Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

14.12.2021 позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилався не те, що 21.06.2021 у м. Дніпрі на вул. Добровольців, 3 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якого пошкоджено автомобіль «Hyundai Sonata» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.07.2021 року у справі №201/7120/21 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля «Renault Logan», д/н [NUMBER] , [PERSON] . Цивільна відповідальність власника автомобіля «Renault Logan», д/н [NUMBER] станом на 23.06.2021 року застрахована Акціонерним товариством «Страхова компанія «Інго» за полісом №200779450. Згідно висновку експерта автотоварознавця №065/21 від 10.07.2021 року вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Hyundai Sonata», д/н [NUMBER] , складає 26\~595,50 грн. На підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. №19679 від 28.07.2021. Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» здійснило виплату відшкодування в розмірі 9\~335,19 грн. Враховуючи виплачену частину страхового відшкодування та франшизу за полісом №200779450 в розмірі 2600 грн., недоплачене відповідачем відшкодування складає 10\~227,73 грн., а також за прострочення здійснення відповідачем страхового відшкодування в період з 19.10.2021 по 07.12.2021: 238,18 грн. пеня; 42,03 грн. 3% річних. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача надав заяву про можливість розгляду справи без участі представника відповідача, просив розглянути справу з урахуванням відзиву на позовну заяву. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 21.06.2021 у м. Дніпрі на вул. Добровольців, 3 за участі автомобілів «Hyundai\~Sonata»\~д/н\~ [NUMBER] та «Renault Logan», д/н [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якого пошкоджено автомобіль «Hyundai Sonata» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2021 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. № 55). Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.07.2021 є преюдиційними і доведенню не підлягають. Цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~була застрахована\~у Акціонерному\~товаристві «Страхова\~компанія «Інго»\~ на підставі полісу № 200779450 (а.с. 56). Як вбачається із наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Hyundai Sonata» д/н [NUMBER] , є позивач (а.с. 7). Установлено також, що згідно висновку № 065/21 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного судовим експертом Цаберябим В.М. 10.07.2021 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику «Hyundai Sonata» д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 26\~595,50 грн. (а.с.33-42). Вартість автотоварознавчого експертного дослідження складає 2 000 грн. (а.с. № 54). Разом з цим, суд критично оцінює звіт про визначення вартості матеріального збитку суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] від 28.07.2021 наданий відповідачем, оскільки в ньому відсутні відомості про попередження особи про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, а також дані про час та місце проведення огляду транспортного засобу. Позивач звертався до страхової компаній з метою отримати страхове відшкодування та АТ «Страхова компанія\~«Інго» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 9\~335,19 грн. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року). Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, неправомірними діями [PERSON] пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями [PERSON] і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме [PERSON] суд дійшов висновку про стягнення з відповідача як страховика матеріальну шкоду у розмірі 10\~227,73 грн. в мажах лімітів страхування, а також вартість автотоварознавчого експертного дослідження, яка складає 2 000 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача також за період з 19.10.2021 по 07.12.2021 пеню у розмірі 238,18 грн. та 3% річних у розмірі 42,03 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved