Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований між сторонами 26 червня 2010 року Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 217, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісячно, починаючі з дня пред`явлення даного позову до суду. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 26.06.2010. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачкою. Подружнє життя сторін не склалось, у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя. Фактично шлюб та ведення спільного господарства припинено у вересні 2019 року. Донька сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач надає допомогу на утримання доньки у визначеному ним розмірі, проте не бажає погодити розмір аліментів з позивачкою. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Ухвалою від 27.05.2022 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також визнав позов. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, заяву про визнання позову, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,суд дійшов висновку про задоволення позову, розірвання шлюбу між сторонами та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів утримання дитини. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд дійшов висновку про необхідність залишення позивачці шлюбного прізвища « [PERSON] », оскільки вона зазначила про це в позовній заяві. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України. Таким чином, позивачці [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору в сумі 496,20 гривень за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору в сумі 496,20 гривень за вимогу про розірвання шлюбу. Також, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 50 відсотків судового збору за вимогу про стягнення аліментів, за якою позивачка звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved