Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 29\~852,96 грн., що складає Ѕ частину заборгованості станом на 27.01.2021 року по кредитному договору № 501234516, укладеному між АТ «Альфа-Банк» і відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що 28.01.2005 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Шлюбні відносини вони припинилися з 16.11.2020 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2021 року по справі № 405/651/21, шлюб між ними розірвано. У період шлюбу, а саме 12.02.2020 року, вона в інтересах сім`ї, за спільною згодою з чоловіком, задля погашення боргових зобов`язань, які існували на той час у чоловіка перед АБ «УКРГАЗБАНК» та АТ «А-БАНК» та у неї перед ПАТ КБ «Альфа-\-Банк», було укладено кредитний договір з АТ «Альфа-Банк» № 501234516 від 12.02.2020 року на загальну суму 80 000,00 грн. На час укладення кредитного договору з АТ «Альфа-Банк» № 501234516 від 12.02.2020 року у неї існували боргові зобов`язання перед АТ «Альфа-Банк» на суму 27 090,85 грн., а у чоловіка існували боргові зобов`язання перед АТ «УКРГАЗБАНК» на суму 24 898,20 грн. та АТ «А-БАНК» на суму більше 20 000,00 грн., які після отримання нею кредитних коштів були виплачені. При цьому, при укладанні договору з АТ «Альфа-Банк» № 501234516 від 12.02.2020 року їй списали заборгованість в сумі 27 090,85 грн., по договору № 501201945, укладеному з АТ «Альфа-Банк» 01.11.2019 року, тобто відбувся залік зарахування коштів за рахунок укладання нового кредитного договору, а також були видані готівкові кошти в сумі 52 909,15 грн. З цих коштів вони готівкою сплатили заборгованість відповідача по кредитним договорам в АТ «УКРГАЗБАНК» на суму 24 898,20 грн. та АТ «А-БАНК» на суму 20 000,00 грн. Залишок готівкових коштів в сумі 8 010,95 грн. були нами спільно використані на потреби сім`ї. 02.02.2021 року вона зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу і поділ майна подружжя. В цьому позові нею ставилось питання про визнання кредитних коштів отриманих по кредитному договору з АТ «Альфа-Банк» № 501234516 від 12.02.2020 року спільним борговим зобов`язанням, а також ставилось питання про поділ у рівних частках боргових зобов`язань по даному кредитному договору в сумі 59 705,93 гривень. В процесі розгляду цього позову їй стало зрозуміло, що позовні вимоги, в цій частині, були сформовані некоректно і навіть якщо б вони були б задоволені судом, то рішення, в цій частині неможливо було б виконати, а тому вона подала заяву про відмову від цих позовних вимог, але питання не вирішилося і вона змушена звертатися до суду з новим позовом з конкретизованими позовними вимогами. Зазначає, що нею в інтересах сім`ї, за спільною згодою з чоловіком задля погашення боргових зобов`язань, які існували на той час у нього перед АБ «УКРГАЗБАНК» та АТ «А-БАНК» та у неї перед ПАТ КБ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір з АТ «Альфа-Банк» № 501234516 від 12.02.2020 року на загальну суму 80 000,00 гривень. Станом на 27.01.2021 року сума заборгованості складала 59 705,93 гривень, які вона сплачує самостійно, а тому виходячи з принципу рівності, вважає за необхідне стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частину грошових коштів в рахунок погашення кредиту, що складає 29 852,96 грн., просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 27.07.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 01.12.2021 року відповідачем подано відзив на позов. 17.12.2021 року позивачем подано відповідь на відзив. Ухвалою суду від 20.12.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях до позову. Представник відповідача позов не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та просила відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріли справи та матеріали цивільної справи № 405/651/21, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.01.2005 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2021 року. Як зазначає позивач, у період шлюбу, а саме 12.02.2020 року, вона в інтересах сім`ї, за спільною згодою з чоловіком, задля погашення боргових зобов`язань, які існували на той час у чоловіка перед АБ «УКРГАЗБАНК» та АТ «А-БАНК» та у неї перед ПАТ КБ «Альфа-\-Банк», було укладено кредитний договір з АТ «Альфа-Банк» № 501234516 від 12.02.2020 року на загальну суму 80 000,00 грн. Як вбачається з п.3 Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501234516, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.02.2020 року, кредит було надано [PERSON] на власні потреби шляхом перерахування грошових коштів в сумі 52 909,15 грн. на її картковий рахунок та 27 090,85 грн. в рахунок повернення її заборгованості перед АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 501201945 від 01.11.2019 року. Як стверджує відповідач, йому не відомо коли саме позивачка отримала вказані кредитні кошти, на яких умовах та на підставі яких договорів, на які саме власні цілі вона їх витратила (чи витратила взагалі в період шлюбу, який фактично припинився ще у листопаді 2020 року); позивачка взагалі не радилась із відповідачем на предмет укладання будь-яких кредитних договорів, з питання отримання згоди відповідача на їх укладання тощо. Позовна вимога у даній цивільній справі зводиться до визнання боргу колишнього подружжя спільним зобов`язанням та його поділу. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною першою статті 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.12.2007 року № 11 встановлено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Судом також встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебувала цивільна справа № 405/651/21 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя за позовом [PERSON] до [PERSON] . У складі заявлених позовних вимог у справі № 405/651/21 були вимоги щодо визнання кредитних коштів, отриманих за кредитним договором № 501234516 від 12.02.2020 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільними борговими зобов`язаннями подружжя та у частині поділу в рівних частках спільних боргових зобов`язань у розмірі 59 705,93 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2021 року у справі № 405/651/21, в порядку п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, провадження у справі в частині пунктів 6, 7 прохальної частини позову, а саме щодо визнання кредитних коштів, отриманих за кредитним договором № 501234516 від 12.02.2020 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільними борговими зобов`язаннями подружжя та у частині поділу в рівних частках спільних боргових зобов`язань у розмірі 59 705,93 грн. було закрито за заявою позивача про відмову від позову та закриття провадження в частині позовних вимог, викладених в п.п. 6,7 прохальної частини позовних вимог і така відмова була прийнята судом. Також, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.07.2021 року у справі № 405/651/21 визнано мирову угоду, укладену у даній цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя. Відповідно до пункту 10 затвердженої судом мирової угоди «Сторони повністю\~схвалюють всі\~умови,\~що містяться\~в Мировій\~угоді,\~цим підтверджуючи\~їх добровільне\~прийняття як\~таких,\~що є\~остаточними та\~незмінними.\~Сторони виконують\~умови Мирової\~угоди в\~повному обсязі\~добровільно та\~без будь-якого\~примусу.\~У зв`язку\~з укладенням\~мирової угоди,\~позовні вимоги,\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] знімаються\~в зв`язку\~з мирним\~врегулюванням». Вказані судові рішення (ухвали) у справі № 405/651/21 набрали законної сили та сторонами не оскаржувались. Суб`єктний склад учасників даного спору, відповідає сторонам, які брали участь у справі № 405/651/21. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч.2 ст. 256 ЦПК України). Заборона розгляду тотожного позову випливає і з принципу правової визначеності. Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Подання позивачем нового позову про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято судові рішення Ленінським районним судом м. Кіровограда (справа №405/651/21), які набрали законно сили, що набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Outcome: dismissed