Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

04.02.2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила розділити спільне майно набуте ними за час шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.08.1999 р. та з грудня 2021 року припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. У період шлюбу за спільні кошти ними придбано наступне майно: автомобіль Opel Movano 2,5 держ. номер [NUMBER] , 2004 року випуску, зареєстрований на ім`я [PERSON] , ринкова вартість станом на 14.01.2022 року - 147560,00 грн.; автомобіль САЗ - 3507 держ. номер [NUMBER] , 1990 року випуску, зареєстрований на ім`я [PERSON] , ринкова вартість станом на 14.01.2022 року - 54360 грн.; автомобіль Mitsubishi Outlander 2013 року випуску, держ. номер [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] ринковою вартістю станом на 14.01.2022 року - 413840 грн.; 1/2 частки комплексу нежитлових будівель загальною площею 265,5 кв.м. по [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу комплексу нежитлових приміщень від 03.04.2015 року, ринкова вартість станом на 22.01.2022 року - 1543006 грн.; 60/100 (шістдесят сотих) часток магазину непродовольчих товарів по [ADDRESS] , що належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 04.03.2015 року, ринкова вартість станом на 26.01.2022 року - 2707120 грн.; нежитлові будівлі громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належить [PERSON] площею 630,1 кв.м. відповідно до Інформації про державну реєстрацію іншого речового права, ринкова вартість станом на 26.01.2022 року - 7761405 грн. Загальна вартість майна, яке підлягає розподілу між сторонами становить 12627291 грн. Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч. 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, кожному із сторін повинно бути виділено майна на суму 6313645,50 грн. (12627291 грн. / 2 = 6313645,50 грн.). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Зазначене майно є в наявності, оцінка спірного майна проведена суб`єктом оцінювачем. Позивачем запропоновано розділити майно наступним чином. У приватну власність [PERSON] виділити наступне майно: 1/2 частину нежитлової будівлі громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по [ADDRESS] вартістю 3880702,50 грн.; 60/100 (шістдесят сотих) часток магазину непродовольчих товарів по [ADDRESS] вартістю 2707120 грн., а всього майна на загальну суму 6587822,50 грн. У приватну власність [PERSON] виділити наступне майно: 1/2 частку нежитлової будівлі громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по [ADDRESS] , вартістю 3880702,50 грн.; 1/2 частку комплексу нежитлових будівель загальною площею 265,5 кв.м. по [ADDRESS] , вартістю 1543006 грн.; автомобіль Opel Movano 2,5 держ. номер [NUMBER] , 2004 року випуску, вартістю 147560,00 грн.; автомобіль САЗ - 3507 держ. номер [NUMBER] , 1990 року випуску, вартістю 54360 грн.; автомобіль Mitsubishi Outlander держ. номер [NUMBER] , вартістю 413840 грн., а всього майна на загальну суму 6039468,50 грн. Таким чином, вартість майна запропонованого в розподіл позивачці на 274177 грн. більша її частка в спільному майні. Тому, відповідач має право на грошову компенсацію різниці вартості майна від позивачки (6587822,50 грн. - 6313645,50 грн. = 274177 грн.). З огляду на викладене, оскільки добровільної згоди між позивачкою та відповідачем щодо поділу спірного домоволодіння, набутого за час проживання у шлюбі, не досягнуто, позивач звернулася із даним позовом. Представник позивачки надала заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити в повному обсязі та розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України. Заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. В силу ст. 60 СК України все майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Згідно п. 24. тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, а тому фактично не заперечував придбання вказаного у позові майна під час шлюбу. З огляду на викладене, оскільки добровільної згоди між позивачкою та відповідачем щодо поділу спірного домоволодіння, набутого за час проживання у шлюбі, не досягнуто, вважаю за доцільне здійснити поділ вище вказаного майна у порядку запропонованому позивачем. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved