Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася 18 вересня 2019 року до суду із позовом до [PERSON] , та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що позивачка є власницею даного житлового будинку з відповідними господарчими спорудами і будівлями на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований на даній житловій площі житлового будинку [ADDRESS] , проте на протязі багатьох років не проживає в даному житловому будинку, комунальні платежі не сплачує, особистих речей в будинку не має, взагалі не цікавиться ним. Перешкод в користування жилим приміщенням позивачка йому не чинила. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачці для отримання пільг по сплаті за користування комунальними послугами, та належним чином у праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком. Тому позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання, був повідомлений належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року (справа № 1516/5649/2012), Витягом про державну реєстрацію прав за № 37070563 від 29.12.2012 та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 03.01.2013. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] з 16.08.2014. Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету від 04.09.2019, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 2014, але за даною адресою не проживав і не проживає. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК\~України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачкою не пов`язаний, домовленості між ним та позивачкою, як власницею житла, щодо порядку використання жилого будинку відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved