Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

23.12.2021 року позивач [PERSON] через засоби поштового зв`язку звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] терміном один місяць. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що спадкоємцем її померлого батька також є мати спадкодавця [PERSON] , котра являється співвласником квартири. З 2000 року коли її батьки розлучилися, вона в подальшому проживала разом із матір`ю в іншому населеному пункті окремо від батька. Батька бачила дуже рідко, кошти на її утримання він не надавав та участі у її житті та вихованні не брав. До дня смерті батька відносини вони не підтримували, спілкуватися батько не бажав. Позивач зазначає, що останні одинадцять років вона проживає у м. Одесі разом з матір`ю. До столиці приїжджає вкрай рідко, оскільки для неї це затратно. Про смерть батька вона дізналася випадково на початку жовтня 2021 року від своєї бабусі коли вирішила приїхати до батька у Київ для налагодження відносин. Зі слів бабусі остання не повідомила про смерть її батька, оскільки помилково вважала, що її це зовсім не цікавить. Зібравши документи вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В. від 18.11.2021 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку із неподанням заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Позивач вказує, що нотаріусом не було вжито заходів щодо повідомлення її, як спадкоємця, про наявність спадкової справи, в тому числі шляхом публічного оголошення чи повідомлення у пресі. На даний час отримати свідоцтво про право на спадщину не вдалося у зв`язку із наявністю арешту накладеного на майно померлого [PERSON] відповідно до постанови Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 22.01.2018 року. Пропущений строк для прийняття спадщини позивач вважає таким, що пропущений з поважних причин, а тому є всі підстави для його продовження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.01.2022 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 20-21). 23 лютого 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувано від Десятої Київської державної нотаріальної контори копію матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с. 36-37). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.02.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 34-35). В судовому засіданні 09.06.2022 року позивач [PERSON] підтримала позов та викладені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, просила задовольнити позов. У зв`язку з неотримання судом копії матеріалів спадкової справи за клопотанням позивача в судовому засіданні було оголошено перерву до 07.07.2022 року на 10 год. 30 хв. 15.06.2022 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від Десятої Київської державної нотаріальної контори на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надійшла копія спадкової справи № 1255/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . В судове засідання після оголошення судом перерви сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Позивачем [PERSON] до суду подано заяву з проханням провести розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідачем [PERSON] до суду подано заяву в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, в заяві вказала, що позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідно договору дарування квартири від 18.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1341, Ѕ частина квартири [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Отже, [PERSON] на праві власності належало 1/2 частки квартири [ADDRESS] , що є спадковим майном. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). За нормою ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] (а.с. 9). 17 грудня 2019 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі заяви відповідача [PERSON] про прийняття спадщини відкрито спадкову справу № 1255/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 18 листопада 2021 року із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] звернулася позивач [PERSON] . У поданій заяві [PERSON] просила видати свідоцтво про право на спадщину або винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . 18 листопада 2021 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку зі спливом визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За нормою частини 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В обґрунтування вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачка стверджує, що з 2000 року коли її батьки розлучилися, вона в подальшому проживала разом із матір`ю окремо від батька. Останні одинадцять років вона проживає у м. Одесі разом з матір`ю, а про смерть батька дізналася від своєї бабусі на початку жовтня 2021 року коли вирішила приїхати до батька у Київ для налагодження відносин. Зазначені позивачем вищевказані обставини зводяться до того, що остання не була обізнаною про смерть батька. Відповідач [PERSON] позов визнала. За нормою ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Частинами 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено обставин того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на вище викладене, та враховуючи, що відповідачем визнано обставини позову та позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. При цьому враховує, що позивачем не доведено обставин порушення її прав Київською міською радою, яка зазначена у позові у статусі відповідача. Розподіл судових витрат в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється, оскільки позивач судові витрати просила з відповідача не стягувати.

Outcome: partial