Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

\~ В\~ червні\~2021\~\~року позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, збільшивши вимоги якого просила визнати житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку кадастровий номер 3223184601:01:038:0114, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельну ділянку 3223184601:01:038:0115, площею 0,19 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та\~ [PERSON] . Поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] виділивши кожному з подружжя по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] , 1/2 частині земельної ділянки, кадастровий номер 3223184601:01:038:0114, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по 1/2 частині земельної ділянки кадастровий номер 3223184601:01:038:0115 площею 0,19 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.05.2016 року по 02.11.2021 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу подружжям на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.2019 року придбано земельну ділянку, кадастровий номер 3223184601:01:038:0114, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, а також житловий будинок [ADDRESS] . Крім того, подружжям придбано земельну ділянку кадастровий номер 3223184601:01:038:0115 площею 0,19 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відповідно реєстру речових прав на нерухоме майно вказане майно зареєстровано за відповідачем. Поділити вказане майно сторони добровільно не можуть, а тому позивач просить в судовому порядку задовольнити її вимоги. 26 липня 2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та призначення підготовчого судового засідання. 18 серпня 2021 року до участі у справі третьою особою залучено іпотекодержателя спірного майна ТОВ «ТІВІМІК-ПАК». 14 грудня 2022 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого та призначення до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги збільшеної позовної заяви підтримав, пояснив, що сторони до листопада 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина. За час шлюбу подружжями придбано спірне майно житловий будинок та дві земельні ділянки, які оформлені на відповідача. Між подружжям існує спір щодо поділу вказаного майна, просить вимоги позивача задовольнити. Відповідач щодо позову заперечив, пояснив, що спірне майно придбане на кредитні кошти та воно перебуває в іпотеці в третьої особи. З літа 2021 року він перестав сплачувати кошти за договором позики, а тому він не заперечує, щоб третьою особою було звернуто стягнення на спірне іпотечне майно. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрвоаному шлюбі з травня 2016 року по листопад 2021 року. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 01.04.2-019 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованого в реєстрі за №327 [PERSON] придбав земельну ділянку кадастровий номер 3223184601:01:038:0114, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказане також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію права власності за №161794469 від 01.04.2019 року. Відповідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. та зареєстрованого в реєстрі за №324 вбачається, що [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS] . Вказане підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме про реєстрацію права власності за №161788706 від 01.04.2019 року. Згідно інформаційної довідки №279203606 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.2019 року зареєстровано нерухоме майно, земельна ділянка кадастровий номер 3223184601:01:038:0115 площею 0,19 га. З п.1.1. копії Договору позики від 01.04.2019 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІВІМІК-ПАК» та [PERSON] вбачається, що відповідно до умов якого Товариство передало [PERSON] грошові кошти у сумі 720000 грн., що еквівалентно 23552,94 Євро. З п.1.2. Договору [PERSON] зобов`язується повернути позикодавцю Товариству з обмеженою відповідальністю «ТІВІМІК-ПАК» позику в строк до 27.05.2029 року включно. 08 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІВІМІК-ПАК» та [PERSON] укладено Договір іпотеки, відповідно до п.3.1.1. та 3.1.2. Договору, [PERSON] з метою забезпечення зобов`язань передав в іпотеку ТОВ «ТІВІМІК-ПАК» нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 80,9 кв.м. житловою площею 45,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2500 га, виділена в натурі (на місцевості) згідно кадастрового плану земельної ділянки, кадастровий номер 3223184601:01:038:0114, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~статті 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту частин 1, 2, 3\~статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частини 1\~статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1\~статті 70 Сімейного кодексу України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 Сімейного кодексу України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Приписами частин 1 та 2\~статті 372 Цивільного кодексу України\~передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 (надалі - Постанова), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини щодо іпотечних зобов`язань, вказують на те, що іпотекодавець не має права розпоряджатися майном без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки. Разом з цим, положеннями\~Закону України «Про іпотеку»\~не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. У свою чергу поділ спільного майна між подружжям, в тому числі іпотечного майна, не вважається розпорядженням ним, так як в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності в силу закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що перебування спірного нерухомого майна в іпотеці не перешкоджає поділу, оскільки гарантії Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"ТІВІМІК-ПАК", як іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною другою\~статті 23 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 липня 2019 року у справі № 522/17048/15-ц. А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя є обґрунтованим та таким що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають і понесені позивачем витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved