Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти по безробіттю в розмірі 16 417,77 грн. та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що 21.07.2020 [PERSON] звернулась до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи. 21.07.2020 на підставі заяви, відповідачу було надано статусу безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. За час перебування на обліку у центрі зайнятості [PERSON] отримувала матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 21.07.2020 по 10.02.2021 в сумі 18372,76 грн. Кошти за період 15.01.2021 по 10.02.2021 у сумі 1954,99 грн. не перераховано на банківський рахунок [PERSON] . В ході здійснення перевірки достовірності отриманої інформації, проведення розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітній [PERSON] (Акт розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №22 від 23.02.2021) з`ясовано, що [PERSON] перебуває на обліку у Личаківському відділ соціального захисту, і з 09.04.2012 по 31.01.2014, з 03.04.2014 по 31.05.2015, з 05.02.2015 по 31.07.2015, з 10.08.2015 по 16.03.2021 призначено надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, що призвело до неправомірного прийняття рішення про надання [PERSON] статусу безробітної з 21.07.2020 та призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття, з 21.07.2020, оскільки остання, відповідно до ст.4 ЗУ «Про зайнятість населення», належала до зайнятого населення. У результаті неповідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості під час набуття статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю, відповідач неправомірно набула статусу безробітного та отримала допомогу по безробіттю за період з 21.07.2020 по 14.01.2021 у сумі 16417,77 грн., у зв`язку із належністю до зайнятого населення та поданням недостовірних даних на підставі яких відбулась реєстрація відповідача у центрі зайнятості як безробітної з наданням статусу безробітної та призначенням допомоги по безробіттю. 24.02.2021 позивачем було скеровано на адресу відповідача повідомлення щодо відшкодування коштів у сумі 16417,77 грн., яке було залишено без задоволення, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку. Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження. 25 березня 2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що правові підстави, на які посилається позивач у своєму позові до [PERSON] , а саме надання недостовірних відомостей відсутні. Відповідач є матір`ю багатодітної сім`ї і отримана нею допомога по безробіттю була надана їй як засіб до існування, за відсутності недобросовісності з її сторони. Дійсно, у 2012 році відповідачу було призначено державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю на доньку - [PERSON] , [INFO] . Допомога призначена на період з 09.04.2012 по16.03.2021. Також призначено надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А на період з 10.08.2015 по 16.03.2021. При зверненні нею були надані всі необхідні документи, на підставі яких їй було надано статус безробітної та призначена матеріальна допомога. З моменту набуття статусу безробітної відповідачка сумлінно виконувала свої обов`язки зареєстрованої безробітної, відвідувала Центр зайнятості у визначений час та надавала всі затребувані від неї відомості. У грудні 2020 року під час чергового візиту у центр зайнятості вона підтвердила той факт, що вона отримує допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю та надала відповідну довідку з Личаківського відділу соціального захисту. На наступній зустрічі їй було повідомлено, що все гаразд і вказана допомога не вплине на статус безробітної. Вважає, що отримання відповідачкою вказаної надбавки не може бути підставою для стягнення з неї допомоги по безробіттю за весь час перебування на обліку у центрі зайнятості, адже її призначення не залежало від її волевиявлення та факту зайнятості. При цьому, інформація про отримання відповідачкою соціальної допомоги та надбавки не є конфіденційною, і позивач не був позбавлений права перевірити її під час прийняття рішення про надання статусу безробітного та призначення виплат допомоги по безробіттю. З цих підстав просила відмовити у задоволенні позову. 30 березня 2022 року представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якого, згідно з довідкою Управління соціального захисту Департаменту соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 16.02.2021 №2603-166 [PERSON] здійснює з 09.04.2012 по 16.03.2021 догляд за дитиною з інвалідністю та їй призначено і отримує з 09.04.2012 по 31.01.2014, з 03.04.2021 по 31.01.2015, з 05.02.2015 по 31.07.2018, з 10.08.2015 по 16.03.2021 надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». У заяві про надання статусу безробітної від 21.07.2020 [PERSON] інформувала, шо не відноситься до зайнятого населення відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не маю заробітку або інших передбачених законодавством доходів. У довідці №4862 від 10.12.2020 року, яку [PERSON] подала до Львівського міського центру зайнятості у грудні 2020 року міститься інформація про отримання [PERSON] лише державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю. В той час, довідка №4862 від 10.12.2020 року не містить інформації про інвалідність дитини підгрупи А, а також про отримання [PERSON] надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю. Дані та інформація, що відображені у довідці №4862 від 10.12.2020 не давали підстав для прийняття рішення у справі безробітної [PERSON] , оскільки отримання державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю не впливає на статус безробітного. Інформація про отримання державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю, компенсації та/або надбавки яка особами, котрі фактично здійснює догляд за дитиною з інвалідністю не є публічною інформацією, та може бути отримана лише у визначений та передбачений спосіб. Лише в межах та в спосіб порядку верифікації (перевірки) достовірності інформації поданої безробітною [PERSON] було з`ясовано, що [PERSON] отримує надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А на період з 10.08.2015 по 16.03.2021. 04 липня 2022 року представником відповідача подано заперечення, у яких зазначила, що відповідачка є багатодітною матір`ю та отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю підгрупи А. Призначена відповідачці надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю, як матері дитині з інвалідністю підгрупи А, а не у зв`язку зі здійсненням фактичного нагляду за нею. Відповідно до з ч.5 ст. З Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» до державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю віком до 18 років призначається надбавка на догляд за ними та вказана надбавка призначається одному з непрацюючих батьків. Проте, одному з батьків надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А призначається незалежно від факту роботи. Тому, вважає той факт, що відповідачка не є зайнятою особою в розумінні Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», оскільки отримує надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю, як матір дитини з інвалідністю підгрупи А, незалежно від її зайнятості. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з мотивів, наведених у ньому. Представник відповідача позов заперечила та просила відмовити у його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно з частиною першої\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21.07.2020 [PERSON] звернулась до Львівського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплатою допомоги по безробіттю відповідно до\~Законів України «Про зайнятість населення»\~та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Того ж дня, Наказами Львівського міського центру зайнятості 21.07.2020 відповідачу було надано статусу безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до Акта розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №22 від 23.02.2021 з`ясовано, що [PERSON] перебуває на обліку у Личаківському відділ соціального захисту і з 09.04.2012 по 31.01.2014, з 03.04.2014 по 31.05.2015, з 05.02.2015 по 31.07.2015, з 10.08.2015 по 16.03.2021 призначено надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А. Відповідно до інформації про нарахування допомоги по безробіттю та платежі, відповідач отримала допомогу по безробіттю за період з 21.07.2020 по 14.01.2021 у сумі 16417,77 грн. Покликаючись, що відповідач, у результаті неповідомлення спеціалістів Львівського міського центру зайнятості під час набуття статусу безробітної та призначення допомоги по безробіттю, неправомірно набула статусу безробітного та отримала допомогу по безробіттю за вказаний вище період, позивач просить стягнути з [PERSON] цю суму в судовому порядку. Згідно з частиною першою\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України\~передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, відповідно до\~статті 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Відповідно до ст.1 Закону України «Про зайнятість населення»\~безробітною є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з частиною другою\~статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною третьою\~статті 36 цього Закону передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до пункту 6.2 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307\~(далі - Порядок № 307), допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (місцями) роботи, трудової книжки, за пред`явленням у разі наявності свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу. Якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин (пункт 6.14 Порядку № 307). Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що статусу безробітного може набути: -особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; -особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю"; -особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» визначено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років. Згідно з ч.5 ст. 3 цього ж Закону, надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років також призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати, у разі якщо дитина з інвалідністю потребує домашнього догляду, і вони фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Одному з батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікуну, піклувальнику надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, а також одинокій матері (одинокому батьку) надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю призначається незалежно від факту роботи, навчання, служби. Відповідно до п 3.2 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України 30.04.2002 № 226/293/169 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.05.2002 за № 466/6754, до державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю віком до 18 років /призначається надбавка на догляд за ними. Пунктом 3.11 Порядку передбачено, що до державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю віком до 18 років призначається надбавка на догляд за ними. Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається одному з непрацюючих батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Одному з батьків надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А призначається незалежно від факту роботи, навчання та служби. Згідно з п. 3.14 Порядку у разі працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною з інвалідністю (крім одного з батьків дитини з інвалідністю підгрупи А), виплата надбавки на догляд припиняється з місяця, наступного за місяцем, у якому відбулося працевлаштування. Якщо працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною з інвалідністю (крім одного з батьків дитини з інвалідністю підгрупи А), було короткотерміновим (меншим від календарного місяця), виплата надбавки на догляд не припиняється. Перерахунок державної соціальної допомоги без надбавки на догляд проводиться на підставі рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення з дня працевлаштування по день звільнення одержувача. Таким чином, суд погоджується з твердженнями відповідача що до державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю віком до 18 років призначається надбавка на догляд за ними та вказана надбавка призначається одному з непрацюючих батьків і одному з батьків надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А призначається незалежно від факту роботи. Як вказує позивач, у довідці №4862 від 10.12.2020 року, яку [PERSON] подала до Львівського міського центру зайнятості у грудні 2020 року міститься інформація про отримання [PERSON] державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю. Суд вважає, що позивачем не було доведено факту недобросовісності з боку відповідача, а отже, немає підстав для висновку що відповідач не мала права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки необхідною умовою для відмови у виплаті допомоги по безробіттю є виключно недобросовісність з боку набувача, і з огляду на принцип змагальності, саме позивач, який вимагає повернення коштів повинен довести цю обставину. Що стосується тверджень позивача про те, що відповідач приховала від нього інформацію про отримання допомоги по догляду за дитиною з інвалідністю підгрупи А, то такі не заслуговують на увагу, оскільки вказана інформація не є конфіденційною і позивач не позбавлений був можливості перевірити її під час прийняття рішення про надання статусу безробітного і призначення допомоги по безробіттю. Відтак, при розгляді даної справи судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем прав позивача. Доводи позивача зводяться до власного суб`єктивного тлумачення обставин справи. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, встановивши дійсні обставини справи та проаналізувавши докази, суд дійшов переконання про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог щодо стягнення отриманої допомоги з безробіття, що є його процесуальним обов`язком, та має наслідком відмову у позові. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33). Суд також враховує, що положеннями ч.5\~ст.81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України), Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України). Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, судові витрати по справі слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed