Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в якому просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] терміном в один місяць. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] . За життя померла склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON] про який йому стало відомо 12 листопада 2021 року. Оскільки позивач не є спадкоємцем першої черги, з померлою не проживав, про існування заповіту не знав, то у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріуса із заявою не звертався. У зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини за захистом своїх законних прав позивач звернувся до суду. 01 липня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просив суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відповідача. Щодо предмету звернення з позовом, представник відповідача зазначив, що в матеріалах справи відсутнє звернення позивача у у встановленому порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] та, як наслідок - відсутня постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже право позивача на звернення з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ніким не порушено але саме звернення є передчасним. Позивач та його представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. В поадно відзиві просив суд справу розглядати без участі представника та прийняти рішення у відповідності до закону. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 31 березня 2021 року. (а.с. 6) За життя померла [INFO] склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дяченко О.О. зареєстрований в реєстрі за № 194 відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все майно, що буде належати померлій на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що за законом померла матиме право заповіла [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 67485752 від 25 листопада 2021 року вбачається, що свідоцтва на спадкове майно після смерті [PERSON] не видавалися. В судовому засіданні позивач був допитаний судом в якості свідка та пояснив, що звернувшись до приватного нотаріуса, остання в усному порядку відмовила у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] , оскільки ним був пропущений строк для прийняття спадщини. Також позивачем була надана заява [PERSON] , засвідчена другими секретарем з консульських питань Посольства України в Угорщині, з якої вбачається, що [PERSON] є племінницею покійного чоловіка [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] являється племінником [PERSON] , [INFO] . [PERSON] відомо, що донька [PERSON] [PERSON] ще на початку 2000 років виїхала на постійне місце проживання до США, фактично припинила спілкування з матір`ю, не надавала їй жодної допомоги. У зв`язку з такими обставинами [PERSON] опікувався тіткою, фактично утримував її, надаючи кошти на продукти та ліки. Саме [PERSON] займався похованням тітки, яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] десь з кінця літа 2021 року я стала проживати у квартирі тітки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На початку листопада 2021 року, перебираючи документи померлої, вона знайшла заповіт, складений [PERSON] та посвідчений 18 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченко О.О., реєстраційний № 194, яким [PERSON] заповіла [PERSON] все належне їй на день смерті майно. [PERSON] повідомила [PERSON] про знахідку і 12 листопада 2021 року передала йому заповіт [PERSON] . Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Що стосується посилання представника відповідача, що зверенення до суду є передчасним, оскільки позивач не отримав письмової постанови нотаріуса про відмому у вичненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, то слід зазаначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийтяття спадщини. Судом встановлено, що про існування заповіту на ім`я позивача йому стало відомо в листопаді 2021 року. Тітка позивача померла [INFO] , тобто останнім днем зверенення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини є 29.09.2021 року. Позивач дізнався про наявність заповіту майже через вісім місяців після вікриття спадщини, тобто зі спливом строку на прийняття спадщини. З копії паспорту позивача вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто на час відкриття спадщини постійно не проживав з спадкодавцем [PERSON] , а тому у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що автоматично не прийняв спадщину. Відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України, за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що станом на 25.11.2021 року спадкова справа не відкривалась, тобто отримати письмову згоду від спадкоємців, які вже прийняли спадщину не мав можливості, а тому подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не може. Отже, з врахуванням викладеного, зверення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не є обов`язковою умовою перед звереннем до суду. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті тітки позивач пропустив, оскільки не знав про складений померлою [PERSON] заповіт, а дізнався лише в листопада 2021 року після того, як [PERSON] , яка є племінницею покійного чоловіка [PERSON] - [PERSON] , передала [PERSON] особисто зазначений заповіт. Враховуючи на встановлені під час судового розгляду обставини, суд вбачає поважними причини пропуску строку позивачем для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори і вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після померлої тривалістю в один місяць з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved