Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~27.07.2021 року [PERSON] в особі представника адвоката Ящук О.В. звернулася до суду з позовом, який в подальшому, а саме 04.05.2022 уточнила (а.с. 27), до [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] , за результатами розгляду якого просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 2588 від 24.03.2000 року, зареєстрованого в ОП ЗМБТІ за реєстровим № 35954, про що 27.03.2000 року видане реєстраційне посвідчення. Окрім неї, у зазначеній квартирі зареєстрована та проживає її мати [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані але не проживають. Реєстрація місця проживання [PERSON] , [PERSON] у вищезазначеній квартирі створює позивачу певні складнощі у розпорядженні квартирою, адже вона вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. У добровільному порядку вирішити спір у позивача не має можливості, оскільки з відповідачами не спілкується та їх місцеперебування їй невідоме, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. (а.с. 108) Третя особа [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. (а.с. 43) Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , кожен в окремості, в судове засідання не з`явилися, хоча про час день та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справі поштові відправлення. Причини неявки суду не повідомили, заперечень стосовно позовних вимог позивача не надали. Відповідно до ч.1\~ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідачі повідомлені про час та місце слухання справи за адресою їх місцем проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилися у судове засідання без поважних причин. Статтею 210\~ЦПК України\~визначено,\~що суд\~має розпочати\~розгляд справи\~по суті\~не пізніше\~ніж через\~шістдесят днів\~з дня\~відкриття провадження\~у справі,\~а у\~випадку продовження\~строку підготовчого\~провадження -\~не пізніше\~наступного дня\~з дня\~закінчення такого\~строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. \~ \~ \~ \~З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги пояснення позивача, та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до\~статті 280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачеві строку для усуненні недоліків позовної заяви. (а.с. 22-23) \~ \~ \~ \~ \~18 серпня 2021року, на виконання ухвали судді від 30.07.2021 року, до суду надійшла уточнена позовна заява. (а.с. 27) \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18 серпня 2022 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено справу у підготовчне судове засідання. (а.с. 32-33) Ухвалою суду\~від 18\~жовтня 2022\~року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 52-53) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги пояснення свідка: [PERSON] , приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 2588 від 24.03.2000 року, зареєстрованого в ОП ЗМБТІ за реєстровим № 35954, про що 27.03.2000 року видане реєстраційне посвідчення. (а.с.12-13) Окрім позивача, у зазначеній квартирі зареєстрована та проживає її мати [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані, але в квартирі не проживають. (а.с. 14) Допитаний у\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] зазначив,\~що мешкає\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Відповідачів по\~справі бачив\~приблизно 5-6\~років назад,\~в спірній\~квартирі вони\~не проживають. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319\~ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.\~383\~ЦК України власник власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно зі\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 908,00 грн. (а.с. 1), а тому, оскільки позов задоволено сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача по справі.

Outcome: approved