Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України»\~ про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги позивачі мотивують тим, що 27 квітня 2022 року [PERSON] звільнилась з дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України», про що був виданий наказ (розпорядження) № 86-к від 27 квітня 2022 року. На день звільнення заборгованість по нарахованій, але не виплаченій їй заробітній платі, складає 79 821,08 грн. 27 квітня 2022 року звільнилась [PERSON] з дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про що був виданий наказ\~ № 84-к від 27 квітня 2022 року. На день звільнення заборгованість по нарахованій, але не виплаченій їй заробітній платі, складає 58 092,22 грн. 27 квітня 2022 року [PERSON] звільнилась з дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України», про що був виданий наказ № 85-к від 27 квітня 2022 року. На день звільнення заборгованість по нарахованій, але не виплаченій їй заробітній платі, складає 77 086,01 грн. Крім цього, згідно зі ст. 117 КЗпП України позивачі просять стягнути з відповідача на їхню користь середній заробіток за час затримки розрахунку з дня звільнення по день прийняття рішення у справі. 02 червня 2022 року ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 06 липня 2022 р. дочірнє підприємство «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» подало відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечують частково, спираючи на те, що ДП «Закарпатський облавтодор» перебуває у незадовільному фінансовому стані, оскільки у підприємства немає достатніх обсягів робіт, що призвело до накопичення заборгованості по заробітній платі перед працівниками. Крім цього, зазначає, що, враховуючи стратегічне значення підприємства в інтересах держави, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку призведе до збільшення заборгованості ДП «Закарпатський облавтодор», неможливості виконувати функції, передбачені статутом. Вказаний тягар буде невиправдано обтяжливим для відповідача. Звертає увагу на те, що відповідно до наказу «Про попередження працівників ДП «Закарпатський облавтодор» щодо можливих змін режиму роботи\~ (неповного робочого тижня) в 2022 році» № 89 від 28.12.21 р. працівники ДП «Закарпатський облавтодор» та філій були попереджені про роботу в режимі неповного робочого тижня. 20 червня 2022 року позивачі подали заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просять стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 23.06.2022 р.:\~ [PERSON] 23 940, 31 грн., [PERSON] 15 668,97 грн., [PERSON] 17 200,32 грн. До заяви доданий відповідний розрахунок. 06 липня 2022 року позивачі подали відповідь на відзив відповідача, в якому вказують, що перебування відповідача у незадовільному матеріальному стані жодним чином не впливає на обсяг зобов`язань відповідача по виплаті заробітній платі, оскільки відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями в повному обсязі. Вказують, що наказ «Про попередження працівників ДП «Закарпатський облавтодор» щодо можливих змін режиму роботи\~ (неповного робочого тижня) в 2022 році» № 89 від 28.12.21 р. не відповідає вимогам законодавства. Наявність чи відсутність даного наказу не впливає на право та обсяг отримання позивачами середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 19 липня 2022 року позивачі подали заяву про збільшення позовних вимог, в якій у порівнянні із вимогами, викладеними в первісній позовній заяві, просять стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 21.07.2022 р.: [PERSON] 35 618, 51 грн., [PERSON] 23 312,37 грн., [PERSON] 25 590,72 грн., до заяви доданий відповідний\~ розрахунок. Позивачі в судове засідання не з`явились, їх представник адвокат Плешинець М.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без їхньої та своєї участі в судовому засіданні, в якій зазначив, що позовні вимоги позивачі підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. 21 липня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без участі представника відповідача та долучення доказів до матеріалів справи, до якого додано зведену відомість сум нарахування на картрахунки від 28 червня 2022 року, розшифровку заробітної плати за 02 квартал 2022 р. [PERSON] та розшифровку заробітної плати за 2 квартал 2022 р. [PERSON] . Відповідно до вказаних документів [PERSON] виплачено 3 674,27 грн. та [PERSON] виплачено 575,71 грн.\~ Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи за наявності клопотань сторін про розгляд справи за їх відсутності суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до трудової книжки [PERSON] \~ серія [NUMBER] дата заповнення 24 лютого 1999 р. з 21 листопада 2005 року вона працювала у філії «Хустська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор», 27 квітня 2022 року\~ звільнилась за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, про що виданий наказ (розпорядження) № 86-К від 27 квітня 2022 року. Згідно з трудовою книжкою [PERSON] серія № [NUMBER] дата заповнення 30 серпня 1979 р. з 08.08.2005 року вона працювала у філії «Хустська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор», 27 квітня 2022 року\~ звільнилась за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, про що виданий наказ (розпорядження) № 84-К від 27 квітня 2022 року. У відповідності до трудової книжки [PERSON] серія [NUMBER] з 01 2011 року дата заповнення 01 липня 1997 р. вона\~ працювала у філії «Хустська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор», 27 квітня 2022 року\~ звільнилась за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, про що виданий наказ (розпорядження) № 85-К від 27 квітня 2022 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Оформивши звільнення позивачів та видавши їм трудові книжки, відповідач свій обов`язок із проведення з працівниками розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Слід також зауважити, що відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 року, днем звільнення вважається останній день роботи. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 241-1 КЗпП строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. З розшифровки заробітної плати за 2022 р., виданої філією «Хустська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор», вбачається, що [PERSON] нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 79 821,08 грн. ( сімдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять одну) гривню 08 коп. З розшифровки заробітної плати за 2022 р., виданої філією «Хустська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор», вбачається, що [PERSON] нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 58 092,22 грн. (п`ятдесят вісім тисяч дев`яносто дві) гривні 22 коп. З розшифровки заробітної плати за 2022 р. виданої філією «Хустська ДЕД» ДП «Закарпатський облавтодор»,\~ вбачається, що [PERSON] нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 77 086,01 грн. (сімдесят сім тисяч вісімдесят шість) гривень 01 коп. Враховуючи подані відповідачем відомості щодо заробітної плати за 02 квартал 2022 р. [PERSON] та\~ [PERSON] , позивачу [PERSON] виплачено 3 674,27 грн., позивачу [PERSON] виплачено 575,71 грн.\~ У зв`язку із чим суми заробітної плати, що підлягають стягненню на користь позивачів згідно з поданим позивачами розрахунком,\~ потрібно зменшити на суми заробітної плати, що їм виплачено після подачі позову до суду, але до дня ухвалення рішення.\~ Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на користь позивачів необхідно стягнути заробітну плату в таких розмірах: на користь [PERSON] - 76 146,81 грн., на користь [PERSON] - 57 516,51 грн., на користь [PERSON] - 77 086,01 грн. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд встановив наступне. З розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у справі № 309/1884/22 позивачів від 19.07.2022 р. вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 583,91 грн. Загальна кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні станом на день ухвалення рішення складає 61 день. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом на день ухвалення рішення [PERSON] складає: 583,91 грн. (середньоденна заробітна плата) х 61 (кількість днів затримки розрахунку) = 35 618,51 грн. Відповідно до вищевказаного розрахунку середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 382,17 грн. Загальна кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні станом на день ухвалення рішення складає 61 день. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом на день ухвалення рішення [PERSON] складає: 382,17 грн. (середньоденна заробітна плата) х 61 (кількість днів затримки розрахунку) = 23 312,37 грн. Відповідно до вищевказаного розрахунку середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 419,52 грн. Загальна кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні станом на день ухвалення рішення складає 61 день. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом на день ухвалення рішення [PERSON] складає: 419,52 грн. (середньоденна заробітна плата) х 61 (кількість днів затримки розрахунку) = 25 590,72 грн. Надаючи оцінку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 35 618,51 грн., 23 312,37 грн., 25 590,72 грн., суд приходить до висновку про пропорційність і співмірність вказаної суми, що має компенсаційний характер, відповідальності роботодавця. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.п. 20, 25 постанови N 13 від 24.12.99 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. На переконання суду, визначена сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні кожного з позивачів відповідає меті відшкодування, передбаченій ст. 117 КЗпП України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, що він їх зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, та ґрунтуватися на задекларованих п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальних засадах цивільного законодавства, як от справедливість, добросовісність та розумність. Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 263 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню частково, та слід стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] в розмірі 35 618,51 грн., [PERSON] в розмірі 23 312,37 грн.,\~ [PERSON] в розмірі\~ 25 590,72 грн., врахувавши суми, виплачені позивачам відповідачем до дня ухвалення рішення. Враховуючи наведене та

Outcome: partial