Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про визначення порядку зустрічей з дитиною. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб, актовий запис №192. Від спільного життя вони мають дитину: - [PERSON] , [INFO] , що постійно проживає із відповідачем. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З моменту розірвання шлюбу, позивач відвідує сина, забезпечує йому необхідні умови гармонійного розвитку, надає матеріальну допомогу та бажає брати активну участь у вихованні дитини, вирішування соціально-побутових питань, займається його лікуванням, вживає всіх необхідних заходів для захисту його цивільних прав та обов`язків. Оскільки на даний момент відповідачка [PERSON] перешкоджає позивачу здійснювати свої права та обов`язки щодо виховання дитини, позивач вважає за необхідне звернутись до суду із позовною заявою про усунення перешкод у спілкування дитиною та просить суд визначити спосіб участі зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, визначити наступний порядок зустрічей дитини з батьком: кожний вівторок та четвер з 19-00 до 21-00, без присутності матері, з урахуванням зайнятості та стану здоров`я дитини; кожну суботу тижня з 09-00 до 20-00 за місцем проживання батька; половину днів під час осінніх, зимових та весняних канікул та 45 днів під час літніх канікул за місцем проживання батька, або в будь-якому іншому місці на території України або за її межами з метою оздоровлення та відпочинку дитини; в інший час батько має право безперешкодно спілкуватися з сином протягом усього тижня в будні дні, в денний час по телефону та за допомогою електронного зв`язку; сторона, з якою разом знаходиться дитина, згідно встановленого графіку разом із дитиною має право самостійно визначити місця відвідування культурно-масових заходів, дозвілля, відпочинку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 04.01.2022 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 24.05.2022 закрито підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду по суті позовних вимог. 15.07.2022 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, надавши до суду відзив на позов, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с.27-29). Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судовому засіданні просила винести рішення в інтересах дитини. Надавши Висновок органу опіки та піклування адміністрації від 17.05.2022 №4/5-166 щодо роз`язання спору про визначення порядку зустрічей батька [PERSON] з сином [PERSON] (а.с.54-56). Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с. 13). 18 квітня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між сторонами по справі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2019 року було розірвано. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі позивача [PERSON] у вихованні їх спільної дитини та спілкування з нею, однак під час судового розгляду було встановлено, що відповідач [PERSON] не заперечує проти спілкування позивача з дитиною. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ(далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Тлумачення наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що той з батьків, який проживає окремо від дитини має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковим є врахування найкращих інтересів дитини. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б свідчили про неможливість батька спілкуватися із дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до пунктів 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 17.05.2022 №4/5-166, представленого належною юридичною особою Адміністрацією Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, рекомендовано визначити порядок участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , а саме: кожні першу та третю суботу, неділю місяця, у період часу з 10-00 до 18-00 без ночівлі та без присутності матері. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, на думку суду, стосунки між сторонами не мають впливати на обсяг прав та обов`язків батьків щодо виховання дітей та спілкуванні з ними. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відсутність між сторонами спору щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, оскільки відповідач не заперечує проти спілкування сина з батьком, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи те, що відповідач фактично не заперечує проти позову суд вважає витрат зі сплати судового збору віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed