Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Представник позивач [PERSON] - адвокат Чумаченко С.О. звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 08 квітня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання. (а.с.31-32) Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17 червня 2021 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. (а.с.55-56) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2021 року прийнято дану цивільну справу до свого провадження, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Зобов`язано Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради, відповідно до вимог ст. 19 Сімейного кодексу України, надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. (а.с.67-68) Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно вимог позовної заяви, позивач просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з березня 2010 року мешкали разом однією сім?єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . Представник позивача зазначає, що з кінця вересня 2019 року сторони по справі спільно не проживають, втратили взаєморозуміння, зв`язок зазвичай підтримують за допомогою телефона виключно щодо інтересів та життя спільної доньки. Незважаючи на те, що сторони тривалий час не проживають разом, згоди щодо місця проживання дитини не досягнуто. Наразі спільна донька сторін мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача вважає, що в інтересах дитини проживати саме з позивачем, яка здатна в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, представник позивача зазначає, що в квартирі, де мешкає позивач повністю створені умови для проживання дитини, її навчання та дозвілля, жодні перешкоди для спілкування відповідача із дитиною не чинитимуться, позивач готова усіма силами сприяти тому, щоб донька через окреме проживання батьків не була позбавлена піклування батька. Також, представник позивача зазначає, що спиртними напоями позивач не зловживає, не палить, є фізичною особою-підприємцем, за 2020 рік дохід від здійснення підприємницької діяльності склав 196 324,00 грн. В той же час, відповідач не має достатнього постійного часу піклуватися дитиною, оскільки працює, є молодим чоловіком з необхідністю побудови власного життя, відтак не може забезпечувати умови для нормального життя та розвитку дитини. Відповідачем та третьою особою заяв по суті справи подано не було. 02 грудня 2021 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування. (а.с.103-105) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.151-152) В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її представник - адвокат Чумаченко С.О. направив на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. (а.с.132) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Якушев С.І. направив на електронну адресу суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за відсутності відповідача, заявлені вимоги задовольнити. (а.с.171) Представник третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - Степаненко О.Г. в судове засідання не з`явилася, направила на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. (а.с.174) За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом установлено, що за даними наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.17). В позовній заяві зазначається, що донька сторін проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що не оспорюється відповідачем. Як убачається з матеріалів справи, сторони [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20 червня 2020 року (а.с.19). З 16 вересня 2019 року [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець (а.с.22). Згідно довідки, виданої Головним управлінням ДПС в Одеській області Державної податкової служби України, [PERSON] перебуває на обліку в Приморській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області як фізична особа - підприємець. На підставі даних підсистем ІТС «Податковий блок» та наданих податкових декларацій за 2020 рік, дохід від здійснення господарської діяльності склав з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - 196324,00 грн. (а.с.23) Відповідно до частин 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1, 2 ст. 155 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). Частиною 2 ст.171 СК України також передбачено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, з метою збереження життя, здоров`я та безпеки дитини, судом вирішено не проводити в судовому засіданні опитування малолітньої [PERSON] , [INFO] , по суті спору. Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 передбачено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Згідно Висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від 24 листопада 2021 року за №01-11/2239/1вих, на підставі проекту Служби у справах дітей Одеської міської ради від 10 листопада 2021 року №07/13005, встановлено наступне. Мати, [PERSON] та батько дитини, [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. Громадянка [PERSON] має посвідку на постійне проживання. Місце проживання [PERSON] станом на 14 липня 2021 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 08 квітня 2014 року. Малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається в 4-Б класі Одеського ліцею №81 Одеської міської ради Одеської області. Відповідно до характеристики з місця проживання, [PERSON] характеризується з позитивного боку, доброзичлива мати, приділяє багато часу вихованню дитини. Дитина перебуває на повному утриманні матері, яка піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток. Згідно медичних довідок [PERSON] на психіатричному та наркологічному обліку не значиться. Інформація стосовно фактів вчинення домашнього насильства по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] , відсутня. Фахівцями із соціальної роботи було здійснено вихід за адресою проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , складений акт оцінки потреб сім`ї/особи. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі 20 серпня 2021 року було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання гр. [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , про що складено акт обстеження умов проживання, відповідно до якого, серед іншого, встановлено, що квартира оснащена меблями, побутовою технікою, опалення автономне, дитина має окрему кімнату, спальне ліжко, в наявності стіл для навчання, одяг та взуття в необхідній кількості, відповідно до сезону, іграшки та книжки відповідно до віку, стосунки в сім`ї доброзичливі. Батько дитини, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно пояснень [PERSON] від 13 вересня 2021 року, сторони погодились, що батько буде здійснювати матеріальну підтримку та мати можливість у будь-який час зустрічатися з донькою. Гр. [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, оскільки дитина постійно проживає разом з нею. Враховуючи викладене, пояснення батьків, беручі до уваги вік дитини, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 18 листопада 2021 року (протокол №19), яке прийнято на підставі наданих документів, та діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування вирішив вважати за доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . (а.с.103-105). Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, проте за ситуації, що фактично склалася, основну турботу по вихованню доньки сторін, організації їх дозвілля здійснює саме позивач, яка має у власності житло та стабільний дохід, та з нею проживає дитина, виходячи з якнайкращих інтересів малолітньої доньки сторін, враховуючи відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved