Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

У березні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (надалі - позивач) до [PERSON] (надалі відповідач-1) , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі відповідач-1), треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі третя особа-1), приватний нотаріус КМНО Орлова Маргарита Акопівна (надалі третя особа-2) про визнання недійсним договору іпотеки. Позивач посилається на те, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - 1 набуто нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Іпотечний договір укладено чоловіком без її згоди, відтак просить визнати оскаржуваний правочин недійсним. 30.03.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання з викликом сторін. 30.03.2020 ухвалою суду, за клопотанням представника позивача, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Н. Ю. (контактні дані: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] ), належним чином посвідчену копію іпотечного договору № 49.8/9/1179/07 від 16.05.2007, який укладений між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк». 23.09.2020 ухвалою суду, за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Н. Ю. (контактні дані: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] ) інформацію щодо наявності чи відсутності згоди дружини [PERSON] ( [PERSON] ) на укладення іпотечного договору № 49.8/9/I179/07, а у разі наявності, надати суду завірену копію згоди дружини [PERSON] ( [PERSON] ) на укладення іпотечного договору № 49.8/9/I179/07. Ухвалою суду від 23.09.2020 занесену до протоколу судового засідання залучено в якості третьої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. 05.11.2020 ухвалою суду розгляд справи призначено по суті, підготовче судове засідання закрито. 23.11.2020 ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Наталії Юріївни (адреса: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] ) оригінал письмової згоди [PERSON] щодо отримання її чоловіком [PERSON] кредиту та передачі в іпотеку нерухомого майна, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орловою М.А. Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлову Маргариту Акопівну (адреса: 04119, м. Київ, вул. Глибочицька, 32-Б, прим. 146) надати на вимогу експерта для огляду журналу реєстрації нотаріальних дій, в якому міститься підпис [PERSON] . Ухвалою суду від 23.11.2020 призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання: 1.Чи виконано підпис на згоді [PERSON] , щодо отримання її чоловіком [PERSON] кредиту та передачі в іпотеку нерухомого майна, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орловою М.А. та зареєстровано в реєстрі за №2339, саме [PERSON] чи іншою особою; 2.Чи виконано підпис в журналі реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової М.А. за №2339, щодо надання згоди на отримання [PERSON] кредиту та передачі в іпотеку нерухомого майна, саме [PERSON] чи іншою особою. Проведення експертизи доручено експертам Експертно-дослідної служби України (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26-Б, оф. 1105) по матеріалам цивільної справи № 753/5359/20. 08.04.2021 ухвалою суду поновлено провадження у справі. 29.04.2021 ухвалою суду призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити наступні питання: 1.Чи виконано підпис на згоді [PERSON] , щодо отримання її чоловіком [PERSON] кредиту та передачі в іпотеку нерухомого майна, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орловою М.А. та зареєстровано в реєстрі за №2339, саме [PERSON] чи іншою особою; 2.Чи виконано підпис в журналі реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової М.А. за №2339, щодо надання згоди на отримання [PERSON] кредиту та передачі в іпотеку нерухомого майна, саме [PERSON] чи іншою особою. Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 6 по матеріалам цивільної справи № 753/5359/20. 18.01.2022 ухвалою суду поновлено провадження у справі. 14.02.2022 ухвалою суду клопотання представника позивача про призначення судом додаткової експертизи залишено без задоволення. 14.02.2022 ухвалою суду, за клопотанням представника відповідача залучено до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса КМНО Орлову Маргариту Акопівну. Представник позивача в судов засідання не прибув, надав клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідач [PERSON] та треті особи в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, пославшись на обставини, викладені в заявах по суті справи, поясненнях наданих суду. Суд вивчивши клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, що не прибули в судове засідання за наданими доказами враховуючи принцип достатності доказів та вимоги ст. 223 ЦПК України. Суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва 26.03.2002 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 519 (т.1 а.с. 13). 01.10.2012 рішенням Дарницького районного суду міста Києва шлюб між сторонами розірвано. (т.1 а.с. 14). 16.05.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір №49.8/9/1179/07, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору № 49.28/9/07-Zn від 16.05.2007 між тими ж сторонами, предметом якого є іпотечне майно, земельна ділянка площею 0,0923 га, кадастровий номер 8000000000:90:153:0064, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №128708, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 16.02.2005 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.10.2004 № 3913 (ВВО №005265) та зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди земля за № 10-7 03360 від 16.02.2005, а також житлового будинку з надвірними будівлями та спорудженнями житловою площею 104,30 кв.м., нежитловою площею 252,50 кв.м., який розташований на вищевказаній земельній ділянці та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Орловою М.А. від 26.10.2004 за реєстровим номером 3909 та зареєстрований у КМБТІ 29.10.2004 в реєстровій книзі №377-8 за реєстровим №43683. (т.1 а.с. 9-12). Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач посилається на те, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - 1 набуто нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Іпотечний договір укладено чоловіком без її згоди, відтак просить визнати оскаржуваний правочин недійсним. Судом під час розгляду справи задоволені клопотання позивача про витребування доказів, призначення експертизи. Відповідно до Висновку експертів від 10.01.2022 № 17328/21-32 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 753/5359/20 вбачається, що «1. Встановити, чи виконаний підпис від імені [PERSON] , що міститься в графі «Підпис:» в згоді [PERSON] від 14.05.2007, щодо отримання її чоловіком - гр. [PERSON] суми кредиту та передачі в іпотеку нерухомого майна, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орловою М.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2339, [PERSON] , чи іншою особою, не виявилось можливим з причин, що вказані в п. 1 дослідницької частини висновку; 2 Питання ухвали: «Чи виконано підпис в журналі реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової М.А. за № 2339, щодо надання згоди на отримання [PERSON] кредиту та передачі в іпотеку нерухомого майна, [PERSON] , чи іншою особою?», не вирішувалось з причини, що вказана в п. 2 дослідницької частини висновку. Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а саме: цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Згідно ст. 41 Конституції України, відповідно до ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своє волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 16 ЦК України передбачено спосіб захисту цивільних прав та інтересів шляхом визнання правочину недійсним. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 627 ЦК України врегульовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як зазначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України, визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Загальними вимогами чинності правочину є такі: зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згоди на укладення оспорюваного правочину не надавала. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки оспорюваний правочин укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо укладення, позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Відповідно підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним відсутні. Суд наголошує на тому, що позивач на свій розсуд обрав спосіб захисту порушеного права та розпорядилася своїми правами щодо предмету спору, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Суд вважає, що заявлені вимоги позивача недоведені та не підтверджені належними доказами. Інші доводи позову не спростовують висновків суду щодо презумпції правомірності оспорюваного правочину, який вчинено з дотриманням вимог ст. 203 ЦК України. Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом справи, а тому суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed