Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до Березанської міської ради Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на частку у спільному майні. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), з якою він проживав з 2001 року однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу по день її смерті. Спадкоємців у [PERSON] не було, оскільки всі рідні та близькі померли ще за життя останньої це її батьки, рідний брат та спільний з позивачем син. [PERSON] вказує, що з [PERSON] він почав відносини з 2001 року, вони розпочали проживати разом в будинку його матері за адресою: [ADDRESS] , де вона була зареєстрована як член сім`ї власника. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: легковий автомобіль марки «Volkswagen Caddy», синього кольору, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; квартира [ADDRESS] , яка була придбана відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29.08.2009, посвідченим приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу Київської області Лялик О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1146. Позивач стверджує, що вказане майно фактично було набуто спільно ним та померлою під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але оформлено на її ім`я. 20.04.2022 [PERSON] подав заяву до Бориспільської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Кардашевською М.В. було відкрито спадкову справу № 112/2022, про що сформовано відповідний витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 68832941 від 20.04.2022. У зв`язку зі смертю дружини, з якою позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах, у нього виникли певні труднощі, що пов`язані з реалізацією його права на частину спадкового майна, а також реалізацією права на спадкування. Це пов`язано з тим, що під час його набуття, усі правовстановлюючі документи були оформлені лише на ім`я померлої без зазначення позивача як особи, з якою вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Через відсутність державної реєстрації шлюбу між позивачем та [PERSON] , він фактично позбавлений можливості отримати свідоцтво на частину спільно набутого майна та свідоцтва про право на спадщину. У 2001 році [PERSON] познайомився з [PERSON] , яка на той час була розлучена, вони розпочали проживати однією сім`єю як чоловік і дружина в будинку його матері, де і були зареєстровані. [INFO] вони обвінчались у Свято-Преображенському храмі в с. Іванків Бориспільського району Київської області. [INFO] у них народився син [PERSON] , який [INFO] у віці трьох років помер. 29.08.2009 відповідно до договору купівлі-продажу [PERSON] та [PERSON] придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка була оформлена на [PERSON] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу Київської області Лялик О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1146. У вказаній вище квартирі вони разом за спільні кошти зробили ремонт та в ній почав проживати рідний брат [PERSON] [PERSON] , який [INFO] помер. У 2011 позивач разом з покійною дружиною за спільні кошти придбали на її ім`я транспортний засіб: легковий автомобіль марки «Volkswagen Caddy» синього кольору, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Таким чином, позивач стверджує, що починаючи з 2001 року і по день смерті дружини [INFO] , він та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка: вели спільне господарство, мали спільний бюджет, опікувались один одним, підтримували шлюбні відносини, облаштовували житло, спільно набували майно, спільно виконували зобов`язання та інше. Увесь цей час проживали разом, спочатку в будинку матері позивача, а потім вже у придбаній ними квартирі, спільно вели домашнє господарство, купували побутові речі, мали спільний бюджет, яким розпоряджались, зокрема, на здійснення оплати житлово-комунальних послуг по квартирі та проведення ремонту, всі правовстановлюючі документи на придбане майно перебували у спільному розпорядженні, зберігались в квартирі, де вони проживали та наразі знаходяться у позивача. Відтак, позивач просить суд встановити факт проживання [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по день її смерті. Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину автомобіля марки «Volkswagen Caddy» синього кольору, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; Ѕ квартири за адресою: [ADDRESS] , яка була придбана відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29.08.2009, посвідченого приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу Київської області Лялик О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1146. В силу приписів п. 1, 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах,\~що виникають\~з сімейних\~відносин,\~крім спорів\~про стягнення\~аліментів,\~збільшення їх\~розміру,\~оплату додаткових\~витрат на\~дитину,\~стягнення неустойки\~(пені)\~за прострочення\~сплати аліментів,\~індексацію аліментів,\~зміну способу\~їх стягнення,\~розірвання шлюбу\~та поділ\~майна подружжя; щодо спадкування. 07.06.2022 суддею Березанського міського суду Київської області Дудар Т.В. винесено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Березанської міської ради Київської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на частку у спільному майні. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження. 06.07.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено вказану вище цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, про що винесено відповідну ухвалу. Задоволено клопотання позивача про виклик свідка. Копію ухвали про відкриття провадження у справі, судові повістки про виклик до суду, копію позовної заяви з доданими до неї документами, копію ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду відповідач отримав (а.с. 64-65; 73-74). Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві. 17.06.2022 до канцелярії суду надійшла заява за підписом в.о. Березанського міського голови Р. Хруля про розгляд справи за відсутності представника відповідача - Березанської міської ради Київської області (а.с. 66). Представник відповідача в судове засідання, призначене на 20.07.2022, не з`явився, належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання (а.с. 73), клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Згідно з\~ч.\~3\~ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Допитана в судовому засіданні в порядку ст. 230 ЦПК України свідок [PERSON] суду пояснила, що її син - [PERSON] і покійна [PERSON] познайомились орієнтовно в 2001 році, з 2002 року стали разом проживати, спочатку винаймали окрему квартиру, а з часом поселилися у неї в м. Бориспіль. В 2003 році в [PERSON] і [PERSON] народився син, який помер в 2006 році. З 2002 року і до смерті ( [INFO] ) [PERSON] проживала і була зареєстрована у її квартирі в Борисполі, проживала з [PERSON] однією сім`єю. За час спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] придбали за спільні кошти легковий автомобіль, іномарку, синього кольору (інших машин в них не було й нема) та квартиру [ADDRESS] . Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст.\~12\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1937 від 15 грудня 2021 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2021, виданим Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 19). 04.12.1993 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 05 лютого 2013 року Територіальним відділом агентства запису актів цивільного стану Красноярського краю по Свердловському району м. Красноярська (а.с. 12). Згідно з відміткою в будинковій книзі для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , місце проживання [PERSON] , 1971 р.н., було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-15). Позивач [PERSON] та [PERSON] мали спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області 26 квітня 2004 року (а.с. 17). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.12.2006, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON] помер [INFO] , про що 13.12.2006 в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 663 (а.с. 18). [PERSON] за життя стала власницею квартири [ADDRESS] (згідно з розпорядженням виконавчого комітету Березанської міської ради № 13 від 19.02.2016 «Про перейменування вулиць та провулків міста Березань» вул. Леніна в м. Березань Київської області перейменована на [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29.08.2009, посвідченим приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу Лялик О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1146 (а.с. 24-25), витягом з Державного реєстру правочинів № 7666324 від 29.08.2009, номер правочину 3595425, найменування правочину: договір купівлі-продажу, предмет правочину: квартира однокімнатна, адреса: [ADDRESS] , набувач: [PERSON] (а.с. 29), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП КОР «Переяслав-Хмельницьке бюро технічної інвентаризації» № 24139449 від 14.10.2009 (а.с. 26). Крім того матеріали справи містять копію попереднього договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 28.07.2009, предмет договору: квартира за адресою: [ADDRESS] , покупець: [PERSON] (а.с. 20-21), копію технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с. 22-23). Згідно з висновком про вартість нерухомого майна від 20.05.2022, наданим суб`єктом оціночної діяльності ПП «Авто-Експрес», оціночна вартість нерухомого майна, яким є однокімнатна квартира [ADDRESS] , станом на 20 травня 2022 склала 203420, 00 грн, без ПДВ (а.с. 58-59). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , є власником автомобіля марки «Volkswagen Caddy», тип легковий пасажирський, 2007 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] , [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , дата реєстрації: 15.11.2011 (а.с. 30-31). Ринкова вартість легкового автомобіля марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер: [NUMBER] , станом на 20 травня 2022 згідно з висновком про вартість колісного транспортного засобу, наданого суб`єктом оціночної діяльності ПП «Авто-Експрес» склала 148330, 00 грн, без ПДВ (а.с. 56-57). 20 квітня 2022 [PERSON] звернувся до Бориспільської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] вказав у заяві, що на момент смерті [PERSON] він проживав разом з нею однією сім`єю більше п`яти років (а.с. 33). Вказана заява була зареєстрована державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Кардашевською М.В. 20.04.2022 за № 285, спадкова справа № 112/2022. З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68832941 від 20.04.2022, виданого Бориспільською міською державною нотаріальною конторою вбачається, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, а саме: зареєстровано спадкову справу № 69248303, номер у нотаріуса: 112/2022, спадкодавець: [PERSON] , [INFO] , дата смерті: [INFO] (а.с. 32). Статтею 7\~Сімейного кодексу\~України (далі\~-\~СК України)\~визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з ч. 1, 6 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Шлюбом є\~сімейний союз\~жінки та\~чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (ч. 1, 2 ст. 21 СК України). Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає\~справи про\~встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом встановлено, що з 2002 року по 14 грудня 2021 року позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу в [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка. Від встановлення вказаного вище факту залежить виникнення та реалізація майнових прав позивача, а законом не визначено іншого порядку його встановлення, через відсутність державної реєстрації шлюбу між позивачем та [PERSON] він фактично позбавлений можливості отримати свідоцтво на частину спільно набутого майна. Судом встановлено факт проживання [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2001 року по день смерті [PERSON] . Однак, виходячи з вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] просив суд встановити факт його проживання та померлої [INFO] [PERSON] як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по день смерті [PERSON] , відтак, суд при задоволенні позову виходить з меж заявлених позивачем вимог. Крім того, слід констатувати, що Сімейний кодекс України набрав чинності 01.01.2004, до того часу порядок і умови одруження, особисті і майнові відносини, які виникають в сім`ї між подружжям, між батьками і дітьми, між іншими членами сім`ї та інше регулювалися Кодексом про шлюб та сім`ю, який не визначав такого поняття та не містив правового регулювання такого поняття як проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлено факт проживання [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [INFO] по день смерті [PERSON] . Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання за ним права власності на частку у спільному майні, суд виходить з такого. Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожний учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу (ст. 18 СК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з\~ч.\~1,\~3\~ст.\~368\~ЦК України\~спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до\~ст.\~74\~СК України\~якщо жінка\~та чоловік\~проживають однією\~сім`єю,\~але не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою або\~в будь-якому\~іншому шлюбі,\~майно,\~набуте ними\~за час\~спільного проживання,\~належить їм\~на праві\~спільної сумісної\~власності,\~якщо інше\~не встановлено\~письмовим договором\~між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а також якщо вони проживають однією сім`єю без шлюбу в період, протягом якого придбано спірне майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368\~ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відтак, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.04.2020 (справа № 686/4314/15-ц) зазначив, що вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. У ході судового розгляду здобуто докази факту, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю позивача з померлою [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 по 14.12.2021. Правовий режим права спільної сумісної власності подружжя врегульований Главою 8 Сімейного кодексу України. Статтею 57\~СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ст.\~60\~СК України майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, що визначено ст. 63 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Як визначено ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В ході судового розгляду не здобуто доказів того, що майно, право власності на частину якого просить визнати за ним позивач, не належить до спільної сумісної власності подружжя, що вказане майно було набуте [PERSON] до початку спільного проживання з позивачем, чи було набуте нею за час спільного з ним проживання, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; чи за кошти, які належали [PERSON] особисто; автомобіль та квартира не є речами індивідуального користування. Відповідач щодо заявлених до нього позовних вимог не надав жодних заперечень, не навів обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, доказів на спростування презумпції спільної сумісної власності майна осіб, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, набутого ними за час спільного проживання суду не надав. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2751,15 грн (а.с. 1; 47). Однак вимоги про стягнення судових витрат з відповідача позивач не заявив, тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. В силу\~приписів п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~270,\~ч.\~2\~ст.\~270\~ЦПК України\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved