Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000,00 грн щомісячно. В обґрунтування вимог вказано, що сторони проживають окремо, неповнолітня донька [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на повному забезпеченні матері. Матеріальний стан позивача не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний та всебічний розвиток дитини. Між сторонами існувала усна домовленість про сплату відповідачем на користь позивача грошових коштів на утримання спільної дитини в розмірі 4000 грн щомісяця, однак з березня 2022 року відповідач перестав виконувати умови домовленості, сума матеріальної допомоги на утримання дитини знизилася до 2000 грн на місяць та настала ймовірність припинення матеріальної допомоги дитині з боку відповідача. В свою чергу, відповідач є працездатним, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має та має можливість забезпечити належне утримання доньки. Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким зазначив, що з кінця 2019 року по лютий 2022 року добровільно сплачував аліменти на утримання спільної з позивачем дитини в розмірі 4000 грн щомісяця, перераховуючи кошти на рахунок позивача, що підтверджується долученими до відзиву копіями квитанцій. Однак, в силу воєнного стану та відсутності можливості протягом декількох місяців будь-якого заробітку, у березні та квітні 2022 року перерахував на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі по 2000 грн. Крім цього, у відзиві на позовну заяву, [PERSON] зазначив, що позивач почала шантажувати його, чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, що стало причиною звернення відповідача до органу опіки з відповідною заявою. Позивач працює дистанційно, а тому орендувати житло вона може не в обласному центрі, а в районному, за місцем своєї реєстрації, що було б значно дешевше. Виходячи з цього, відповідач просив призначити аліменти на утримання дитини у частці від заробітку (доходу), а не в твердій грошовій формі. Відповіді на відзив від позивача не надходило. В судовому засіданні 01.08.2022 року позивач позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначила, що аліментів в розмірі 2000 грн щомісячно недостатньо для повноцінного розвитку дитини, оскільки донька періодично відвідує табір, курси в вивчення англійської мови, потребує коштів на харчування, а враховуючи, що позивач орендує житло, її доходів та аліментів в розмірі 2000 грн не вистачає для якнайкращого забезпечення інтересів та потреб дитини. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не заперечує щодо сплати аліментів на доньку, однак не в твердій грошовій сумі, а в частці від його заробітку (доходу). Зазначив, що з початком війни його доходи зменшилися, що і стало підставою сплати аліментів на доньку в розмірі 2000 грн з березня 2022 року. Разом з тим, наголосив,що після зменшення розміру сплачуваних аліментів позивач заборонила спілкування з дитиною, що стало причиною звернення до служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради з відповідною заявою. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 11.06.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, який рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.08.2021 року розірвано (а.с. 7). Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Зі змісту довідки голови ОСББ «Верба» від 22.04.2022 року вбачається, що неповнолітня [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , однак фактично останні проживають на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди від 01.12.2020 року (а.с. 8-9). Відповідно до довідки про рух коштів по рахунку фізичної особи-підприємця від 15.04.2022 року за період з 01.01.2022 року по 31.03.2022 року дохід позивача становить 36307, 00 грн (а.с. 14-15). Відповідач є фізичною особою-підприємцем та йому на праві власності належить автомобіль марки Mercedes Sprinter, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується договором перевезення вантажу автомобільним транспортом №23-04/1 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 20-22). Крім цього, відповідачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 23-25). З долучених відповідачем до відзиву на позовну заяву податкових декларацій вбачається, що дохід [PERSON] за період з квітня по червень 2022 року склав 23843, 00 грн. Статтею 27\~Конвенції про\~права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР\~№ 789\~ХІІ від\~27.02.91\~року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. При цьому, відповідно до\~статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 182 СК України законодавець, з метою захисту та забезпечення права дитини на належне утримання, закріпив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що обов"язок забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, покладено на батька та матір, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також беручи до уваги, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги та стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дочки аліменти у розмірі 3000, 00 грн щомісячно. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved