Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Голова Дубровицької районної організації Українського товариства мисливців і рибалок Ютовець М.О., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить стягнути з відповідачів на користь Рівненської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок 32000,00 грн. збитків за незаконне добування козулі, а також понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 07 листопада 2021 року в мисливських угіддях Дубровицької РО УТМР Рівненської області, які розташовані в кварталі № 1 Жаденського лісництва Державного підприємства Висоцьке лісове господарство біля с. Удрицьк Сарненського району Рівненської області, відповідачами, групою осіб, було здійснено незаконне, без належного на те дозволу полювання в забороненому місці на копитних (без ліцензії на відстріл), внаслідок чого була відстріляна козуля, чим було завдано матеріальних збитків Дубровицькій РО УТМР на суму 32000 грн. В той же день Державним районним мисливствознавцем [PERSON] відносно відповідачів були складені протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.85 КУпАП. 01 грудня 2021 року Дубровицьким районним судом Рівненської області вказані протоколи були розглянуті і відповідачів визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Протиправними, винними діями відповідачів завдано шкоди Рівненській обласній організації УТМР, а тому, посилаючись на положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України, ч. 1 ст. 43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», просить стягнути з відповідачів на користь позивача збитки, завдані незаконним полюванням у сумі 32000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що 07\~листопада 2021\~року вони\~пішли на\~полювання на\~зайця,\~маючи на\~це всі\~відповідні документи.\~Коли вони\~були на\~полі,\~то їх\~собаки забігли\~в ліс\~та почали\~гавкати,\~після чого\~вони пішли\~за ними,\~де побачили,\~що собаки\~стояли біля\~застреленої козулі.\~Потім вони\~вирішили забрати\~козулю,\~щоб винести\~її на\~дорогу.\~ЧВони не\~згодні з\~тим,\~що їх\~звинуватили у\~браконьєрстві,\~а потім\~склали на\~них протоколи.\~З позовом вони не погоджуються також і своєї вини не визнають. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що постановами Дубровицького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2021 року відповідачів було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Згідно змісту постанов суду, 07 листопада 2021 року о 09-29 год. відповідачі проводили незаконне колективне полювання на копитних звірів в мисливських угіддях Дубровицької районної організації Українського товариства мисливців та рибалок без належного на те дозволу, а саме: без ліцензії на право добування мисливських тварин та в забороненому місці, тобто - в кварталі 1 Жаденського лісництва Державного підприємства "Висоцьке лісове господарство" в адміністративних межах Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, внаслідок чого була незаконно добута одна голова козулі, чим порушили установлений для Дубровицької районної організації УТМР порядок здійснення полювання. Вказані постанови набрали законної сили 14 грудня 2021 року (а.с.16,17-18. 19, 20). Положенням ст. 30 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (далі Закон) передбачено, що користувачі мисливських угідь мають право на відшкодування збитків від порушників правил полювання за добуті незаконним шляхом тварини. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 1 ст. 42 Закону порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні, зокрема, у порушенні правил полювання. Відшкодування збитків, завданих унаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання, здійснюється добровільно або за рішенням суду відповідно до законодавства за затвердженими в установленому порядку таксами, а за їх відсутності за розрахунком користувачів мисливських угідь. Кошти за відшкодування збитків зараховуються на рахунок користувача мисливських угідь, якому заподіяні збитки (ст. 43 вказаного Закону). Незаконно добута продукція полювання - дика тварина чи її частина, добута (відловлена) чи набута будь-яким іншим шляхом з порушенням вимог цього Закону чи інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до нього, що регулюють відносини у сфері користування природними ресурсами України (ст. 1 Закону). Відповідно до ст.16 Закону полювання може здійснюватися в такі строки: на самця козулі - з 1 травня по грудень включно. Згідно ст. 20 Закону з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється полювання у заборонений час, а саме у не дозволені для полювання строки на відповідні види тварин. Дії, зазначені в пунктах 1-8 цієї статті, відповідно до законодавства кваліфікуються як незаконне полювання. Особи, винні у незаконному полюванні, несуть відповідальність згідно із законами. Виявлені тварини (або їх частини) та знаряддя добування таких тварин, законність набуття яких не підтверджена відповідними документами, вважаються незаконно добутими. Аналіз наведених спеціальних правових норм у галузі мисливського господарства та полювання дає підстави для висновку про те, що незаконне добування або знищення певного виду звірів, є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс). Як вбачається із довідки Рівненської обласної організації Українське товариство мисливців і рибалок (УТМР) №2 від 10 січня 2022 року, Дубровицька районна організація Українського товариства мисливців і рибалок, відповідно до постанови Позачергового з`їзду делегатів УТМР від 26.05.2016 р. № 1-2 і пунктів 1.10., 1.11. та 1.12. статуту Громадської організації «Українське товариство мисливців і рибалок» є відокремленим підрозділом Товариства із статусом юридичної особи і входить до складу його єдиної системи (а.с.5). Відповідно до довідки Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агенства лісових ресурсів України №13-99 від 25 січня 2022 року, відповідачами внаслідок незаконного полювання 07 листопада 2021 року та незаконно добутої однієї тварини козулі європейської заподіяно Дубровицькій районній організації УТМР шкоди у розмірі 32000,00 грн (а.с.6). Вказаний розрахунок було проведено згідно такс для обчислення розміру відшкодування збитків завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання (крім видів занесених до Червоної книги України), затверджених спільним наказом від 19 червня 2017 року №301/222 Міністерства аграрної політики та продовольства України та Міністерства екології та природних ресурсів України (а.с.7-8). Відповідно до довідки Державного підприємства "Висоцьке лісове господарство" лісового та мисливського господарства Рівненського обласного управління Державного агенства лісових ресурсів України №427 від 20 грудня 2021 року, квартали №1,2 державного фонду Жаденського лісництва ДП "Висоцький лісгосп" до природно-заповідного фонду не належать (а.с.9). Відповідно до листа Дубровицького управління Головного управління держпродспоживслужби в Рівненській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №21-01-14/27-22 від 24 січня 2022 року, туша козулі добута 07 листопада 2021 року не придатна до споживання (а.с.13). Як вбачається з акту від 26 січня 2022 року, затвердженого головою Дубровицької РО УТМР Ютовцем М.О., тушка козулі, яка була незаконно впольована 07 листопада 2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та була передана згідно акту від 07 листопада 2021 року на зберігання до вирішення справи по суті єгерю [PERSON] , згідно заключення Управління Держпродспоживслужби в Дубровицькому районі від 24 січня 2022 року, прийшла в непридатність та була утилізована методом спалення у ямці та засипана піском в урочищі Тузова гора (а.с.14). Відповідно до частин 1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У п. 2 постанови № 6 від 27 березня 1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. У деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Для таких відносин є характерним застосування презумпції вини заподіювача шкоди, відповідно до якої не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини, а усі інші умови застосування такого виду цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню у повному обсязі позивачем, який наполягає на наявності підстав для задоволення такого позову. Згідно статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як вже зазначено вище, постановами Дубровицького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2021 року відповідачів було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Вказані постанови не оскаржувались та набрали законної сили 14 грудня 2021 року (а.с.16,17-18, 19, 20). Доказів відсутності вини відповідачів у заподіянні шкоди внаслідок незаконного полювання та добування тварини суду не надано. За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положенням ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов висновку, що відповідачами внаслідок незаконного полювання, спричинено матеріальну шкоду Дубровицькій районній організації УТМР в розмірі 32000,00 грн, яка у добровільному порядку не відшкодована, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, оскільки при подачі позову позивачем було сплачено 2481,00 грн. судового збору, то понесені ним судові витрати слід стягнути з відповідачів.

Outcome: approved