Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, посилаючись на наступне. В період з 27.06.2014 року по 09.08.2019 року він, командир 3012 зенітного ракетного дивізіону, проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER]. Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] за № 464 від 14 травня 2018 року, в період з 08 листопада 2017 року по 18 квітня 2018 року, він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції м.Часів Яр, м.Маріуполь Донецької області. 11 березня 2019 року йому видано посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій серії [NUMBER] (посвідченні безтермінове дійсне на всій території України). Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) за № 11М від 09.08.2019 року його, підполковника [PERSON] , командира 3012 зенітного ракетного дивізіону військової частини [NUMBER], звільненого з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням дії контракту), відповідно до пункту 2 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.06.2019 року № 305, з 09 серпня 2019 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах становить: календарна - 25 років 00 місяців 08 днів; пільгова - 01 рік 03 місяці 00 днів; загальна - 26 років 03 місяці 08 днів. Він перебував як військовослужбовець на квартирному обліку в загальній черзі на отримання житла у Військовій частині [NUMBER], згідно протоколу засідання житлової комісії Нікопольського гарнізону № 31 від 28 лютого 2002 року. В зв`язку з залученням його до виконання завдань бойового чергування, на підставі пункту 22 Наказу Міністерства оборони України № 20 від 03.02.1995 року, на засіданні житлової комісії Нікопольського гарнізону від 19 березня 2004 року вирішено перемістити його з загальної черги в чергу з правом першочергового отримання жилих приміщень (протокол засідання житлової комісії Нікопольського гарнізону № 64 від 19.03.2004 року). Рішенням об`єднаної житлової комісії Військової частини [NUMBER] від 04.08.2019 року, оформленим протоколом від 09.08.2019 року №150 його, підполковника [PERSON] , та його родину: дружину [PERSON] , [INFO], доньку [PERSON] , [INFO], доньку [PERSON] , [INFO], вирішено зняти з квартирного обліку Військової частини [NUMBER], у зв`язку з його звільненням по закінченню строку контракту, що підтверджується витягом з цього протоколу та Наказом командира військової частини [NUMBER] № 527 від 16.08.2019 року. З зазначеним рішенням категорично не погоджується, з огляду на наступне. Згідно зі статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Зі змісту статей 34 та 37 Житлового кодексу Української РСР випливає, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному чинним законодавством. Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється ча місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Частиною першою статті 43 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Абзацами першим, третім та четвертим пункту 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або, за їх бажанням, грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і, відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в-порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або, за їх бажанням, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. З наведених норм Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" випливає, що держава бере на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилим приміщенням, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з абзацами першим та третім пункту 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 (далі - Порядок № 1081), військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до пункту 24 Порядку № 1081, військовослужбовці зараховуються на облік, згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця па облік. Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, шо перебувають в черзі на одержання житла. Військовослужбовці зараховуються на облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті. Пунктом 29 Порядку № 1081 передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Пунктом 30 Порядку № 1081 встановлено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: - поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; - засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; - подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; - в інших випадках, передбачених законодавством. З вказаного вбачається, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже - і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі, й у разі звільнення в запас або у відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку № 1081. Викладене вище ґрунтується на правовій позиції, наведеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.05.2020 року у справі № 683/2198/18. Таким чином він, [PERSON] , має вислугу на військовій службі більше двадцяти років та житлом не забезпечувався, має право на отримання житла, а отже - і на залишення на квартирному обліку до отримання житла й у разі звільнення його в запас. Вважає, що рішення об`єднаної житлової комісії Військової частини [NUMBER] від 09.08.2019 року, оформлене протоколом від 09.08.2019 року № 150 від 02.12.2019 року, в частині зняття його та його сім`ї з квартирного обліку є незаконним та підлягає скасуванню і він має право на поновлення на квартирному обліку для забезпечення житлом. За таких обставин звернувся до суду. Відповідач надав до суду письмовий відзив, в якому з викладеним у позовній заяві не погодився в повному обсязі з наступних підстав. 28 вересня 2021 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 182/5862/21 за позовом [PERSON] до військової частини [NUMBER] про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Ознайомившись з доводами та аргументами позивача, покладеними в обґрунтування позовних вимог, вважають їх безпідставними та помилковими, а позов, відповідно, таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Випадки, коли звільнені військовослужбовці можуть залишатися на квартирному обліку, а саме: військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку визначені частиною 9 статті 12 Закону (в редакції станом на дату виникнення спору): - за віком; - станом здоров`я; - у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі. Визначена категорія звільнених військовослужбовців залишаються на квартирному обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Тобто, частиною 9 статті 12 Закону № 2011-XII чітко визначено перелік підстав звільнення з військової служби, за яких військовослужбовець залишається на квартирному обліку. Відповідно до доказів, доданих до позовної заяви, які не заперечуються відповідачем, позивача звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Отже, позивач не виявив бажання укласти новий контракт на продовження служби в Збройних Силах України, а використав своє право на звільнення з військової служби по закінченню контракту, у зв`язку з чим не мав права залишатися на квартирному обліку, відповідно до норм ч.9 ст.12 Закону № 2011-XII. Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому просять відмовити [PERSON] в задоволенні позовної заяви про визнання незаконним та скасування рішення. Позивач, скориставшись своїм правом, визначеним ЦПК України, надав до суду заперечення на відзив, в якому постався на те, що відповідачем зазначено, що звільнені військовослужбовці можуть залишатися на квартирному обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку, визначені ч.9 ст.12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року: за віком; станом здоров`я; у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі. Визначена категорія звільнених військовослужбовців залишаються на квартирному обліку у військовій частині до отримання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Отже, позивач не виявив бажання укласти новий контракт на продовження служби в Збройних Силах України, а використав своє право на звільнення з військової служби по закінченню контракту, у зв`язку з чим не мав права залишатися на квартирному обліку, відповідно до норм ч.9 ст.12 Закону Я°2011 -XII. Він не погоджується з зазначеним твердженням відповідача і зазначає наступне. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно з абз.1 ч.1 ст.12 даного Закону, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або, за їх бажанням, грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і, відповідно до вимог, встановлених ЖК СР, іншими законам, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абз.4 ч.1 ст.12 даного Закону, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отриманий жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Відповідно до п.24 цього Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік, згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються на цьому, обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні положення закріплені також і в п.29 вказаного вище Порядку. При цьому, дія ч.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується з тим, з яких саме підстав військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) за № 191 від 09.08.2019 року, підполковника [PERSON] , командира 3012 зенітного ракетного дивізіону військової частини [NUMBER], звільненого з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням дії контракту), відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». На момент звільнення позивача його вислуга років у Збройних Силах України становила: календарна - 25 років 00 місяців 08 днів; пільгова - 01 рік 03 місяці 00 днів; загальна - 26 років 03 місяців 08 днів. Пунктом 30 вищезазначеного Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі, й в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Пунктом 3 Порядку встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20-років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. А згідно з п.1 розділу VI, житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які, відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку. Пунктом 1 ч.2 ст.40 ЖК УРСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення. Таким чином, оскільки вислуга позивача на військовій службі складає більше, ніж 20 років, а саме 26 років 03 місяці 08 днів, останній перебував на квартирному обліку і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту), позивач вважає про відсутність правових підстав для зняття його з квартирного обліку у військовій частині, що є підставою для задоволення позову із врахуванням заявлених вимог. Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 752/7588/15-ц (провадження № 14-169цс18), де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 вересня року у справі № 359/5527/19 (провадження № 61-9539св20), у постанові від 24 лютого року по справі № 460/6032/18 (провадження № 61-15707св20). З урахуванням зазначеного, просять задовольнити позовну заяву [PERSON] до військової частини [NUMBER] про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії в повному обсязі. В судове засідання сторони не прибули. Позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач неодноразово повідомлявся про розгляд справи, про що свідчить отримане уповноваженою особою повідомлення (а.с.35), однак, жодних заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у свою відсутність, суду не надавав. Натомість, свою думку виклав в запереченні на позов. Тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено в судовому засіданні, в період з 27.06.2014 року по 09.08.2019 року він, командир 3012 зенітного ракетного дивізіону, проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER]. Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] за № 464 від 14 травня 2018 року, в період з 08 листопада 2017 року по 18 квітня 2018 року, він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції м.Часів Яр, м.Маріуполь Донецької області. 11 березня 2019 року позивачу по справі видано посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій серії [NUMBER] (посвідченні безтермінове дійсне на всій території України) (а.с.10). Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) за № 191 від 09.08.2019 року позивача по справі, підполковника [PERSON] , командира 3012 зенітного ракетного дивізіону військової частини [NUMBER], звільненого з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням дії контракту), відповідно до пункту 2 частини 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.06.2019 року № 305, з 09 серпня 2019 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.11). Вислуга років позивача у Збройних Силах України становить: календарна - 25 років 00 місяців 08 днів; пільгова - 01 рік 03 місяці 00 днів; загальна - 26 років 03 місяці 08 днів. Він перебував як військовослужбовець на квартирному обліку в загальній черзі на отримання житла у Військовій частині [NUMBER], згідно протоколу засідання житлової комісії Нікопольського гарнізону № 31 від 28 лютого 2002 року. В зв`язку з залученням позивача до виконання завдань бойового чергування, на підставі пункту 22 Наказу Міністерства оборони України № 20 від 03.02.1995 року, на засіданні житлової комісії Нікопольського гарнізону від 19 березня 2004 року вирішено перемістити його з загальної черги в чергу з правом першочергового отримання жилих приміщень (протокол засідання житлової комісії Нікопольського гарнізону № 64 від 19.03.2004 року). Рішенням об`єднаної житлової комісії Військової частини [NUMBER] від 04.08.2019 року, оформленим протоколом від 09.08.2019 року № 150 його, підполковника [PERSON] , та його родину: дружину [PERSON] , [INFO], доньку [PERSON] , [INFO], доньку [PERSON] , [INFO], вирішено зняти з квартирного обліку Військової частини [NUMBER], у зв`язку з його звільненням по закінченню строку контракту, що підтверджується витягом з цього протоколу та Наказом командира військової частини [NUMBER] № 527 від 16.08.2019 року. Згідно статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Абзацами першим, третім та четвертим пункту 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або, за їх бажанням, грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і, відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в-порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або, за їх бажанням, грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або, за їх бажанням, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Згідно з абзацами першим та третім пункту 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до пункту 24 Порядку № 1081, військовослужбовці зараховуються на облік, згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. На засіданні житлової комісії має право бути присутнім військовослужбовець, стосовно якого вирішується питання зарахування на облік. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця па облік. Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, шо перебувають в черзі на одержання житла. Військовослужбовці зараховуються на облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті. Пунктом 29 Порядку № 1081 передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Пунктом 30 Порядку № 1081 встановлено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: - поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; - засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; - подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; - в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до п.1.4 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 577 від 6 жовтня 2006 року, який був чинним на час зарахування позивача на квартирний облік, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, відповідно до п.4 даної Інструкції передбачено, що військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або, за їх бажанням, виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Таким чином, позивач, маючи вислугу на військовій службі понад 20 років й не будучи забезпеченим службовим чи постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України, після звільнення з військової служби у запас має право перебувати на квартирному обліку до одержання житла чи відповідної грошової компенсації. Викладене вище ґрунтується на правовій позиції, наведеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.05.2020 року у справі 683/2198/18. За таких підстав суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved