Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», про визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Посилається в позові на те, що відповідно до ордеру на жиле приміщення серії Б № 008645 від 06.11.2007 року, виданого Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією, [PERSON] із сім`єю із чотирьох осіб: самого наймача, дружини [PERSON] , доньки [PERSON] та син [PERSON] отримали право на зайняття жилого приміщення квартири [ADDRESS] . Вказана квартира складається із трьох кімнат жилою площею 52,82 кв. м. та на даний час не приватизована. Позивачка, [PERSON] , [INFO] є донькою наймача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в подальшому у зв`язку з укладенням шлюбу прізвище позивач « [PERSON] » змінила на « [PERSON] ». [INFO] батько наймач [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть від 11.11.2019 виданий Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 18721. Мати та брат позивачки проживають за межами України, в зв`язку з чим, на даний момент в квартирі зареєстрована та проживає тільки позивач, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №45394304 від 02.12.2019. Після смерті батька, позивачка звернулася до експлуатуючої організації будинку ТОВ «Перший український експертний центр» з проханням переоформити особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на її ім`я замість померлого батька. 28.11.2019 листом № 1522 ТОВ «Перший український експертний центр» відмовило позивачу у переведені особового рахунку та роз`яснено, що для вказаних дій позивачу необхідно надати розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення її наймачем вказаної квартири. Позивач звернулася до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації з метою отримання відповідного розпорядження про визнання її наймачем квартири [ADDRESS] . Інші члени сім`ї наймача та особи, що вказані в ордері, а саме: мати та брат позивача, фактично які проживають в Росії за адресою: [ADDRESS] , надали письмові згоди та не заперечували щодо визнання позивача наймачем, які посвідченні нотаріусом Вилючиинського нотаріального округу Камчатського краю Красавіною І.М. Проте Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація не надала відповідне розпорядження про визнання позивача наймачем вказаної квартири за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача та своїм листом № 102-102/ж - 1950-61 від 12.01.2021 надала відповідь - Заява щодо видачі розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про призначення позивача квартиронаймачем квартири [ADDRESS] для переведення особового рахунку розглянуто. Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу України, Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів України. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства України, є недійсними. Враховуючи вищезазначене, а також і те що будинок обслуговується ТОВ «Перший український експертний центр» вважають правомірним переведенням особового рахунку (в разі зареєстрованого 1- го наймача у вказаній квартирі) обслуговуючою організацією, - ТОВ «Перший український експертний центр» за письмовою заявою заявника та пред`явлення: копії ордера на займане житло, свідоцтво про смерть колишнього наймача. На підставі зазначеного позивач повторно звернувся до ТОВ «Перший український експертний центр» проте до вирішення даних питань це не призвело і кожна організація відстоювала свої позиції. Позивач вважає, що у зв`язку зі смертю наймача відповідачі зобов`язані внести зміни до договору найму і визнати її наймачем вказаної квартири. З часу вселення вона постійно проживає і користується як член сім`ї житловим приміщенням, бере участь у витратах на комунальні послуги та користування приміщенням, виконує інші зобов`язання, що випливають з договору найму житлового приміщення. Іншого житла не має. Зазначені обставини підтверджуються рахунками про сплату комунальних послуг з урахуванням всіх зареєстрованих членів сім`ї. Вважає, що її право є порушеним та підлягає захисту. Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - 1 в судове засідання з`явився, надав відзив та пояснив, що позовні вимоги не визнає та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, з наступних підстав, а саме: вважає позовні вимоги не обгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про столицю України місто-герой», у районах м. Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації. За змістом положень ст. 1 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Ст. 6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Діяльність районних в м. Києві державних адміністрацій обмежена нормами законів України «Про столицю України - місто - герой Київ», «Про місцеві державні адміністрації», розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державних адміністрацій», а також іншими відповідними рішеннями Київської міської ради та розпорядженнями її виконавчого органу - Київської міської державної адміністрації. Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган державної влади, суб`єкт владних повноважень, утворена 31 жовтня 2010 року розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.09.2010 № 787 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві», у своїй діяльності є підпорядкованою, підзвітною та підконтрольною виконавчому органу Київської міської ради - Київській міській державній адміністрації. Ст. 18 Житлового кодексу Української РСР визначено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в м. Києві державними адміністраціями окремих повноважень», доручено районним в м. Києві державним адміністраціям реалізовувати окремі повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), надані виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими актами діючого законодавства України. Зокрема п. 25 додатку 4 до вказаного розпорядження, Деснянській районній в м. Києві державній адміністрації надано повноваження на укладення договорів найму житло. Пунктом 1 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві», затверджені переліки підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в м. Києві державних адміністрацій, згідно з додатками 1- 10 до цього розпорядження. У таблиці 6 «Житлове господарство» Додатку 3 до вказаного вище розпорядження наведений перелік житлових будинків, що віднесені до сфери управління відповідача 1, в якому будинок [ADDRESS] відсутній і не належить до сфери управління відповідача 1, оскільки збудований ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» за кошти інвесторів. Житлово-експлуатаційною організацією, на обслуговуванні якої знаходиться будинок за вказаною адресою, є товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр». Вказана обставина визнана позивачем у позовній заяві, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. З наведеного вбачається що Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація не є наймодавцем. Додатковим підтвердженням наведених вище обставин є те, що договір найму жилого приміщення за вказаною адресою між Відповідачем 1 та [PERSON] не укладався, відтак Відповідач 1 не має правових підстав для його заміни. З урахуванням викладеного, відмова Відповідача 1 видати розпорядження про визначення Позивача наймачем квартири [ADDRESS] , обгрунтована відсутністю правових підстав та необхідного обсягу повноважень для вчинення таких дій, відтак - є правомірною і повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Відповідач 1 вважає себе неналежним відповідачем. На підставі викладеного прошу суд в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - 2 в судове засідання з`явився, надав відзив та пояснив, що позовні вимоги не визнає та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, з наступних підстав, а саме: вважає позовні вимоги не обгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Причиною відмови у переведенні особового рахунку було вказано, що для переведення необхідно надати відповідачу 2 розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, яким саме позивача буде визначено наймачем вказаної квартири. До матеріалів справи такого розпорядження позивачем не надано. Відповідно до ст. ст. 103, 104, 106 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї вказаної квартири. Відповідно до ст. ст. 30, 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» питання про внесення змін до договору найму жилих приміщень (переведення особового рахунку) громадян житла, що належить до державної або комунальної власності здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Виходячи з викладеного у відповідача 2 відсутні повноваження для укладення договору найму та вносити зміни, оскільки відповідач не був стороною договору. Оскільки Відповідач 2 не є та ніколи не був наймодавцем житлового фонду Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації у зв`язку з чим не може визнати позивача наймачем вказаної квартири а також вважає себе неналежним відповідачем, на підставі викладеного просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 3 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово - експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Частинами 1, 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Судом встановлено, що відповідно до ордеру на жиле приміщення серії Б № 008645 від 06.11.2007 року, виданого Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією, [PERSON] із сім`єю із чотирьох осіб: самого наймача, дружини [PERSON] , доньки [PERSON] та син [PERSON] отримали право на зайняття жилого приміщення квартири [ADDRESS] . Вказана квартира складається із трьох кімнат жилою площею 52,82 кв. м. та на даний час не приватизована. Позивачка, [PERSON] , [INFO] є донькою наймача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в подальшому у зв`язку з укладенням шлюбу прізвище позивач « [PERSON] » змінила на « [PERSON] ». [INFO] батько наймач [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть від 11.11.2019 виданий Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 18721. Мати та брат позивачки проживають за межами України, в зв`язку з чим, на даний момент в квартирі зареєстрована та проживає тільки позивач, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №45394304 від 02.12.2019. Після смерті батька, позивачка звернулася до експлуатуючої організації будинку ТОВ «Перший український експертний центр» з проханням переоформити особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на її ім`я замість померлого батька. 28.11.2019 листом № 1522 ТОВ «Перший український експертний центр» відмовило позивачу у переведені особового рахунку та роз`яснено, що для вказаних дій позивачу необхідно надати розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення її наймачем вказаної квартири. Позивач звернулася до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації з метою отримання відповідного розпорядження про визнання її наймачем квартири [ADDRESS] . Інші члени сім`ї наймача та особи, що вказані в ордері, а саме: мати та брат позивача, фактично які проживають в Росії за адресою: [ADDRESS] , надали письмові згоди та не заперечували щодо визнання позивача наймачем, які посвідченні нотаріусом Вилючиинського нотаріального округу Камчатського краю Красавіною І.М. Проте Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація не надала відповідне розпорядження про визнання позивача наймачем вказаної квартири за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача та своїм листом № 102-102/ж - 1950-61 від 12.01.2021 надала відповідь - Заява щодо видачі розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про призначення позивача квартиронаймачем квартири [ADDRESS] для переведення особового рахунку розглянуто. Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу України, Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів України. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства України, є недійсними. Враховуючи вищезазначене, а також і те що будинок обслуговується ТОВ «Перший український експертний центр» вважають правомірним переведенням особового рахунку (в разі зареєстрованого 1- го наймача у вказаній квартирі) обслуговуючою організацією, - ТОВ «Перший український експертний центр» за письмовою заявою заявника та пред`явлення: копії ордера на займане житло, свідоцтво про смерть колишнього наймача. На підставі зазначеного позивач повторно звернувся до ТОВ «Перший український експертний центр» проте до вирішення даних питань це не призвело і кожна організація відстоювала свої позиції. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Тобто, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї, закріпленого в ст.64 ЖК України, члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року » Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" / з відповідними змінами / предметом доказування у справах про визнання права користування приміщенням, зміну, розірвання договору найму є: - укладення наймачем договору найму жилого приміщення; - вселення позивача у спірне приміщення у встановленому порядку і фактичне проживання в ньому; - коло осіб, які володіють самостійним правом користування спірним приміщенням на момент вселення, їх згода на вселення; - умови та порядок вселення позивача, користування ним спірним приміщенням. Згідно зі ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця. В матеріалах справи відсутній договір найму. З матеріалів справи вбачається і підтверджується відзивом відповідача на позов, який у цій частині не спростовувався позивачем, договір відсутній і нема підстав вносити у не існуючий договір змін.. Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, цивільне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, що в зв`язку з неправомірними діями або бездіяльністю порушуються права особи, яка звернулася до суду за захистом. Під способами захисту цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Розкриваючи зміст свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов`язання особи до укладення відповідних договорів). Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. При цьому, позивачем до початку першого судового засідання клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не заявлялось. Деснянській районній в м. Києві державній адміністрації надано повноваження на укладення договорів найму житло. Пунктом 1 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві», затверджені переліки підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в м. Києві державних адміністрацій, згідно з додатками 1- 10 до цього розпорядження. У таблиці 6 «Житлове господарство» Додатку 3 до вказаного вище розпорядження наведений перелік житлових будинків, що віднесені до сфери управління відповідача 1, в якому будинок [ADDRESS] відсутній і не належить до сфери управління відповідача, отже Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація позбавлена можливості договори найму щодо житлового будинку в якому знаходиться спірне житлове приміщення, а до Київської міської ради - з даним питанням позивач не зверталась. За таких обставин та з урахуванням викладеного вище суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed