Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 11 червня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кібальнік О.Ф. З метою продажу даної квартири заявник звернулася до приватного нотаріуса КМНО Бойко Л.М. для підготовки необхідних документів та після звернення до приватного нотаріуса було виявлено, що в договорі купівлі-продажу даної квартири було невірно зазначено прізвище заявника, а саме: замість « [PERSON] » було зазначено « [PERSON] ». У зв`язку з чим заявник просить суд встановити юридичний факт купівлі квартири [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] уродженкою селища Димитрове, міста Олександрія, Кіровоградської області, зареєстрованою та проживаючою в [ADDRESS] , (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.06.1992 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 11.06.1992 року державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кібальнік О.Ф., зареєстрованого у реєстрі за №2-1325 та зареєстрованого 23.12.1992 року в бюро технічної інвентаризації м. Олександрія Кіровоградської області за реєстровим номером 8833/55. Ухвалою судді Дарницького районного суд м. Києва від 09 березня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання з`явилася заявник, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11 червня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 11 червня 1992 року державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кібальнік О.Ф., зареєстрований в реєстрі за №2-1325, зареєстрований в МБТІ м. Олександрія Кіровоградської області 23 грудня 1992 року за реєстровим №8833/55. У відповідності до даного договору [PERSON] набула право власності на дану квартиру. З метою продажу даної квартири заявник звернулася до приватного нотаріуса КМНО Бойко Л.М. для підготовки необхідних документів та після звернення до приватного нотаріуса було виявлено, що в договорі купівлі-продажу даної квартири було невірно зазначено прізвище заявника, а саме: замість « [PERSON] » було зазначено « [PERSON] ». Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи. 10 березня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи. У відповідності до зазначеного свідоцтва [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з діючим паспортом громадянина України [NUMBER] , виданим 27 січня 1999 року Олександрійським МВУМВС України в Кіровоградській області, на момент укладання договору купівлі-продажу квартири заявник була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , тобто в квартирі на яку і набула право власності у відповідності до даного договору. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції 26 липня 2004 року, після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». За приписами ст. ст.76 - 81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі 320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, прізвище « [PERSON] », яке зазначене у правовстановлюючому документі, зокрема договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 11 червня 1992 року, посвідченого 11.06.1992 року державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кібальнік О.Ф., зареєстрованого у реєстрі за №2-1325 та зареєстрованого 23.12.1992 року в бюро технічної інвентаризації м. Олександрія Кіровоградської області за реєстровим номером 8833/55, не збігається з прізвищем заявника « [PERSON] », зазначеному у її паспорті, згідно якого між нею та [PERSON] було укладено даний договір купівлі-продажу квартири. З огляду на наведене, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до висновку що вимоги заяви обґрунтовані та знайшли своє підтвердження, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved