Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості(далі - КМЦЗ) кошти в сумі 4806,45 грн та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 21 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до позивача із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом Печерської районної філії КМЦЗ від 21 квітня 2020 року № НТ 200421 відповідачу надано статус безробітного. Внаслідок проведеної позивачем перевірки було встановлено, що позивач під час перебування на обліку в КМЦЗ з 01 червня 2020 року до 11 червня 2020 року перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (далі - ТОВ «Епіцентр К») про що відповідач повинен був повідомити відповідно до норм чинного законодавства. Таким чином, позивач прийняв рішення про припинення реєстрації відповідача як безробітного та припинення виплати йому допомоги по безробіттю. Разом з тим, згідно з довідкою-рахунком від 02 листопада 2020 року №320 розмір надлишкового виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття становить 4806,45 грн. 06 листопада 2020 року відповідач особисто отримав лист-повідомлення про необхідність повернення коштів в добровільному порядку. Станом на час звернення до суду з позовом, відповідач в добровільному порядку кошти не повернув. Несплата вказаної суми наносить шкоду державі, оскільки перешкоджає в повному обсязі КМЦЗ забезпечувати соціальний захист громадян шляхом виплати допомоги по безробіттю. На підставі викладеного, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року позов в - задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь Київського міськогоцентру зайнятості України кошти в сумі 4806,45 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Київського міськогоцентру зайнятості України витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 08 грудня 2021 року від [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 17 січня 2022 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення від 15 липня 2021 року задоволено. Скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року за позовом Київського міськогоцентру зайнятості України до [PERSON] про стягнення коштів. Справу призначено до розгляду по суті. В судовому засідання представник позивача позов підтримав, просив про його задоволення. Відповідач проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України,суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в КМЦЗ з 21 квітня 2020 року. Згідно з наказом від 29 травня 2020 року № 77/ФЦ-п [PERSON] прийнято на посаду комплектувальника товарів дільниці комплектації та пакування відділу складської логістики «Фулфілмент-Центр» Віскозна» товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» за основним місцем роботи з 01 червня 2020 року з посадовим окладом згідно штатного розпису, встановивши строк випробування один місяць. 11 червня 2020 року [PERSON] звільнився за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно з наказом від 10 червня 2020 року №80/ФЦ-п. Наказом від 10 червня 2020року №80/ФЦ-п [PERSON] 11 червня 2020 року звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Згідно з актом розслідування страхових випадків від 22 жовтня 2020 року №2378, складеного провідним інспектором відділу розслідувань страхових випадків КМЦЗ Орловою Т.В. за участю начальника відділу розслідування страхових випадків КМЦЗ [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Епіцентр К» з 01 червня 2020 року до 11 червня 2020 року. Згідно з наказом КМЦЗ від 04 листопада 2020 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до пункту 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», пункту 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. 1), 2) п. 30 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності». Згідно з довідкою-розрахунком від 02 листопада 2020 року № 320, складеною відділом бухгалтерського обліку КМЦЗ сума коштів, яка підлягає поверненню [PERSON] становить 4806,45 грн. 02 червня 2021 року [PERSON] подав КМЦЗ заяву, в якій зазначив про те, що перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (далі - ТОВ «Епіцентр К») про що повідомив куратора центру зайнятості, на що куратор надав відповідь, що уразі не проходження випробувального терміну його знову візьмуть на облік. При цьому, кошти за липень 2020 року повертає. Згідно з квитанцією від 02 червня 2021 року [PERSON] повернув Київському міському центру зайнятості 1 000 грн. Встановивши зазначені обставини, слід дійти висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Згідно з підпунктом 1) ч. 1 ст. 31 Закону України від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Згідно з абз. 1, 2 підпункту 1) п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 р. № 792Центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного: з дня: початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, суспільно корисних роботах під час воєнного стану, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів, у виконанні оплачуваних робіт згідно з освітньою програмою під час проходження зареєстрованим безробітним виробничого навчання та виробничої практики або стажування на підприємстві, в організації, установі, або під час проходження ним індивідуального навчання на робочому місці (на виробництві); працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту). При цьому відповідно до п. 1) ч. 2 цієї статті поновлення виплати та розрахунок залишку від загальної тривалості виплати допомоги по безробіттю здійснюються в межах дворічного періоду з дня: 1) перереєстрації безробітного. Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення`до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення`реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. У частині другій статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. В той же час, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи із наведених законодавчих положень, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні центру зайнятості, про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю. Таким чином, за час перебування обліку у центрі зайнятості відповідачв якості безробітного не повідомив позивача про те, що з 01 червня 2020 року до 11 червня 2020 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Епіцентр К», що свідчить про наявність факту недобросовісності з боку відповідача щодо отримання ним спірних коштів за період з 01 червня 2020 року до 11 червня 2020 року в сумі 4806,45 грн. Разом з тим, відповідач повернув позивачу частину виплаченої йому допомоги по безробіттю в сумі 1000 грн, що підтверджується квитанцією від 02 червня 2021 року № 15. При цьому, відповідач не позбавлений права на повторне звернення до позивача для повторної реєстрації в КМЦЗ в якості безробітного в установленому законом порядку. За таких обставин, наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 3806,45 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 1 793 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial