Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

24.06.2022\~р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання за позивачем права власності на ј частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовано тим, що сторонами під час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу Ѕ (однієї другої) частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд від 22.06.2010 р., укладеного між [PERSON] та відповідачем, було придбано Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Натомість, власником цього майна у договорі купівлі-продажу та реєстраційних документах зазначений лише відповідач, який вважає, що з огляду на це, усе придбане нерухоме майно належить виключно йому. 12.07.2022 р. від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, зареєстроване за вх. № 1184, в якому також зазначено про визнання позовних вимог щодо ј частини спірного будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд. 18.07.2022 р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, зареєстроване за вх. № 1239, в якому позивач також уточнила, що позовні вимоги заявлено про визнання за позивачем права власності на ј частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , однак при виготовленні позовної заяви було допущено технічну помилку, внаслідок чого одна й та сама позовна вимога була зазначена двічі. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 10.10.2009 р. зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 8). Як вбачається із копії договору купівлі-продажу Ѕ (однієї другої) частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд від 22.06.2010 р., укладеного між [PERSON] та відповідачем, предметом вказаного договору є Ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-12). Право власності на Ѕ частку вказаного будинку було зареєстровано за відповідачем, що вбачається з копії витягу про державну реєстрацію прав № 34441360 від 11.06.2012 р. (а. с. 13). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). З огляду на безумовне визнання відповідачем позову та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, а також невстановлення судом осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, слід повернути позивачу з державного бюджету. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати позивачем на оплату судового збору в загальному розмірі 496, 20 грн відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved