Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору б/№ від 12.01.2021 року про надання консультаційних послуг, стягнення коштів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вирішила скористатися послугами Консалтингової компанії «Терасса» та укласти договір про надання допомоги у підготовці до вступу до ВНЗ в Польщі. Договір про надання послуг із відповідачем було укладено 12.01.2021 року із ФОП [PERSON] (власником, як зазначено в самому договорі, знаку для товарів та послуг Консалтингова компанія «Терасса»). Оригінал договору надіслали поштою. Термін дії Договору передбачений п. 10. 1 Договору - до 01.09.2021 року та повного виконання зобов`язань Сторін за Договором. Відповідно до досягнутих домовленостей та укладеного договору Відповідач зобов`язався надати комплекс послуг у підготовці до вступу абітурієнта до вищого навчального закладу Республіки Польща - Морська академія м. Щецин, згідно п.3.1. Договору. Умовами зазначеного договору було передбачено початок виконання робіт після здійснення авансового платежу і була передбачена поетапна оплата послуг відповідача: 300 ЄВРО протягом 3-х днів с дати укладання договору і залишок 200 ЄВРО протягом 3 днів с дати зарахування абітурієнта до Морської академії м. Щецин. Окремо сплачувалися додаткові послуги (консультації, тести, тощо). «15» січня 2021 року позивач безготівково (на карту відповідача) здійснила оплату в сумі 10300,00 гривень, що на дату платежу за банківським курсом було еквівалентно 300 ЄВРО згідно укладеного договору про надання послуг (квитанція №0.0.1976453484.1). «18» січня 2021 року позивач безготівково (на карту Відповідача) здійснила оплату в сумі 800,00 гривень за навчання та тестування (квитанція №0.0.1981893011.1). Загалом позивачем було перераховано відповідачу 11100,00 гривень. Після здійснення платежу, послуги за договором б/№ від 12.01.2021 про надання консультаційних послуг у підготовці до вступу до вищого навчального закладу Республіки Польща (Морська академія м. Щецин Республіка Польща) позивачу не надавалися і станом на дату подачі позову також не було надано. Зазначений факт не виконання відповідачем послуг та робіт за спірним договором підтверджується відсутністю складеного та підписаного між нами акту виконаних робіт і послуг. Після звернення позивача 12.07.2021 року електронною поштою із вимогою до відповідача про повернення коштів та розірвання договору, позивач отримала відмову відповідача (із посиланням на те що умови договору було повністю виконано). Позивач зазначає, що фізичною особою-підприємцем [PERSON] будь-яких дій на виконання умов укладеного між ними Договору не вчинялось, про причини неможливості його виконання відповідачем не повідомлено, а сплачені позивачем кошти не повернуто. Вже після укладання та не виконання договору б/№ від 12.01.2021 про надання консультаційних послуг у підготовці до вступу до вищого навчального закладу Республіки Польща (Морська академія м. Щецин Республіка Польща) позивач з`ясувала що: 1. \~ \~ \~ \~Консалтингова компанія «Терасса» не була та не є зареєстрована як юридична особа, а відтак не може бути суб`єктом договору та правочину. Саме тому зазначений вище договір було укладено із відповідачем - ФОП [PERSON] який є нібито власником знаку для товарів та послуг «Консалтингова компанія «Терасса». 2. \~ \~ \~ \~Відповідно до Постанови КМУ №1019від 08.08.2019 року «Про порядок ліцензування діяльності з надання освітніх послуг», діяльність суб`єктів підприємницької діяльності із підготовки до вступу у виші навчальні заклади підлягає ліцензуванню. Наразі Відповідач - ФОП [PERSON] такої ліцензії не має і здійснювати діяльність із підготовки до вступу до ВНЗ не має права. Тобто спірний договір укладено із перевищенням повноважень. 3. \~ \~ \~ \~Відповідач не мав та не має права здійснювати діяльність та укладати договори із підготовки до вступу до вищого навчального закладу Республіки Польща (Морська академія м. Щецин Республіка Польща) оскільки розміщений на сайті (http://studv-in-poland.corn.ua/ua/) агентський договір між ФОП [PERSON] та Морською академією м. Щецин від 06.09.2016 року припинив свою чинність ще 06.09.2017 року. Тобто спірний договір укладено із перевищенням повноважень. 4. \~ \~ \~ \~В порушення вимог ст. 1 Декрету КМУ №15-93 від 19.02.1993 року договір б/№ від 12.01.2021 про надання консультаційних послуг у підготовці до вступу до вищого навчального закладу Республіки Польща (Морська академія м. Щецин Республіка Польща) було складено між резидентами України із визначенням ціни і суми договору в іноземній валюті (ЄВРО). Виходячи з вищевикладеного, позивач просила суд визнати недійсним договір б/№ від 12.01.2021 року про надання консультаційних послуг у підготовці до вступу до вищого навчального закладу Республіки Польща (Морська академія м. Щецин Республіка Польща) укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] із стягненням із ФОП [PERSON] на користь позивача 11100,00 гривень відповідно до ст. 216 ЦК України. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху. 16 листопада 2021 року від позивача надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою Приморського районного суду від 19 листопада 2021 року провадження по справі відкрито. 13 січня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиву відповідач вказує наступне. [PERSON] , зареєстрований як фізична особа- підприємець. Одним з напрямків підприємницької діяльності є надання консультаційних послуг з навчання в іноземних навчальних закладах. У цьому напрямку діяльності відповідачу допомагає [PERSON] , яка переважно спілкується з клієнтами, надає їм первинні консультації, проводить співбесіди, нагадує про терміни звернень до візових центрів та виконує інші необхідні дії. [PERSON] звернулась безпосередньо до [PERSON] за рекомендацією клієнтки 30 листопада 2020 року, написавши їй особисто у застосунок для обміну сповіщеннями Viber. Після чого вони неодноразово спілкувалась з приводу послуг у телефонному режимі та у режимі відеоконференції за допомогою Viber та Skype Позивачці було надіслано посилання на сторінку в мережі інтернет, де розташована вся інформація про послуги, що надаються - як у текстовому вигляді, так і у вигляді коротких відеороліків. 25.12.2020 року на е-мейл адресу позивачки був направлений проект договору про надання консультаційних послуг для ознайомлення. Договір, що був підписаний з боку відповідача, був направлений на адресу позивачки у січні. Договір з позивачкою раніше свідомо не укладався, оскільки на співбесіді з [PERSON] та з її сином - [PERSON] з`ясувалось, що останній на момент вступу до бажаного навчального закладу не матиме вищої освіти, оскільки на час звернення навчався у середньому спеціальному навчальному закладі Республіки Польща. Для розуміння чи можливо втілити бажання позивачки її було направлено на консультацію до директора приватної дистанційної школи. Також, її сину було запропоновано пройти тестування з профільних предметів, після якого виявилось, що рівень знань її сина не відповідає вимогам навчального закладу. Вже після того, як позивачка підтвердила інформацію, що її син отримає атестат з середньої освіти між відповідачем та нею був укладений договір про надання консультаційних послуг. Після укладення договору про надання консультаційних послуг позивачка була добавлена у спільний чат абітурієнтів та їх батьків. Вважає, що усі доводи позивачки є такими, що не заслуговують на увагу. Оскільки позивач одержала всю інформацію про послугу, умови договору не є несправедливими, принаймні позивачка не вказує в чому саме полягає несправедливість, з договором в неї був час ознайомитись самостійно і проконсультуватись зі спеціалістом у галузі права. З огляду на вищевикладене просить суд відмовити [PERSON] у задоволені позову про визнання договору № б/н від 12.01.2021 року про надання консультаційних послуг у підготовці до вступу до навчального закладу Республіки Польща (Морська академія м. Щецин Республіка Польща), укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] із стягненням із ФОП [PERSON] 11000 гривень. У судове засідання призначене на 20 липня 2022 року з`явився представник позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] . Під час судового засідання представник позивача наполягав, що жодного пункту договору не виконано, вказав, що відповідач повинен повернути гроші, так як строк договору закінчився і не потребує продовженню, умови не виконані. Представник відповідача та відповідач зазначили, що вважає договір дійсним, умови договору були виконані. Звернулися з клопотанням про допит свідка [PERSON] ( матері відповідача), яка контактувала з позивачем. Судом ухвалене відмовити у допиті даного свідка, у зв`язку з тим що свідок не є належним доказом на підтвердження виконання умов спірного договору. Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 12.01.2021 року між особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про надання консультаційних послуг. Зі змісту договору не вбачається, що договір укладений позивачем на користь іншої особи. Відповідно до розділу 3 вказаного договору, виконавець зобов`язується надати консультаційні послуги щодо вищої освіти в Республіці Польша: 3.1.1. Підбір та надання інформації стосовно вступних вимог до обраного напрямка; 3.1.2. Здійснення всієї необхідної переписки та переговорів з ВНЗ під час вступу абітурієнта; 3.1.3. Надання інформаційних послуг при формуванні необхідного пакету документів згідно вимог Університету; 3.1.4. Заповнення всіх необхідних формулярів та анкет польською та англійською мовами; 3.1.5. \~ \~ \~ \~Заведення особової справи абітурієнта та реєстрація в базі; 3.1.6. \~ \~ \~ \~Формування повного вступного пакету документів згідно вимог ВНЗ; 3.1.7. \~ \~ \~ \~Переклад документів на польську мову згідно вимог ВНЗ та Міністерства освіти Республіки Польша; 3.1.8. \~ \~ \~ \~Нотаріальне завірення перекладених документів в Україні; 3.1.9. \~ \~ \~ \~Нотаріальне завірення перекладених документів в Польщі; 3.1.10.Подача повного пакету документів абітурієнта до приймальної комісії згідно вимог ВНЗ та Міністерства освіти Республіки Польща після підписання даного Договору та отримання всіх необхідних документів і першого платежу від Замовника згідно п. 5.1. даного Договору; 3.1.11.Надати консультацію та необхідну інформацію в підготовці візових документів (список документів, заповнення анкет,); 3.1.12.Видача студенту (після підтвердження статусу студента) засвідчення про зарахування до ВНЗ для отримання візи та з перекладом на українську мову для виготовлення дорослого закордонного паспорту, відстрочки від військової служби на період навчання; 3.1.13.Консультувати та інформувати Замовника щодо організації процесу навчання та побуту (проживання, харчування, зв`язок, тощо) в ВНЗ; 3.1.14. Інформувати Замовника про хід вступної кампанії та про його статус в рамках ВНЗ; 3.1.15. Виконувати Інші дії, які Сторонами будуть додатково визначені і письмово узгоджені; 3.1.16.Прийняти по Акту приймання передачі документи Замовника, необхідні дія виконання зобов`язань по даному Договору; 3.1.17.Виконавець вільний в методах і способах здійснення своїх зобов`язань за даним Договором, у тому числі в визначенні переліку третіх організацій/фізичних осіб необхідних для їх виконання. Виходячи з наведеного суд встановлює, що відповідач зобов`язався надати позивачу консультативні та посередницькі послуги. Відповідно п. 10.1 Договору, цей договір діє до 01 вересня 2021 року та до повного виконання. Згідно копій квитанцій № 0.0.1976453484.1 від 15.01.2021 року та № 0.0.1981893011.1 від 18.01.2021 року [PERSON] сплатила відповідачу 10300,00 грн. та 800,00 грн. відповідно. Відповідно до Заяви позивача до Директора [PERSON] ( від 12.07.2021р) позивачка звертається до відповідача з проханням розірвати Договір від 12.01.2021 року в зв`язку з порушенням умов договору, а саме п.п. 3.1.5., 3.1.7., 3.1.8, 3.1.9, та за наслідком розгляду заяви повернути позивачу сплачені ним кошти в повному обсязі. На дану Заяву відповідач відповів відмовою. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частин 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним в судовому порядку за позовом однієї із сторін цього правочину або іншої заінтересованої особи, що заперечують його дійсність на підставах, встановлених законом. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. (частина 1 ст. 203 ЦК) Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Позивач вказує, що звертається до суду з підстав невиконання відповідачем умов Договору про надання консультаційних послуг від 12.01.2021 року. Вказує, що відповідачем будь-яких дій на виконання умов укладеного договору не вчинялось, а сплачені кошти не повернуті. Позивач просить суд визнати вказаний договір недійсним у зв`язку з тим, що відповідач не має Ліцензії для підготовки до вступу до ВНЗ, відповідно до Постанови КМУ № 1019 від 08.08.2019 року « Про порядок ліцензування діяльності з надання освітніх послуг». Суд критично ставиться до посилання позивача, адже предметом Договору про надання консультаційних послуг від 12.01.2021 року є не підготовка до вступу до вищого навчального закладу, а надання послуг консультативно - інформаційного характеру. Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до п. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до\~ч.1\~ст.81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона зобов`язана\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Дослідивши вимоги позивача про визнання Договору недійсним, суд приходить до висновку, що позивачем жодним чином не доведено достатність підстав для визнання договору недійсним, а тому суд відмовляє в задоволенні вказаної вимоги. Другою вимогою вказаного позову було стягнути з відповідача на користь позивача 11100,00 грн. відповідно до ст. 216 ЦК України. Суд встановлює, що ст. 216 ЦК України регулює правові наслідки недійсності правочину. Відповідно до Постанови ВП ВС від 04.12.2019 (справа 917/1739/17) Верховний суд зазначає, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, як помилково вважали суди попередніх інстанцій у цій справі. Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду, є невиконання відповідачем Договору про надання консультаційних послуг, а тому невірне правове обґрунтування позивача з посиланням на наслідки недійсності правочину не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Верховний Суд зазначає, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Відповідно до пункту 3.1.16. виконавець зобов`язаний Прийняти по Акту приймання передачі документи Замовника, необхідні дія виконання зобов`язань по даному Договору. Відповідач вказує, що послуги були надані в повному обсязі. Однак жодних доказів на підтвердження виконання умов договору відповідачем не надано. Під судового засідання відповідач звернувся до суду з клопотанням про допит свідка, однак судом відмовлено в задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що показання свідка не може бути належним доказом для встановлення виконання умов Договору. Надані відповідачем (скріншоти ) переписки у месенджері, прямо не підтверджують обставин що підлягають доказуванню по справі і також не можуть бути належним доказом виконання умов Договору. Акт виконаних будь-яких робіт стороною відповідача надано до суду не було. Відповідно до пункту 10.1. Даний Договір набирає сили з моменту підписання сторонами і діє до 1 вересня 2021 року та повного виконання зобов`язань сторін за цим договором. Відповідно до пункту 11.2. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. Таким чином, суд вбачає, що Договір про надання консультативних послуг є дійсним, однак відповідачем не виконаний. В судовому засіданні представник позивача наполягав, що виконання спірного Договору після закінчення встановленого строку його дії не має підстав, а зазначені у Договору послуги після закінчення дії Договору позивачу не потрібні. Суд встановлює, що факт закінчення строку дії двостороннього договору, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього договору і не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку. Навіть після закінчення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання. Однак, в кожному конкретному випадку необхідно брати до уваги зміст умов конкретного договору, його предмет та основні положення, які визначають зобов`язання сторін та обставини виконання ними умов договору, а також положення договору, які встановлюють наслідки закінчення строку дії договору, з урахуванням положень норм законодавства. Позивачем виконано умови Договору, що стороною відповідача не заперечується. Відповідно до п. 6.1. Договору, у випадку порушення Виконавцем умов, передбачених пунктом 3.1. Договору, Виконавець сплачує Замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожний день прострочення від суми Договору п. 4.2. Однак суд розглядає справу лише в межах позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позивачем не заявлено вимог про стягнення шкоди, або пені, суд не застосовує наслідки невиконання Договору передбачений самим Договором, а виходить з загальних положень законодавства. Так, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Таким чином, суд встановлює, що відповідачем отримані та зберігаються кошти у розмірі 11100,00 грн., на підставі Договору без його виконання та дія якого закінчилася, а необхідність виконання послуг відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких обставин, суд вбачає задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 11100,00 грн. як безпідставно набуте майно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial