Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

У лютому 2021 року Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно двох її малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з неї аліменти на двох дітей в розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з нього аліменти на дитину в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначав, що на обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування Служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі - Служба у справах дітей) перебувають малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їхньою матір`ю є відповідач [PERSON] , батьком молодшої дитини - відповідач [PERSON] . Мати дітей є особою з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, народивши у 2011 році старшого сина [PERSON] у віці п`ятнадцяти років вона набула повної цивільної дієздатності. Сім`я [PERSON] неодноразово перебувала під супроводом Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (далі - Центр) у 2011-2012 роках, а також з 15 вересня 2015 року по 06 лютого 2018 року. До моменту відібрання малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] , вони проживали разом із матір`ю [PERSON] і прабабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані мати двох дітей та малолітній [PERSON] , малолітній [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований. У квартирі, де проживала сім`я, належних умов для дітей не створено. Завжди брудно, кімната, де проживала відповідач завжди захаращена та перебуває в антисанітарному стані, тому діти змушені були перебувати в кімнаті своєї прабабусі. Продуктів харчування завжди було обмаль. Мати дітей [PERSON] часто залишала дітей та йшла з дому без попередження, на телефонні дзвінки вона не відповідала та по декілька діб вдома вона не з`являлася, діти у цей час перебували лише із прабабусею. Фактично догляд за дітьми змушена була здійснювати 79 річна прабабуся, яка має поганий стан здоров`я та сама потребує стороннього догляду. Прабабуся повідомила, що її онука [PERSON] кошти, які виплачувалися на дітей, витрачала не за призначенням. До липня 2019 року в кімнаті проживав батько її молодшого сина [PERSON] , який взагалі до виховання малолітнього сина не долучався, коштів на утримання дитини не надавав. У присутності дітей він вчиняв сварки з прабабусею, погрожував їй, в агресивному стані ламав меблі та двері у квартирі. Відповідачі у справі не працювали, проживали на виплати, призначені для утримання дітей. Батьки попри рекомендації та допомогу спеціалістів Служби у справах дітей та Центру малолітнього [PERSON] до дитячого садочку не влаштували. 12 червня 2019 року до Служби у справах дітей від Броварського відділу поліції ГУ НП України в Київській області надійшло повідомлення про те, що малолітній [PERSON] без супроводу дорослих знаходиться на території торгівельного залу магазину " [INFO] " за адресою: [ADDRESS] . Встановивши особу матері, дитину було доставлена за місцем проживання, на матір дитини [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення. Малолітній [PERSON] був учнем Броварської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 10, навчався він не в повну міру своїх сил, потребував постійного контролю, не вмів правильно розподілити час, часто приходив до шкоди голодним. Обід, за його словами, готував собі сам. Зовнішній вигляд дитини був неохайний, низький рівень гігієни, її вихованням матір не займалася, на батьківські збори вона не приходила. [PERSON] не виявила бажання змінити свій спосіб життя та брати відповідальність за виховання та утримання дітей, не хотіла співпрацювати зі спеціалістами Служби у справах дітей та Центру щодо підвищення батьківського потенціалу, не з`являлася у призначений час до Служби, тому комісією у складі представників Служби, Центру та поліції було здійснено візит у сім`ю [PERSON] . На момент візиту малолітні [PERSON] і [PERSON] мали ознаки занедбаності, були брудні та голодні, діти повідомили, що станом на 11.00 год. вони ще нічого не їли. Білизна, на якій спали діти, була брудною. Санітарний стан квартири незадовільний. 29 липня 2019 року у зв`язку з існуючою загрозою для життя та здоров`я, дітей було вилучено із сім`ї. Під час відібрання малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] вони були в занедбаному стані, мали хворобливий стан, виявлено нежить, кашель, жорстке дихання. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (далі - виконком Броварської м/ради) від 30 липня 2019 року № 889 малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2020 року, ухваленим у справі № 361/5611/19, дитину [PERSON] було відібрано від його матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав, а дитину [PERSON] відібрано від його батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Рішеннями виконкому Броварської м/ради від 07 квітня 2020 року за № 292 і № 293 малолітнім дітям [PERSON] і [PERSON] надано статус дітей, позбавлен6их батьківського піклування, рішенням від 14 липня 2020 року за № 572 дітей влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] . За період відібрання дітей від батьків, відповідачам неодноразово роз`яснювались їхні права та обов`язки щодо малолітніх дітей, проте вони протягом року не виявили бажання та інтересу повернути дітей додому. За результатами обстеження помешкання, у якому проживала сім`я [PERSON] , умов для проживання дітей відповідачами не створено. [PERSON] у даній квартирі не проживає, наразі його місце проживання невідоме, [PERSON] у квартирі проживає періодично, вдома не ночує по декілька днів. [PERSON] до Центру не звертався, [PERSON] написала 07 вересня 2020 року відмову від надання соціальних послуг та соціального супроводу фахівців із соціальної роботи. Протягом року відповідачі усунути причини, що перешкоджали належному вихованню і утриманню дітей, не намагалися, істотно свій спосіб життя не змінили, дітей не відвідували, їхнім розвитком, навчанням, станом здоров`я не цікавилися, участі в їх утриманні не приймали. 30 грудня 2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Броварської м/ради розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно двох її малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] , а також щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , на вказане засідання комісії батьки дітей не з`явилися. 12 січня 2021 року виконкомом Броварської м/ради прийнято рішення за № 22 про надання висновку до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно зазначених дітей. Наведені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення батьків від виховання дітей та свідоме нехтування ними своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Представник позивача Органу опіки та піклування Алієва К.П. у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином за зареєстрованим місцем їхнього проживання, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов до суду вони не подавали. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] зазначений [PERSON] , реєстрацію народження дитини було проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за заявою матері. Батьком [PERSON] є [PERSON] , відповідач у справі. Вказане підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00023560214 від 02 серпня 2019 року. 30 липня 2019 року виконкомом Броварської м/ради було прийнято рішення за № 887 про негайне відібрання двох малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] від їхніх батьків та рішення за № 888 про надання до суду висновку про відібрання малолітніх дітей від їхніх батьків без позбавлення їх батьківських прав. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2020 року, ухваленим у цивільній справі № 361/5611/19, [PERSON] , [INFO] , відібрано від його матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав; [PERSON] , [INFO] , відібрано від його батьків: матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] рішеннями виконкому Броварської м/ради від 07 квітня 2020 року № 293 і № 292 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Рішенням від 14 липня 2020 року № 512 дітей влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу дітей, позбавлених батьківського піклування на базі родини [PERSON] . Згідно із рішенням виконкому Броварської міської ради від 06 жовтня 2020 року № 760 було призначено участь у вихованні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] їхніми матір`ю [PERSON] та прабабусею [PERSON] . 07 вересня 2020 року [PERSON] написала відмову від надання послуг та соціального супроводу фахівців із соціальної роботи та спеціалістів Центру. Згідно із листом Центру від 21 вересня 2020 року вих. № 01-09.1-462 на обліку Центру перебуває сім`я [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків по відношенню до двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , останніх вилучено із сім`ї. Вказана квартира є двокімнатною, загальною площею 51 м2, зі зручностями та перебуває у власності прабабусі дітей [PERSON] . За цією адресою зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] . Під час візиту фахівців Центру в сім`ю з метою проведення відповідної роботи з батьками, мати дітей перебувала вдома, поводила себе урівноважено. Причину відібрання дітей вона не усвідомлювала, стверджувала, що робить усе для того, щоб повернути дітей в біологічну сім`ю, зробила в квартирі ремонт. У помешканні, де проживає сім`я, переклеєні шпалери та частково прибрано. [PERSON] стверджувала, що вона працює неофіційно, але підтвердити не може. Про дохід сім`ї невідомо. З її слів біологічний батько молодшого сина [PERSON] протягом трьох місяців не відповідає на телефонні дзвінки, його місце знаходження невідоме. До Центру він також не звертався. Мати дітей не має бажання співпрацювати з фахівцями Центру, не прислухається до порад оточуючих, з нею проведено відповідну роботу та скеровано здійснити візит до Служби для подолання складних життєвих обставин та повернення дітей в біологічну сім`ю. Із листа Центру від 17 грудня 2020 року вих. № 01-09.1-641 вбачається, що фахівці Центру неодноразово здійснювали візит за адресою проживання сім`ї [PERSON] , проте її та [PERSON] їм побачити не вдавалося. Для батьків неодноразово залишалися повідомлення про необхідність з`явитися до Центру, але останні їх ігнорували. 07 вересня 2020 року під час чергового візиту в сім`ю, матір дітей перебувала вдома, їй було надано консультацію щодо умов повернення дітей та участі в їх вихованні, запропоновано соціальну послугу соціального супроводу фахівців Центру. [PERSON] повідомила, що вона взмозі самостійно вирішувати свої проблеми та у письмовій формі відмовилася від надання їй вказаної соціальної послуги. Також зазначила, що [PERSON] з нею не проживає, місце його перебування їй невідоме. Відповідно до листа Центру від 07 грудня 2020 року № 01-09.1-650 малолітні діти [PERSON] і [PERSON] із 14 липня 2020 року виховуються в дитячому будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] . Малолітній [PERSON] влаштований у 3-Д клас загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2. Школу дитина відвідує регулярно, із задоволенням, проявляє цікавість до навчання. Малолітній [PERSON] влаштований до закладу дошкільної освіти "Ромашка", проте поки ще не відвідує. За психологічною характеристикою адаптаційний процес братів у родині [PERSON] ще триває на початковій стадії, коли діти мають надію повернутися в біологічне оточення, сумують за рідними, боляче переживають розлуку з ними. У дітей діагностуються захисні механізми психіки внаслідок комплексної травми розвитку: фрагментація пам`яті та інтенсивне витіснення травматичних подій, ненаситне відношення до їжі, симптоми жебрацтва, нерозбірливе ставлення до оточуючих, як розлад у їх розвитку емоційної прихильності. [PERSON] виявляє страх смерті бабусі. Демонструється мікросоціальна занедбаність та педагогічна запущеність в обох дітей, вони не знають назв багатьох предметів, проте інтелект збережений. Службою у службовій записці від 26 жовтня 2020 року вих. № 44102-10 зазначено, що 24 жовтня 2020 року в присутності головного спеціаліста Служби проведено зустріч матері дітей [PERSON] з її малолітніми синами [PERSON] і [PERSON] , присутніми також були матір-вихователька [PERSON] та прабабуся [PERSON] , у ході зустрічі [PERSON] намагалася спілкуватися зі своїми дітьми, але увага її розсіювалася, тримати під наглядом обох синів вона не могла. Вона не знає про що говорити з дітьми, не дуже цікавилася їхнім життям, навчанням і станом здоров`я. Під час цієї зустрічі матір-вихователька розповідала [PERSON] про стан здоров`я дітей, про проведені дітям лікувальні заходи, про досягнення [PERSON] в школі, про літній відпочинок дітей, при цьому мати дітей не виявляла зацікавленості. Діти виявляли прихильність до прабабусі [PERSON] , а до матері були переважно апатичні. У характеристиці [PERSON] , учня 3-Д класу Броварської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. В.О. Сухомлинського зазначено, що хлопчик зарекомендував себе як дисциплінований учень. Має навчальні досягнення середнього рівня. Навчається не в повну міру своїх сил, потребує допомоги. Має довільну зорову та слухову пам`ять, на достатньому рівні запам`ятовує навчальний матеріал. Має задовільний загальний розвиток. Вихователь [PERSON] здійснює догляд та виховання хлопчика, підтримує контакт з учителем, цікавиться поведінкою та успішністю [PERSON] . Він має все необхідне для навчання. З моменту зарахування [PERSON] до школи, його матір [PERSON] не цікавилася навчанням, розвитком і поведінкою сина, не підтримувала контактів з класоводом. Згідно із листом Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області від 26 листопада 2020 року № 18668/109/1008/04-20 відносно [PERSON] були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП, які направлені до Броварського міськрайонного суду Київської області для прийняття рішення. 16 березня 2020 року [PERSON] затримано за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, обвинувальний акт направлено до Броварського міськрайонного суду Київської області. Із Інформації з Єдиного реєстру боржників від 23 листопада 2020 року вбачається, що на виконанні Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60080552 про стягнення коштів з [PERSON] та на виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 54739356 про стягнення коштів з [PERSON] . Із акту обстеження від 28 грудня 2020 року № 540, проведеного спеціалістами Служби в помешканні сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні норми незадовільні, у квартирі брудно, речі розкидані. Власником квартири є бабуся відповідача [PERSON] - [PERSON] , ремонту потребує ванна кімната, туалет і кухня. Переклеєні шпалери в кімнаті матері дітей та коридорі. Остання в квартирі проживає періодично, на телефонні дзвінки вона не відповідає. На момент обстеження у помешканні перебував чоловік, який не представився та повідомив, що проживає в ній за домовленістю з [PERSON] . Відповідач [PERSON] у квартирі не проживає, його місце знаходження невідоме. Умов для проживання дітей не створено. [PERSON] залишено запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яка зобов`язувалася передати й повідомити про засідання відповідачів. У листі Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" від 03 грудня 2020 року № 03-2516 зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , станом на 01 грудня 2020 року наявні заборгованість з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 1287 грн. 15 коп., за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем у розмірі 399 грн. 25 коп., централізованого теплопостачання в розмірі 3874 грн. 51 коп. За вказаною адресою станом на 01 грудня 2020 року наявна заборгованість за надання послуг з розподілу (доставки) природного газу в розмірі 97 грн. 41 коп., що підтверджується копією листа Публічного акціонерного товариства "Київоблгаз" від 01 грудня 2020 року за № 810-Сл-12694-1220. Згідно із листом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" від 27 листопада 2020 року № 2641 за вищезазначеною адресою станом на 31 жовтня 2020 року існує заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 550 грн. Також за цією адресою наявна заборгованість по оплаті за спожитий природній газ станом на 31 жовтня 2020 року в розмірі 659 грн. 71 коп., про що заначено у листі Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" від 25 листопада 2020 року. Відповідно до листа Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора № 3" за вказаною адресою наявна заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 1285 грн. 70 коп. Рішенням виконкому Броварської м/ради від 12 січня 2021 року № 22 до суду надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки матір дитини від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється, а також щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] і [PERSON] відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батьки дитини від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляються. З цього висновку Органу опіки та піклування вбачається, що 30 грудня 2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської м/ради батьки дітей не з`явилися, про причини неявки вони не повідомили. За період влаштування малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] до дитячого будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] , матір дітей не проявляла бажання приймати участі у вихованні та утриманні двох її синів. Не передавала гостинців чи подарунків на дні народження дітей. Мати- вихователь повідомила, що батька [PERSON] вона жодного разу не бачила та від дітей про нього не чула. 29 серпня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700 грн. 16 березня 2020 року відповідача [PERSON] затримано за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України. Наразі на розгляді Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Запобіжний захід щодо тримання під вартою відносно нього не обирався. Батьки дітей до Служби не зверталися, про свої наміри повернути дітей вони не повідомляли, протягом року усунути причини, які перешкоджали належному вихованню і утриманню дітей, вони не намагалися, істотно свій спосіб життя не змінили, не відвідували дітей, їх розвитком, навчанням і станом здоров`я не цікавилися, не приймали участі в їх вихованні. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дітей, свідоме нехтування ними батьківськими обов`язками. Враховуючи викладене, з метою захисту прав та інтересів дітей, Орган опіки та піклування Броварської м/ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] позбавити батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок про те, що ухилення матері, батька від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц висловив правову позицію та вказав на те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У ч. ч. 8, 10 ст. 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей ухиляються, суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування в частині вимог про позбавлення відповідачів батьківських прав ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Органом опіки та піклування заявлено також вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на двох дітей: сина [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та із [PERSON] аліментів на сина [PERSON] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, суд вважає, що позов Органу опіки та піклування підлягає задоволенню і в частині вимог про стягнення із відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліментів на їхніх дітей у визначеному законом мінімальному розмірі. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, п. 14 ч. 2 ст. 3, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за дві вимоги немайнового характеру із відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1816 грн. із кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved