Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

До Вишгородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якій просить визнати за нею та [PERSON] право спільної сумісної власності на садовий (дачний) будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 213,6 кв.м, житлова площа 65 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0622 га, місце розташування якої: Київська область. Вишгородський район, сільська рада Демидівська «Ансамбль ім. Вірського», садове товариство об`єднаного садівницького товариства «Лютіж» з кадастровим номером: 3221882400:20:209:0154, та визнати за нею право власності на Ѕ частину зазначеного садового (дачного) будинку та земельної ділянки та за [PERSON] право власності на Ѕ частину зазначеного садового (дачного) будинку та земельної ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 жовтня 2007 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 699. Від шлюбу з відповідачем, позивач має малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . За час подружнього життя, за спільні кошти та спільними зусиллями, 19.03.2013 року, сторони за договором купівлі-продажу (далі- Договір) придбали земельну ділянку площею 0,0622 га, місце розташування якої: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, СТ «Ансамбль ім. Вірського, з кадастровим номером: 3221882400:20:209:0154. Покупцем земельної ділянки за Договором зазначено відповідача. Пунктом 3.2. Договору, позивач надала письмову згоду на укладення договору, справжність її підпису на заяві про згоду засвідчено нотаріусом. Право власності на вищезазначену придбану земельну ділянку з кадастровим номером: 3221882400:20:209:0154, зареєстровано 19.03.2013 в Державному реєстрі прав па нерухоме майно за відповідачем (розмір частки 1/1). На придбаній земельній ділянці сторони спільними зусиллями під час шлюбу побудували будинок загальною площею (кв.м): 213,6, житлова (кв.м): 65. Будівництво та введення в експлуатацію будинку підтверджується наданою до Вишгородської райдержадміністрації заяви від 24.02.2016 №44 про видачу будівельного паспорту, будівельний паспорт від 24.02.2016 року на садовий будинок земельної ділянки з кадастровим номером: 3221882400:20:209:0154, технічний паспорт на будинок, виданий 21.03.2016 року та інші документи, що стали підставою реєстрації права приватної власності 21.07.2016 року, за відповідачем (розмір частки 1) на побудований будинок [ADDRESS] . Отже, вище наведені документи засвідчують той факт, що будівництво садового будинку здійснювалось під час проживання в шлюбі подружжя. У вказаний час позивач перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, їх спільного малолітнього сина, [PERSON] . Зазначила, що навіть перебуваючи у шлюбі вона всіляко допомагала чоловікові під час будівництва будинку. За її допомогою було узгоджено проект будівництва, вона займалась облаштуванням будинку, створенням домашнього затишку, вибору меблів та інше. Той факт, що придбання земельної ділянки з кадастровим номером: 3221882400:20:209:0154 та будівництво на зазначеній земельній ділянці будинку відбувалось під час декретної відпустки позивача по догляду за дитиною не позбавляє її права спільної сумісної власності на нерухоме майно придбане під час шлюбу. Отже, враховуючи те, що відповідач набув право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0622 га, та на садовий (дачний) будинок, під час шлюбу сторін, за спільні кошти та спільними зусиллями, зазначені вище об`єкти нерухомості є спільною сумісною власністю подружжя та вважає, що зазначене майно підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.02.2022 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про визнання позову в повному обсязі, а також просив цивільну справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 06.10.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 699. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 1126 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 3491. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 19.03.2013 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Шатруком В.І. за час шлюбу [PERSON] була придбана земельна ділянка площею 0,0622 га, місце розташування якої: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, СТ «Ансамбль ім. Вірського, з кадастровим номером: 3221882400:20:209:0154. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка з кадастровим номером: 3221882400:20:209:0154, місце розташування: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, СТ «Ансамбль ім. Вірського, садове товариство об`єднаного садівницького товариства «Лютіж», на праві приватної власності належить [PERSON] 24 лютого 2016 року відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Вишгородської районної державної адміністрації Київської області на підставі заяви [PERSON] було видано будівельний паспорт на садовий будинок (земельна ділянка з кадастровим номером: 3221882400:20:209:0154). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 269065751 від 04.08.2021 року, вбачається , що об`єкт нерухомого майна: садовий (дачний) будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею (кв.м): 213.6, житловою площею (кв.м): [ADDRESS] , земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер: 3221882400:20:209:0154, на праві приватної власності належить [PERSON] , дата державної реєстрації 21.07.2016 року. Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. П.23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК. Відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що незалежно від того, на кого з подружжя зареєстроване право власності на майно, придбані ними земельна ділянка та садовий (дачний) будинок належать позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності, а тому за кожним із них слід визнати право власності на 1/2 їх частини. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. На підставі ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України та ч. 3 ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 5675,00 грн. Решту судових витрат стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved