Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

14.06.2022р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов надійшов засобами поштового зв`язку (а.с. № 3-5). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 05.07.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№12). Позивачка в позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 01.06.2002р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 334 . Від даного шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] , яка наразі ще неповнолітня. Позивачка по тексту позову зазначила, що подальше спільне життя неможливе, шлюбні відносини між нею та чоловіком фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подружні відносини між сторонами припинилися з грудня 2021р., разом вони не проживають. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно, примирення з чоловіком неможливе. Позивачка на е/адресу суду 28.07.2022р. скерувала заяву, в якій підтримала поданий позов та просила ухвалити рішення за її відсутності, підтвердила період остаточного припинення шлюбних відносин (грудень 2021р.), а також просила залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. № 19). Відповідач в заяві до суду від 06.07.2022р. зазначив, що він визнає позовні вимоги, та просить їх задовольнити. Відповідач причиною припинення шлюбних відносин зазначив різні погляди на життя та обов`язки, виховання дитини. Також підтвердив період остаточного припинення шлюбних відносин між подружжям, а саме грудень 2021р., просив ухвалити рішення за його відсутності (а.с. №17). Таким чином, на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд ухвалив рішення в судовому засіданні 28.07.2022р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін від 06.07.2022р. та 28.07.2022р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.06.2002р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 334 (а.с. №6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. № 7). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося різні погляди на життя, виховання дитини, несумісність характерів, що фактично призвело до припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини з грудня 2021р., та з того часу не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з грудня 2021р., з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища позивачки відповідно до положень 113 СК України не вирішується, оскільки остання не виявила бажання змінювати прізвище на те, що в неї було до шлюбу (а.с. №19). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, та приймаючи до уваги те, що позивачка не наполягала на поверненні їй 50% від сплаченого нею при подачі даного позову судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40коп. (а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved