Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

04 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів [PERSON] і державного реєстратора Департаменту адмінпослуг і дозвільних процедур Дніпровської міськради Риженко М.С., треті особи: Департамент адмінпослуг і дозвільних процедур Дніпровської міськради, Друга дніпровська держнотконтора, [PERSON] і [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності на 52/100 частин квартири і припинення права власності. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2022 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2022 року [PERSON] у задоволення заяви про витребування доказів було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року заяву [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду. Позивач у своєму позові посилався на те, що 52/100 частини квартири спільного заселення [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 27 січня 1998 року на праві спільної часткової власності належить його батькам [PERSON] і [PERSON] , а також [PERSON] , який доводиться позивачеві небожем. Право власності у встановленому порядку зареєстровано в КП «ДМБТ». Право власності на 48/100 частин квартири спільного заселення [ADDRESS] , а саме квартира [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 05 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Казак І.Ю., належить [PERSON] . Мати позивача, [PERSON] , померла [INFO] , батько [INFO] . Після їх смерті відкрилася спадщина на належну їм частину квартири. 22 червня 2012 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , і батька, [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 10 червня 2020 року позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на 52/100 частин квартири спільного заселення [ADDRESS] , а саме на квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради Риженко М.С. зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Зареєстроване право власності на спірну квартиру порушує права позивача. З відповіді Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради 03 липня 2020 року позивачеві стало відомо, що Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради свідоцтво про право власності на 52/100 частини спірної квартири не видавалося. Він звернувся до ВП № 3ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області із заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення щодо заволодіння майном заявника шахрайським шляхом, яка на теперішній час перебуває на досудовому розсуванні. Таким чином, відсутні правові підстави для державної реєстрації права власності за [PERSON] на 52/100 частин квартири спільного заселення [ADDRESS] . Просив визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради Риженко М.С. про державну реєстрацію права власності на 52/100 частин квартири спільного заселення [ADDRESS] за [PERSON] та припинити право власності [PERSON] на спірну 52/100 частин квартири спільного заселення [ADDRESS] . У своїй заяві до суду позивач просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив, відзив на позов судові не надав, зустрічний позов заявлено не було, будь-яких заяв чи клопотань судові не надав. Відповідач державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради Риженко М.С. у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила, у своєму відзиві проти позовних вимог заперечувала, зазначивши, що позивач оскаржує дії державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень, тому даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження по справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрації права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, свідоцтва про прав власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію. Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав або відмови у державній реєстрації прав. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 січня 2020 року було прийнято нею за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію від 13 січня 2020 року у повній мірі відповідає вимогам законодавства та ухвалено за відсутності будь-яких порушень. Позивачем не вказано, яким саме вимогам чинного законодавства суперечить ухвалене державним реєстратора оскаржуване рішення, та які саме порушення нею було допущено. Зазначила, що станом на теперішній час вона не перебуває у трудових відносинах з Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та не є посадовою особою органу місцевого самоврядування. Зауважила, що у даному спорі вона є належним відповідачем, оскільки фактично спір виник щодо права власності на 52/100 частини квартири спільного заселення [ADDRESS] та правомірності дії [PERSON] при реєстрації за ним такого права. За викладених обставин, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у письмових поясненнях на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію. Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав або відмови у державній реєстрації прав. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 січня 2020 року відповідає вимогам законодавства. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно, треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване право на це майно. Таким чином, позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності не може бути пред`явлена до державного реєстратора. Зміст і характери правовідносин між учасниками справи виникли саме щодо права власності на 52/100 частини квартири спільного заселення [ADDRESS] та правомірності дії [PERSON] при реєстрації за ним такого права. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора у своїй заяві до суду справу просила розглядати за відсутності її представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив, письмових пояснень на позовну заяву не надав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив, письмових пояснень на позовну заяву не надав. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] і [PERSON] (а.с. 17). Згідно із відомостями КП «ДМБТІ» Дніпровської міської ради від 23 березня 2020 року станом на 31 грудня 2012 року квартира [ADDRESS] , як частина квартири спільного заселення квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27 січня 1998 року ВАТ ДМЗ ім. Петровського на 52/100 частин, право власності зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відомості про реєстрацію права власності на 48/100 частин квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] відсутні (а.с. 22). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 18). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 19). 22 червня 2012 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 140 оберт). Згідно із відомостями Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради станом на 20 лютого 2012 року склад зареєстрованих осіб у квартирі [ADDRESS] становить 1 особу [PERSON] , зареєстрований з 14 квітня 1981 року по теперішній час (а.с. 148 оберт-149). Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 10 червня 2020 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на квартиру [ADDRESS] (а.с. 152 оберт-153). Згідно з відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] , [ADDRESS] на праві спільної часткової власності зареєстровано у розмірі 48/100 частин за [PERSON] на підставі договору дарування від 05 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Казак І.Ю., 52/100 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 11Л-19 від 25 січня 2019 року, виданого Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради (а.с. 15-16). Листом № 3/17-2859 від 03 липня 2020 року Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради позивачеві повідомлено, що свідоцтво про право власності на 52/100 частини квартири спільного заселення [ADDRESS] з реєстраційним № 11Л-19 від 25 січня 2019 року органом приватизації не видавалося (а.с. 24). 03 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до органів поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення відповідачем [PERSON] (а.с. 25). Щодо позовних вимог в частині до державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Риженко М.С. суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають за наступних підстав. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2022 року у справі № 335/4419/19 (провадження № 61-6171св21) з посиланням на висновки, зроблені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 200/11374/18 (провадження № 61-17508св20) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 20 жовтня 2021 року в справі № 509/3995/15 (провадження № 61-7070св20) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно, тому належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. […] Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача». Зміст і характер відносин між учасниками справи свідчать, що спір у справі в частині пред`явлених позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора виник між [PERSON] і [PERSON] , як особою, за якою було зареєстровано право власності на 52/100 частин спірного нерухомого майна. Таким чином, державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Риженко М.С. є неналежним відповідачем у справі, тому в задоволенні позовних вимоги до вказаного відповідача слід відмовити. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власникові. Згідно із положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене, вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю. Згідно зі ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В свою чергу наявність зареєстрованого права власності, перешкоджає належному володінню, розпорядженню та користуванню майном комунальної власності, його передачі відповідальній особі з метою задоволення потреб та інтересів територіальної громади міста, у тому числі шляхом забезпечення надходження коштів до місцевого бюджету від використання майна, земельної ділянки. Пунктом 1 частини 1 статті 2 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 8 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на момент внесення запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно) державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Статтею 24 Закону визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Відповідно до відомостей, зазначених у листі КП «ДМБТІ» Дніпровської міської ради № 3812 від 23 березня 2020 року № 3812, право власності на 52/100 частини квартири спільного заселення [ADDRESS] , що становлять квартиру [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 27 січня 1998 року зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та третьою особою [PERSON] . При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~2\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, [PERSON] має правові підстави звернутись з позовом про поновлення його права на спірну частину квартири, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Про це свідчить правова позиція Верховного Суду у постанові від 11 лютого 2019 року по справі №761/1989/14-ц, в якій вказано, що свідоцтво про право на спадщину не створює ніяких нових прав у спадкоємця на майно, а тільки підтверджує вже існуюче право на нього, оскільки право на спадкове майно виникає у спадкоємця з моменту відкриття спадщини, тому з огляду на наведені положення закону, а також взявши до уваги те, що [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , і [PERSON] , який помер [INFO] , звернувшись 22 червня 2012 року до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, до якої у тому числі входять належні померлим спадкодавцям частини у праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що з часу прийняття спадщини позивачем йому належать речові права на частину спірної квартири, тобто право володіння та користування квартирою, тому він має право на звернення до суду з відповідними позовними вимогами. Щодо скасування державної реєстрації права власності відповідача [PERSON] на спірні 52/100 частини квартири спільного заселення [ADDRESS] , то підставою для реєстрації речових прав стало рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер 50688867 від 17 січня 2020 року, номер запису про право власності: 35070575, державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради Риженко М.С. на підставі свідоцтва про право власності № 11Л-19 від 25 січня 2019 року, виданого Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна). Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19. З урахуванням викладеного, з метою усунення перешкод [PERSON] в оформленні спадкових прав після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] , наявні підстави для скасування державної реєстрації права власності на 52/100 частин квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , загальною площею 87,7 кв.м., житловою 60,9 кв.м. в житловому будинку літ. А-2, квартира [ADDRESS] складається із: 1 кухня, 2 житлова, 3 житлова, у загальному користуванні: V-1 коридор, V-2 туалет, за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на об`єкт нерухомого майна. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2\~481 грн. 80 коп. (а.с. 1, 2, 119), який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial