021 не отримує ніяких видів державних соціальних допомог. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно з ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Частиною 1 статті 308 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Статтею 48 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником у заяві та свідка в судовому засіданні. Задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення, оскільки оголошення чоловіка померлим їй необхідне для подальшого оформлення своїх спадкових прав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та підставною. Оскільки, день вірогідної смерті [PERSON] у точності встановити неможливо, а тому його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили з врахуванням приписів ч. 3 ст. 46 ЦК України. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до положень ст. ст. 3, 4, 13, 19, 23, 76-83, 89, 258-259, 263-265 , 268, 308 ЦПК України, суд,

Outcome: partial