Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

19.10.2021р. представник [PERSON] адвокат Савицька О.М. звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою від 11.11.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с.44). 20.12.2021р. представник позивача-адвокат Савицька О.М. надала заяву про зміну предмету позову про стягнення аліментів на утримання дітей (а.с.64-68). Ухвалою суду від 23.02.2022р. прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову від 20.12.2021р. (а.с.117) Позов обґрунтовано тим, що 01.12.2001р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Повнолітній син та неповнолітня донька проживають разом із матір`ю, перебувають на її утриманні. Домовленості між батьками щодо утримання неповнолітньої [PERSON] не досягнуто, відповідач перебуває в працездатному віці, працює, має постійний дохід, проте не в повній мірі виконує покладені на нього батьківські обов`язки по утриманню доньки. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Отже, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття. Крім того, повнолітній син [PERSON] не працює, є студентом заочної форми навчання факультету експлуатації технічних систем на водному транспорті Київського інституту водного транспорту ім.Гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного, Державного університету інфраструктури та технологій. Не зважаючи на те, що син навчається заочно, він постійно займається, здобуває нові знання та не має змоги працювати. Навчання [PERSON] відбувається на платній основі на підставі Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №21-ЗЕ-1004/СП. Згідно п.1 Розділу3 Договору, вартість навчання складає 22954 грн. на рік, що в цілому становить 68862 грн. за три роки навчання з 2021р. по 2024р. Крім того, організація навчального процесу та складання сесій потребує періодичних поїздок з м.Одеси до м.Київ з організацією проживання та харчування на період іспитів. Отже, [PERSON] , який є повнолітнім студентом та продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги від батька, який має змогу надати таку допомогу. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) з дня пред`явлення позову до досягнення сином віку 23 років, або до припинення ним навчання. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив та заперечення, в яких вказав, що жодних заперечень з приводу вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від заробітку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку він не має, позов в цій частині визнає. Щодо обов`язку та можливості утримувати свого повнолітнього сина зазначив, що позивачем не доведено потребу у наданні такої матеріальної допомоги, копія договору про надання платної освітньої послуги не містить дати його укладання. При цьому заочна форма навчання створена державою саме для можливості навчатися особам, зайнятим на роботі, якою скористався син, працюючи у кав`ярні, крім того син надає послуги таксі на автомобілі «КІА» н/з [NUMBER] , про що є відповідні оголошення в групі «Красносілка. На даний час відповідач продовжує працювати та отримувати заробітну плату, однак має інвалідність 2 групи, у зв`язку з серцевим захворюванням обмежений у можливостях повноцінної праці. Наразі в нього немає такого доходу, який би надавав можливість утримувати працездатного повнолітнього сина, котрий фактично працює та навчається на заочні формі навчання і не позбавлений можливості суміщати роботу з навчанням. (а.с.87-92, 102-106) В судових засіданнях позивач [PERSON] та її представник-адвокат Савицька О.М. підтримали позов в повному обсязі, в подальшому адвокат Савицька О.М. надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.155). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, в судові засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі (а.с.77-78, 154) Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 01.12.2001р. між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №1148 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ), (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ) та повнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ), (а.с.11,12). Стосовно стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , суд зазначає, що згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом враховано, що відповідачем визнано позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі та способі, запропонованим позивачем, а отже, позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання суд зазначає наступне. Так, копією довідки №175/з від 30.09.2021р. підтверджено, що [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу заочної форми навчання спеціальності 271 РМТ спеціалізації УСТСК Київського інституту водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного Державного університету інфраструктури та технологій (а.с.24). Також позивачем надано копію договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №21-ЗЕ-1004/СП без дати, укладеного між проректором Державного університету інфраструктури та технологій та [PERSON] . Згідно п.1 Розділу3 Договору, вартість навчання складає 22954 грн. на рік, що в цілому становить 68862 грн. за три роки навчання з 2021р. по 2024р. Дійсно, у вказаному договорі відсутня дата його підписання, про що зауважив відповідач. Разом із тим, суд оцінює докази у їх сукупності, тому з врахуванням наявності довідки №175/з від 30.09.2021р., якою підтверджено, що [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу заочної форми навчання, а також копій квитанцій про сплату за навчання [PERSON] №63 від 27.09.2021р. на суму 11477 грн. та №СВ06241115/1 від 23.02.2022р. на суму 11477 грн. (а.с.151, 152), суд вважає підтвердженим факт того, що повнолітній [PERSON] продовжує навчання. Статтею 199 СК України\~визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини 1\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, [PERSON] досяг повноліття [INFO] та продовжує навчання. При цьому обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання, такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 квітня 2019 р. (касаційне провадження №61-12782св18) в результаті перегляду справи №644/3610/16-ц. Відомості про те, що повнолітній [PERSON] має власне джерело доходу суду не надані. Одночасно суд надає критичну оцінку твердженням відповідача про те, що [PERSON] працює у кав`ярні, оскільки це нічим не підтверджено, а також вважає недопустимим доказом скрин-шот з додатку «Вайбер» про те, що нібито [PERSON] надає послуги таксі за що отримує кошти (а.с.93). Отже, з врахуванням викладеного, суд вважає, що потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із продовженням навчання існує. Оцінюючи можливість відповідача, як батька, надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, суд враховує, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи (а.с.54) , його незадовільний стан здоров`я (а.с.107-109), водночас суд приймає до уваги, що відповідач офіційно працевлаштований, в нього відсутні рекомендації щодо неможливості працювати, тобто його не визнано непрацездатним. Крім того, за клопотанням представника позивача судом було витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області інформацію про доходи відповідача у період з 2020 року по дату виконання запиту та від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області інформацію про отримання [PERSON] пенсійних виплат у період з 2020р. по дату виконання запиту. З довідок наданих відповідними органами вбачається, що відповідач має регулярний сталий дохід, а також забезпечений пенсією по інвалідності у достатньому розмірі (а.с.130-138) Отже, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягнення аліментів з моменту пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною, двадцяти трьох років. На думку суду, з врахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, вказаний розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також узгоджується із матеріальним положенням відповідача, станом його здоров`я (в тому числі з врахуванням того, що з відповідача також підлягають до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої доньки). Суд роз`яснює, що відповідно до ч.1\~ст.192 Сімейного кодексу України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі\~Серявін та інші проти України\~від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі\~Руїс Торіха проти Іспанії\~від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Згідно ч.ч.1-3\~ст.12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.ч.1,\~5,\~6\~ст.81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~Згідно ч.1 ст.191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. П.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~передбачено, що від слати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Пунктом 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю; Відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджено копією пенсійного посвідчення, тому звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, суд, беручи до уваги те, що на підставі п.п.3, 13 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивача і відповідача звільнено від сплати судового збору, а тому, відповідно до вимог ч.6\~ст.141 ЦПК України, сторони\~судові витрати, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Стосовно вимог про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, суд враховує, що вказані витрати не підтверджені жодним чином, тому не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved