Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

У червні 2022 року до суду з позовом звернулося Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі по тексту - позивач, ТДВ «Експрес Страхування») до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що 22.12.2020 о 09 год. 00 хв. [PERSON] на вул. Бориспільській, 7/1 а в м. Києві [PERSON] , будучи пасажиром автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в порушення п. 5.2 г), 5.3 б) ПДР після зупинки транспортного засобу, відчинила двері та здійснила зіткнення з автомобілем «КІА» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався з правого боку в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2021 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Транспортний засіб «КІА» д.н.з. [NUMBER] , застраховано ТДВ «Експрес Страхування» на підставі договору добровільного страхування № 209.20.2570096 від 25.11.2020, страхувальник - [PERSON] . Відповідно до рахунку № 0000003255 від 30.12.2020 вартість відновлювального ремонту «КІА» д.н.з. [NUMBER] , становить: 47167,22 грн. ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до умов договору страхування було проведено виплату страхового відшкодування за пошкоджений ТЗ«КІА» д.н.з. [NUMBER] , в загальному розмірі: 47167,22 грн. Отже, позивач набув право реалізації на відшкодування коштів сплачених за договором майнового страхування внаслідок настання страхового випадку. Зважаючи на обставини, викладені у позові, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 28.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.12.2020 о 09 год. 00 хв. [PERSON] на вул. Бориспільській, 7/1 а в м. Києві [PERSON] , будучи пасажиром автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в порушення п. 5.2 г), 5.3 б) ПДР після зупинки транспортного засобу, відчинила двері та здійснила зіткнення з автомобілем «КІА» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався з правого боку в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2021 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб «КІА» д.н.з. [NUMBER] , застраховано ТДВ «Експрес Страхування» на підставі договору добровільного страхування № 209.20.2570096 від 25.11.2020, страхувальник - [PERSON] . Відповідно до рахунку № 0000003255 від 30.12.2020 вартість відновлювального ремонту «КІА» д.н.з. [NUMBER] , становить: 47167,22 грн. ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до умов договору страхування було проведено виплату страхового відшкодування за пошкоджений ТЗ«КІА» д.н.з. [NUMBER] , в загальному розмірі: 47167,22 грн. Згідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оскільки наявний перехід права вимоги від страхувальника - [PERSON] до страховика (ТДВ «Експрес Страхування»), що характеризується заміною кредитора: потерпілий, яким є страхувальник передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, позивач як страховик виступає замість потерпілого. Даний правовий висновок висвітлено у постановах Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/2351/17 від 29.01.2018 та 05.04.2018 у справі № 910/3165/17. Отже, позивач набув право реалізації на відшкодування коштів сплачених за договором майнового страхування внаслідок настання страхового випадку, шляхом їх відшкодування відповідачем, як особою, відповідальною за спричинені збитки під час експлуатації автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до інформації з ЦБД МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] станом на 22.12.2020 була застрахована у ПрАТ «СК ВАН КЛІК» на підставі полісу № ЕР/201094132 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в сумі 130 000 грн., франшиза - 2500 грн. ПрАТ «СК ВАН КЛІК» листом від 14.04.2021 відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з тим, підстав що цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована, оскільки вона не була водієм, а була пасажиром. 12.03.2021 власником автомобіля «Шкода» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] було сплачено розмір франшизи в сумі 2500 грн. Отже, за змістом ст. 993 ЦК України у системному зв`язку зі ст. 990 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку з заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 44667,22 грн. Відповідач відзив на позов не надав. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Інші доводи позивача, які наведені у позові в межах наданих позивачем доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 2481 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved