Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати недійсним п. 9 Договору про надання юридичних послуг від 06.11.2014, укладеного між позивачем та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами 06.11.2014 був укладений договір про надання юридичних послуг щодо оскарження відмови пенсійного фонду на призначення позивачу пенсії за вислугою років. Згідно п. 9 договору, замовник в разі несплати (несвоєчасної оплати) коштів передбачених п. 5.1.3. цього договору, сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 3% за кожний день прострочення від загальної суми боргу. Позивач вважає, що умови вказаного пункту договору грубо порушують чинне законодавство та його права як споживача наданих послуг, що є підставою для визнання цього пункту договору недійсним. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2019 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 27.06.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову, посилаючись на ту обставину, що позивачу були надані усі юридичні послуги відповідачем, жодних письмових притензій з боку позивача про порушення ФОП [PERSON] виконання умов договору не надходило. Разом з тим, як встановлено рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2017, яке набрало законної сили 08.06.2017, саме позивач не виконав умови Договору про надання юридичних послуг від 06.11.2014. Посилання позивача на ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки вказана стаття регулює відносини між продавцем та виробником. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд встановив. 06.11.2014 між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладений договір про надання юридичних послуг щодо оскарження відмови в призначені позивачу пенсії УПФУ Святошинського району м. Києва від 24.09.2013. Відповідно до п. 5.1.3 Договору про надання юридичних послуг від 06.11.2014, у випадку вирішення справи на користь замовника, останній додатково сплачує на користь виконавця винагороду в розмірі 8000,00 грн. (без ПДВ) не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Згідно п. 9 Договору про надання юридичних послуг від 06.11.2014, замовник в разі не сплати (не своєчасної оплати) коштів передбачених п. 5.1.3. цього договору, сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 3% за кожний день прострочення від загальної суми боргу. Відповідно до п. 6. Договору про надання юридичних послуг від 06.11.2014, договір набирає чинності з моменту його підписання замовником та виконавцем. Згідно п. 11 Договору про надання юридичних послуг від 06.11.2014, підписуючи цей договір, замовник підтверджує, що йому була надана повна інформація щодо суті надання юридичних послуг згідно цього договору. Відповідно до п. 6 Договору про надання юридичних послуг від 06.11.2014, умови договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов`язковм складанням додаткових угод, додатків, доповнень або інших письмових документів, які становляться частиною цього Договору. За змістом положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Факт підписання договору сторонами не оспорюється. Таким чином, сторони Договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до вимог чинного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами у справі, відповідачем виконано умови договору про надання юридичних послуг щодо оскарження відмови в призначені позивачу пенсії УПФУ Святошинського району м. Києва від 24.09.2013. Доказів звернення позивача до відповідача щодо вирішення питання про зміну умов визначених в п. 9 Договору про надання юридичних послуг від 06.11.2014, з урахуванням п. 6 вказаного договору, суду не надано. Таким чином, при укладанні договору, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів позивач підтвердив свою поінформованість з умовами договору та погодився з ними. З урахуванням вищевикладеного, аналізуючи оспорюваний Договору про надання юридичних послуг від 06.11.2014, в сукупності з нормами ч. 1 ст. 215, ч. 1 і ч. 3 ст. 203 ЦК України, суд дійшов висновку, що при укладенні та підписанні зазначеного правочину сторонами було додержано усіх вимог, передбачених нормами чинного законодавства, за змістом оспорюваного правочину сторонами досягнуто всіх істотних умов договору, при підписанні спірного договору позивач погодився з його умовами, порушення зобов`язань відповідачем щодо надання юридичних послуг позивачеві, сторонами не оспорюється, а тому умови зазначеного правочину не суперечать принципу добросовісності, підстав для визнання недійсним п. 9 договору про надання юридичних послуг, які наведені позивачем, судом не встановлено. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у х сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу. Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховую вищевикладене,

Outcome: dismissed