Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 червня 2022 року і до повноліття дитини; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 18.09.2003 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 135. За час спільного сімейного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач вже три роки ухиляється від утримання сина, всі кошти, які заробляє, повністю витрачає на свої потреби, матеріальної допомоги як такої дитині не надає і не бажає цього робити. Вона працює, але розмір її заробітної плати недостатній, щоб забезпечити себе та сина, який закінчує ліцей та готується до вступу до вищого навчального закладу, де навчання, можливо, буде на платній основі. Одержати будь-які додаткові доходи позбавлена можливості. Вважає, що вона одна не зможе забезпечити належний рівень життя сина, тому батько, який здоровий та працездатний, може сплачувати аліменти в достатньому розмірі на утримання дитини, тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом надсилання рекомендованого поштового відправлення, яке він отримав (а.с. 14). Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 05.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 21 липня 2022 року від позивачки поступила заява про проведення розгляду справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.15). Відповідач відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи за місцем своєї реєстрації, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14) . Згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся про місце, день і час судового засідання, клопотань про відкладення судового засідання чи відзиву на позов не подавав, позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, в силу положень ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності останніх та ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Ухвалою суду від 21 липня 2022 року постановлено провести заочний розгляд даної справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі з 18 вересня 2003 року перебувають у шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 18.09.2003 відділом державної реєстрації актів громадянського стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 135 (а.с. 4). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.01.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 18, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Позивачка зазначає, що відповідач\~самоусунувся від\~обов`язку\~утримувати свого\~сина,\~коштів на\~утримання дитини\~не надає,\~тому між\~сторонами виник\~спір щодо\~участі батька\~в утриманні\~сина. Оцінка суду: дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що їхній спільний син [PERSON] проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні дитини не бере, тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі відсутність у відповідача інших документально підтверджених утриманців, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1000 грн, на підтвердження чого надає суду квитанцію № 101 від 30.06.2022 на вказану суму за підготовку документів, складання позовної заяви адвокатом Гринишиним В.С. (а.с.9). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, слід стягнути на користь позивачки з відповідача 1000 грн понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Також, беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 992,40 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141 ЦПК України, та

Outcome: approved