Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Відповідно до Розпорядження Верховного суду від 06.03.2022 року №01/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справа, справи що були підсудні Цюрупинському районному суду Херсонської області, наразі підсудні Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. На підставі чого, 18 березня 2022 року представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення боргу за договором позики. Вказана заява\~надійшла до\~суду в\~електронній формі\~та містить\~зазначення про\~те,\~що документ\~був сформований\~в системі\~Електронний суд\~16.03.2022\~року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.03.2019 [PERSON] надала у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США, про що свідчить власноручно підписана Відповідачем розписка. Фактично між сторонами був укладений договір позики. Згідно розписки від 18.03.2019 позика (грошові кошти у сумі 5000,00 доларів США) надавалися Позивачем [PERSON] строком на 6 місяців, тобто кінцевий строк повернення позики Відповідачем становив дату -18.09.2019 року. У грошовій розписці сторони також погодили сплату [PERSON] [PERSON] відсотків за користування позикою у сумі 5% від суми позики, що становить 250 доларів США щомісяця. Відповідач зобов`язався сплачувати відсотки щомісяця, але не пізніше до 18-го числа, до дня повернення позики включно, про що свідчать умови розписки. Позивач свої зобов`язання щодо передачі коштів (позики) виконала у повному обсязі, однак відповідач на день складання позовної заяви не повернув [PERSON] 5000,00 доларів США, а тому остання вимушена звернутися до суду про стягнення вказаних грошових коштів по договору позики (розписці), а також вважає що має право на стягнення з [PERSON] на свою користь відсотків, які передбачені умовами розписки. Ухвалою суду від 12 квітня 2022 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомленням сторін . Згідно із пунктом 19 Перехідних положень ЦПК України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Відповідно до частини першої статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.\~З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи, що відповідач [PERSON] зареєстрований на постійне місце проживання на тимчасово окупованій території ( [ADDRESS] ), повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим відзив на позов не подав. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Як встановлено судом,\~18.03.2019 \~ [PERSON] \~уклала з\~ [PERSON] \~договір позики грошових коштів в сумі 5 000 дол. США зі строком повернення до 18.09.2019 та\~сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 250 доларів США з розрахунку 5% від суми позики,\~про що відповідачем (позичальником) складена розписка . Оригінал розписки, наданий позивачем, був оглянутий судом звірений з копією, яка знаходиться в матеріалах справи та долучений до матеріалів справи. Відповідач у визначений умовами договору строк суму позики не повернув. Приймаючи до уваги, що до теперішнього часу відповідач не виконав умови договору позики і не повернув позивачу грошового боргу, порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення суми боргу та відсотків на користь позивача. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою і другою статті 1048 Цивільного кодексу України врегульовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умов договору позики (розписки), позивач передав, а відповідач прийняла у борг 5000 доларів та зобов`язалась повернути суму позики не пізніше 18.09.2019 року. Сторони за договором позики встановили, що відповідач має сплачувати відсотки у сумі 5% від суми позики, що становить 250,00 доларів США за місяць Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №\~761/12665/14-ц\~викладено правову позицію, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Виходячи з викладеного,\~суд\~вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення борг за договором позики в сумі\~сумі 13\~750, 00 доларів, яка складається з основної суми боргу 5000,00 доларів, процентів 8750,00 доларів США\~за зазначеною розпискою, оскільки розмір боргу підтверджується виданою позивачем розпискою, визначений розпискою строк для повернення позики закінчився, а наявність в позивача боргової розписки свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 3985,80 грн.

Outcome: approved