Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

04.04.2022 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення за кредитним договором про надання банківських послуг від 30.01.2012 року заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 25050,59 грн. та 6932,50 грн. заборгованості за простроченими відсотками. 27.05.2022 року, відповідно до ч. 1 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), судом отримана інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27.05.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. До судового засідання 13.07.2022 року учасники справи не з`явилися, проте про дату, час та місце повідомлені належним чином. При цьому судом враховано, що позивач у клопотанні просив розглянути справу за відсутності його уповноваженого представника. Відповідач або його уповноважений представник на виклик суду не з`явилися, проте судом вживалися належні заходи для виклику відповідача до суду. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на те, що відповідач в установлений ухвалою суду строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 30.01.2012 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримав кредитну картку. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України). Згідно зі статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 Цивільного кодексу України). Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За змістом статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. При цьому, за приписами статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2012 року відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, пам`ятки клієнтів, та отримав кредитну картку. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, позивач послався на наявність за відповідачем заборгованості в розмірі 25050,59 грн. за тілом кредиту. На підтвердження викладених обставин позивачем долучено до матеріалів виписку з карткового рахунку відповідача, в якій відображено дати проведених операцій, деталі операцій, суму та залишок після операцій за кредитною карткою. Таким чином, надані до суду докази у вигляді кредитного договору та виписки з банківського рахунку свідчать про наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 25050,59 грн. Крім того, позивачем заявлені до стягнення з відповідача 6932,50 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частини 3 цієї статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині 4 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення 6932,50 грн. заборгованості за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на розрахунок кредитної заборгованості за договором від 30.01.2012 року та на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті https://privatbank.ua, як невід`ємні частини договору. Відповідно до пункту 2.1.1.12.7.2. Умов та Правил у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6. Згідно з пунктом 2.1.1.2.12. Умов та Правил (що почав діяти з 01.03.2019) сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % - для картки «Універсальна»; 84,0 % - для картки «Універсальна голд». Натомість, суд зауважує на тому, що долучений до матеріалів справи витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача та дати відповідної редакції. Доказів ознайомлення та погодження відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг позивачем також не надано. Крім того, з наявної у матеріалах справи анкети-заяви від 30.01.2012 року, яка містить підпис відповідача, не вбачається визначення Банком розміру відсотків. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили письмово відповідальність у вигляді процентів за користування кредитом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту за кредитним договором від 30.01.2012 року в розмірі 25050,59 грн. В іншій частині позовні вимоги про стягнення 6932,50 грн. заборгованості за простроченими відсотками задоволенню не підлягають. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у зв`язку з частковим задоволенням позову згідно з положеннями статті 141 ЦПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial