Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Позивач звернулася в травні 2022р. в суд з позовом до Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія» про визнання незаконним та\~ скасування наказу в.о. Генерального директора-художнього керівника Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія» від 14.04.2022р. №22 про скасування заступнику Генерального директора-художнього керівника Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія» [PERSON] з 01.04.2022р. доплати за збільшення обсягу виконуваних робіт у розмірі 100% посадового окладу, встановленої наказом від 14.02.2022р. №11. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 09.12.2009р. позивач працює на посаді заступника директора, а з 09.12.2020р. по 28.03.2022р. виконувала обов`язки Генерального директора-художнього керівника Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія». Про наказ Міністерства культури та інформаційної політики від 25.03.2022р. про увільнення її з посади в.о. керівника та призначенням на цю посаду [PERSON] дізналась 30.03.2022р., водночас до 14.04.2022р. позивач продовжувала виконувати\~ зазначені обов`язки керівника. Наказами від 14.04.2022р.: №20\~ [PERSON] приступив до виконання трудових обовязків керівника ансамблю, наказом №21 уповноважив позивача підписувати фінансові та банківські документи, а наказом №22\~ скасував [PERSON] з 01.04.2022р. доплату за збільшення обсягу виконуваних робіт у розмірі 100% посадового окладу, встановленої наказом від 14.02.2022р. №11. Про останній наказ, що є предметом оскарження дізналась 28.04.2022р. та подала заяву про повернення цієї доплати, відповідь так і не отримала. 31.05.2022р. представник відповідача надав візив на позов, в якому заперечив позовні вимоги, просив в позові відмовити, оскільки хоча з 30.11.2020р. позивач й виконувала обов`язки Генерального директора-художнього керівника Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія», але уповноваженим органом управління - наказом Міністерства від 25.03.2022р. №118-к (Ансамбль належить до сфери управління Міністерства культури та інформаційної політики і є державним закладом культури) [PERSON] була увільнена від виконання даних обов`язків, а на три місця покладено виконання обов`язків Генерального директора-художнього керівника Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія» на [PERSON] . Попередньо, [PERSON] своїм ж наказом від 14.02.2022р. №11 передбачила собі доплату в розмірі 100% від посадового окладу за збільшення обсягу виконуваних робіт з 01.02.2022р. по 31.12.2022р. Згідно Колективного договору та додатку №6, за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників: за суміщення професій (посад), збільшення обсягу виконуваних робіт - розмір доплат та надбавок 50% посадового окладу. Оскільки, з 28.03.2022р. в.о. Ген.директора покладено на іншу особу, а не позивача, їй правомірно було відмінено дану доплату. 09.06.2022р. подано відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. З підстав викладених у позові та наданих суду пояснень. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю з підстав зазначених у відзиві на позов та наданих пояснень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Так, згідно трудової книжки [PERSON] з 09.12.2009р. працює на посаді заступника директора по 21-му розряду мінус 5% Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія» (перейменовано Ансамбль 01.12.2012р.), а з 24.11.2020р. також виконувала обов`язки Генерального директора-художнього керівника Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія», відповідно до наказу Міністерства культури та інформаційної політики від 30.11.2020р. №778-к (а.с.5-10). При цьому, наказом в.о.керівника Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія» [PERSON] від 30.11.2020р. №23, вона приступила до виконання покладених наказом Міністерства таких обов`язків. Суд звертає увагу, що призначення її як в.о.керівника теж відбулось швидше тобто з 24.11.2020р. за наказом\~ від 30.11.2020р., і цей наказ вона прийняла до виконання, хоча в доводах по суті спору, що розглядається судом, не вважала за правомірне увільнення її з конкретної дати за наказом Міністерства та в.о.керівника [PERSON] , про що буде зазначено нижче. Дані обов`язки (в.о.керівника) позивач виконувала по 28.03.2022р., оскільки наказом Міністерства від 25.03.2022р. №118-к [PERSON] була увільнена з 28.03.2022р. від виконання даних обов`язків, а на три місця з 28.03.2022р. призначено в.о.Генерального директора-художнього керівника Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія» Дебелого В.Г. (а.с.12), прийнято відповідний наказ в.о.керівника Дебелим В. від 14.04.2022р. №20 про те, що приступає до обов`язків з 28.03.2022р. та продубльовано також і увільнення з цього ж числа від в.о.керівника [PERSON] (а.с.13). А тому, саме 28.03.2022р. є визначеною датою увільнення позивача від в.о.керівника уповноваженим органом - Міністерством, хоча вона це й вважає неправомірним, оскільки на її переконання саме до 14.04.2022р. вона була на посаді ще в.о.керівника. Такі доводи суд вважає помилковими, виходячи ще й з такого. Як було з`ясовано в судовому засіданні, прийнятий наказ Міністерства від 25.03.2022р. через воєнний стан отримували по пошті\~ незначний період часу, і тільки після отримання з мокрою печаткою такого наказу, новопризначений в.о.керівника зміг видати наказ за своїм підписом про те, що він приступає до повноважень в.о.керівника з дати визначеної саме Міністерством 28.03.2022р., та з цієї ж дати увільнено попереднього в.о.керівника [PERSON] .. При цьому, як зазначив представник відповідача та не спростовано позивачем, при офіційному представленні представником Міністерства (заст..Міністра) перед всім колективом Ансамблю нового в.о.керівника [PERSON] 29.03.2022р., тобто наступний день після видачі наказу Міністерства, на такому представленні нового в.о.керівника позивач [PERSON] також була присутня, про що вона на запитання суду підтвердила, однак як вона пояснила суду їй не було представлено оригінал наказу Міністерства про таке призначення з її одночасним увільненням. Отже,\~ [PERSON] було відомо про її увільнення від виконуючого обов`язків керівника та призначення нового в.о.керівника, тому доводи її про те, що вона виконувала такі попередні обов`язки до 14.04.2022р. (дату видачі власного наказу в.о.керівника [PERSON] після отримання підписаного та скріпленого наказу Міністерства), на переконання суду є невірними, так як наказ Міністерства щодо дати увільнення її саме 28.03.2022р. не змінювався. Аналогічно попереднє призначення своє на в.о.керіваника, позивач прийняла за наказом Міністерства у 2020р. і не оспорювала дату такого призначення. Відповідно до Статуту, затвердженого т.в.о. Міністра 2020 року, Івано-Франківський національний академічний Гуцульський ансамбль пісні й танцю «Гуцулія» належить до сфери управління Міністерства культури та інформаційної політики\~ і є державним закладом культури з національним статусом (а.с.27-34). За п.5.2 цього Статуту очолює Івано-Франківський національний академічний Гуцульський ансамбль пісні й танцю «Гуцулія» Генеральний директор-художній керівник, який призначається на посаду та звільняється з посади Уповноваженим органом у порядку визначеному законодавством. Права, умови оплати праці і інші умови найму визначаються контрактом. Як судом з`ясовано, контракт ні з [PERSON] , ні з [PERSON] не укладався, так як на тимчасове в.о. такого укладення не потребується. Також, за умовами Колективного договору діючого на 2017-2020 роки, який пролонгований і на час вирішення спору судом, а саме пунктом 3.1.3 цього договору, Додатку №6 до нього, який стосується оплати праці працівників установ, закладів та організацій культури на підставі Додатку\~ до Галузевої угоди між Міністерством та Центральним комітетом профспілки працівників культури на 2012-2013 роки, Адміністрація та Художня рада за погодженням з профспілковим комітетом (і адміністрація, і художня рада, і профспілковий комітет стосуються Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні й танцю «Гуцулія») може встановлювати доплати та надбавки (а.с.35-42,49). Водночас, до колективного договору долучено й Додаток №6а, який стосується доплат працівників об`єднань, підприємств і організацій що мають міжгалузевий характер на підставі Додатку\~ до Галузевої угоди між Міністерством та Центральним комітетом профспілки працівників культури на 2012-2013 роки (а.с.50). Спір який є предметом оскарження, як спочатку зазначив представник позивача стосується саме доплати за збільшення обсягу виконуваних робіт (абзац 2 додатку №6а до колективного договору), а не іншого виду доплат чи надбавки, а в наступному засіданні стороною позивача додатково зазначено, що цей вид доплати за додатком №6а (у розмірі 100% позивачу за наказом №11 від 14.02.2022р.) поглинув ще один вид доплати і за додатком №6 (у розмірі 50% за виконання обов`язку тимчасово відсутнього працівника та збільшення обсягу виконуваних робіт). Суд звертає увагу, що до Колективного договору дійсно є: Додаток №6 (а.с.49,38) та Додаток №6а (а.с.50), перший Додаток №6 врегульовано п.3.1.3 укладеного та діючого колективного договору щодо оплати праці працівників установ, закладів та організацій культури (Ансамблю) та може вирішуватись така доплата (абзац 1 - за виконання обов`язку тимчасово відсутнього працівника, який поділяється на: суміщення професій (посад); за збільшення обсягу виконуваних робіт) згідно додатку №6 у розмірі 50% посадового окладу, і як зазначено вище тільки Адміністрацією та Художньою радою згідно цього додатку №6 за погодженням з профспілковим комітетом, а другий Додаток за №6а долучений до укладеного та діючого колективного договору, стосується доплат працівників об`єднань, підприємств і організацій що мають міжгалузевий характер, а розмір доплати за збільшення обсягу виконуваних робіт - максимально не обмежується і визначається наявністю економії за тарифними ставками і окладами, які могли б виплачуватись за умови додержання нормативної чисельності працівників (абзац 2 додатку №6а). Звідси слід підсумувати, сторона позивача доводила, що оспорюваний вид доплати [PERSON] наданої наказом №11 від 14.02.2022р. (визначеної такого розміру доплати до кінця 2022 року), який був скасований новим в.о.керівника [PERSON] наказом від 14.04.2022р. це саме доплата за збільшення обсягу виконуваних робіт і регулюється Додатком №6а до Колективного договору (як заклад культури національного статусу - Державний Гуцульський ансамбль пісні і танцю п.1.1 Статуту), а тому 100% розміру доплати від посадового окладу за збільшення обсягу виконуваних робіт на 2022 рік, в яку входить ще одна доплата за виконання обов`язків відсутнього працівника до збільшення обсягу виконуваних робіт, в.о.керівника [PERSON] призначила на весь 2022 рік собі [PERSON] саме як заступнику, а не як виконуючому обов`язки керівника Ансамблю, а тому не було необхідності врегулювання такого виду доплати за наказом вищестоящого органу. Суд погоджується з такими доводами про те, що призначення та виплата доплат працівникам [PERSON] , в т.ч. заступнику керівника [PERSON] , не потребувала визначення такої доплати їй Міністерством як в.о.керівника. Разом з тим, якщо вона будучи в.о.керівника й могла визначати собі як заступнику та іншим працівникам таку доплату, то дійсно за вимогами та дотриманням п.3.1.3 Колективного договору та додатку №6 в розмірі 50%, і така доплата за збільшення обсягу виконуваних робіт\~ оцінюється саме керівником чи в.о.керівника за відпрацьований час та підсумку такого обсягу робіт по факту, хоча й не позбавляє права керівника чи в.о.керівника вирішувати таке питання доплати й наперед, тобто на весь рік. Як вбачається з її наказу №11 від 14.02.2022р. (а.с.11,76-76зв) інші доплати від посадового окладу за збільшення обсягу виконуваних робіт та інтенсивність праці на 2022 рік всім решти працівникам були в межах від 10% до 50%, а тільки собі, як заступнику, ця доплата визначена у розмірі 100%. Також, у разі, якщо інша частина доплати 50% була використана позивачем на посаді в.о.керівника собі, як заступнику саме за додатком вже №6а, що й доводила сторона позивача, то чи було дотримано в.о.керівника [PERSON] , при виданні наказу №11, який вважає неправомірно скасованим новопризначеним новопризначеним в.о.керівника [PERSON] , вимог абзацу 2 цього Додатку №6а зокрема щодо наявністю економії за тарифними ставками і окладами, які могли б виплачуватись за умови додержання нормативної чисельності працівників, однак таке не було предметом доведення перед судом оспорюючи скасування такої доплати. Так, скасовуючи 100%\~ розміру доплати від посадового окладу за збільшення обсягу виконуваних робіт заступнику [PERSON] новопризначеним в.о.керівника [PERSON] згідно наказу №22 від 14.04.2022р. (а.с.16), представник відповідача доводив, що заступник [PERSON] залишилась виконувати за своєю посадою й надалі обов`язки заступника, які передбачені її посадовою\~ інструкцією,\~ і не більше (а.с.68), а тому таку доплату у розмірі 100% від посадового окладу їй і було правомірно скасовано, натомість наказом №24 від 15.04.2022р. їй було надано доплату у розмірі 25% за збільшення обсягу виконуваних робіт та інтенсивність праці (з врахуванням саме додатку №6 до колективного договору) на період з 01.04.2022р. по 31.05.2022р. (а.с.82). Щодо останнього наказу, то позивач вказала, що їй про такий наказ не відомо, водночас суд зазначає, що вона не позбавлена з`ясування даного питання в бухгалтерії, при цьому що дійсно є затримка із виплати заробітної плати в даний час (воєнний час), тому вона могла знати чи не знати про таку доплату визначену керівником. Щодо наявності згоди профспілки та визначення доплат працівникам за умовами колективного договору, то сторони пояснили, що голова профспілки звільнений, профспілка в організації є, але фактично не діюча. Однак, навіть у разі відсутності голови, слід на переконання суду, дотримуватись вимог колективного договору щодо подання звернення до такої профспілки чи здійснити інші дії (призначення голови профспілки, чи внести зміни до колективного договору). Отже в підсумку, скасовуючи оспорюваним наказом доплату визначену заступнику [PERSON] , новопризначений в.о.керівника самостійно вправі визначати оплату праці працівникам, з врахуванням як фінансування, так і вид доплати та наявність фактичного обсягу виконаних робіт, цим правом також і керувалась позивач, перебуваючи на посаді в.о.керівника. Звідси, з врахуванням встановленого судом, вимоги позову не є обґрунтованими. Окрім того, щодо доводів про те, що на [PERSON] дійсно наказом від 14.04.2022р. №21 було делеговано підпис на фінансових та банківських документів, то через воєнний стан та непрацювання в зв`язку з цим державних реєстрів дані новопризначеного [PERSON] як в.о.керівника було внесено в ЄРДПОУ тільки 12.05.2022р. (а.с.77), у разі відсутності такого делегування підпису це унеможливило б діяльність Ансамблю (питання підпису в органах казначейства стосовно коштів організації, заробітної плати тощо) до часу такого внесення, тобто з 14.04.22р. по 12.05.22р. В подальшому, сама позивач зазначила що з 12.05.2022р. вона такими делегованими повноваженнями за наказом №21 не користується. Позивач також доводила те, що вона має більший обсяг роботи визначений її посадовою інструкцією, зокрема вона веде квиткове господарство, очолює службу охорони праці, інші зазначені повноваження, є головою інвентаризаційної комісії, очолює комісію по розслідуванні нещасних випадків (а.с.70-72). Водночас, як вбачається з її посадової інструкції, затвердженої 2009 року, розділ 2,3 інструкції\~ охоплює той обсяг, що нею й зазначався, а комісія по службі охорони праці очолює саме генеральний директор, заступник є в складі комісії, а комісію по розслідуванні нещасних випадків та\~ інвентаризаційну комісію\~ (очолює такі заступник генерального директора), то їх склад затверджувався саме в.о.керівника [PERSON] . Щодо доводів позивача про несправедливе призначення виконуючим обов`язки керівника не її - [PERSON] , а іншої особи - [PERSON] , невчасне ознайомлення її з наказом Міністерства про увільнення від займаної посади, то такі доводи не заслуговують увагу суду, тому що дії Міністерства чи бездіяльність не є предметом розгляду даного позову, Міністерство не є і відповідачем у даному спорі, а відповідачем є організація, з якою позивач у трудових відносинах на посаді заступника керівника. Згідно ст.1,2,4,13 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом. Оскільки предметом доказування не було відсутність належного фінансування, а виключно рішення керівника (в.о.) щодо неправомірного скасування доплати в розмірі 100% заступнику Генерального директора [PERSON] за визначення (збільшення) обсягу її роботи, то судом в межах диспозитивності й робиться висновок про те, що керівник чи в.о.керівника має право на прийняття рішень в частині визначення доплати всім працівникам, в залежності від наявності виду такої доплати, обсягу виконаної роботи працівником за яку встановлюється дана доплата,\~ фінансування тощо. За вимогами ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Позивач понесла судові витрати (спалат судового збору), а також представником заявлено про можливість подачі витрат на правову допомогу після ухвалення судового рішення, однак за вимогами ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати не стягуються також. На підставі вищевикладеного, ст.233 КЗпП України,\~ Законом України «Про оплату праці», ст.ст.\~ 4, 5, 12, 13, 76 -81,\~ 258 , 261-265,\~ 273, 274, 352\~ ЦПК України, суд

Outcome: dismissed