Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 20 серпня 2021 року в мережі інтернет вона побачила оголошення про надання певними особами послуг з оформлення документів для працевлаштування за кордоном. Для отримання вказаних послуг, вона зателефонувала за номером телефону, зазначеному у вказаному оголошенні, зокрема [NUMBER] . На її телефонний дзвінок відповіла жінка, яка зазначила, що її звуть [PERSON] . Під час телефонної розмови між позивачем та [PERSON] склалася усна домовленість про подальше укладання між ними договору про надання останньою послуг з оформлення документів для працевлаштування за кордоном. Крім того, у телефонній розмові відповідач повідомила позивачу, що за її послуги вона повинна буде сплатити на її картковий рахунок 19074 гривень. Номер свого карткового рахунку [PERSON] надіслала позивачу за допомогою смс повідомлення. 21 серпня 2021 року [PERSON] , зі свого карткового рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Універсал Банк», на картковий рахунок відповідача [PERSON] , а саме: № [NUMBER] , який також відкритий в АТ «Універсал Банк», було перераховано грошові кошти у сумі 19074 гривень, що підтверджується квитанцією №11M9-040A-PE3X-0KX6, однак, а ні станом на день перерахування вказаних коштів на рахунок [PERSON] , а ні по сьогоднішній день укладення договору про надання послуг з оформлення документів для працевлаштування за кордоном між ними так і не відбулося, жодних послуг [PERSON] позивачу не надавала та взагалі заблокувала її дзвінки. Отже, зазначена сума була перерахована нею на рахунок [PERSON] помилково, оскільки жодних діючих договорів,\~ які були б підставою для перерахування грошових коштів у зазначеному розмірі, між нею та відповідачем ніколи не існувало та не укладалось, жодних грошових зобов`язань вона перед [PERSON] не має. Оскільки вказану суму позивач\~ перерахувала на рахунок [PERSON] помилково та відповідачем вказана сума їй повернута не була 16 листопада 2021 року [PERSON] надіслала відповідачу письмову вимогу щодо повернення їй помилково перерахованих коштів, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 16 листопада 2021 року, однак, відповідь відповідача на свою вимогу на сьогоднішній день так і не отримала. Отже, відповідач безпідставно заволоділа майном позивачки, а саме грошовими коштами у розмірі 19074 гривень, у зв`язку з чим вона набула право на повернення таких коштів відповідно до вимог ст.ст. 1212, 1213, 1214 ЦК України. Окрім того, позивачем зазначається, що своїми діями, які полягають у неповерненні позивачу її коштів, відповідач завдала їй значних душевних страждань. Кошти, які позивач перерахувала на рахунок [PERSON] вона накопичувала не один місяць, маючи намір виїхати за кордон з метою працевлаштування. Фактично [PERSON] заволоділа її грошовими коштами, шляхом введення позивача в оману, оскільки, незважаючи на усну домовленість між ними, після того, як вона перевела на її рахунок кошти, заблокувала дзвінки позивачки, будь-які договори про надання їй послуг з оформлення документів для поїздки за кордон з метою працевлаштування з позивачем не уклала, на її письмову вимогу про повернення коштів жодним чином не реагує. Внаслідок дій відповідача, позивач вимушена звертатися до суду з вказаним позовом, витрачати свій час для участі в судових засіданнях з розгляду справи, а також контролювати рух справи, складати відповідні клопотання та заяви у відповідності до діючого законодавства, хоча не має жодної юридичної освіти та постійно сподіватися на позитивний для неї розгляд справи та отримання рішення суду про задоволення позову. Крім того, з метою захисту своїх порушених прав, за подання зазначеного позову до суду, вона повинна витратити власні кошти на оплату судового збору, хоча розмір її заробітної плати не є значним. Також дії відповідача призводять до скрутного матеріального становища, кошти, які були безпідставно отримані відповідачем з її карткового рахунку, вона могла витратити на власні потреби, однак відповідач тривалий час їх не повертає позивачу. Враховуючи вищевикладене, просить суд про повернення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 19074 гривень та стягнення з відповідача моральної шкоди розмірі 5000 гривень. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.08.2021 року [PERSON] , з карткового рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ «Універсал Банк», на картковий рахунок відповідача [PERSON] [NUMBER] , відкритого в АТ «Універсал Банк», було перераховано грошові кошти у сумі 19 074 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією №11M9-040A-PE3X-0KX6 від 21.08.2021 року. За фактом заволодіння невідомою особою шахрайським шляхом грошовими коштами [PERSON] 09.10.2021 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР (номер кримінального провадження № 12021226230000176. Із заяви-вимоги про повернення коштів від 16.11.2021 року, вбачається що [PERSON] зверталась із зазначеною заявою-вимогою до [PERSON] про повернення протягом 10 календарних днів, з дня отримання вказаного листа, грошових коштів у сумі 19\~074,00 грн., які 21.08.2021 року були зараховані на картковий рахунок [PERSON] . Також із зазначеної заяви-вимоги вбачається, що [PERSON] зазначає, що зазначені кошти були перераховані нею з її карткового рахунку на картковий рахунок [PERSON] помилково, оскільки жодних договорів між ними не укладалося та вона не є боржником перед нею за будь-якими зобов`язаннями.\~\~ Так, з інформаційної довідки Акціонерного Товариства «Універсал Банк» встановлено, що отримувачем грошових коштів, відповідно до квитанції №11М9-040А-РЕ3Х-0КХ6 є [PERSON] , кошти були зараховані 21.08.2021 року о 12:25 у сумі 19\~074,00 грн. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття\~1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від\~30 серпня 2018 року у справі № 334/2517/16-ц (провадження № 61-29056св18), а також у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року справа № 539/3403/17 (провадження № 61-15499св19). Як встановлено судом, 21.08.2021 року [PERSON] було перераховано [PERSON] грошові кошти у сумі 19 074 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією №11M9-040A-PE3X-0KX6 від 21.08.2021 року. Зазначені кошти були перераховані за усною домовленістю, за якою відповідач зобов`язувалася укласти з позивачем договір та надати послуги з оформлення документів для працевлаштування за кордоном, однак після отримання коштів відповідач перестала виходити на зв`язок та ухилилилася від надання послуг. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, докази повернення позивачу грошових коштів у матеріалах справи відстуні. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи наведене, судом встановлено, що [PERSON] без правової на те підстави утримує грошові кошти позивачки, за таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду, а відтак підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31\~ березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Позивачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди, не доведено причинно-наслідковий звязок між завданою позивачу моральною шкодою та діями з боку відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial