Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

позивач [PERSON] 13.04.2021 звернулася до суду з позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просила визначити розмір земельних часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0805 та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на [ADDRESS] в розмірі по 1/4 ідеальній частині для співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 3/10 ідеальних частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610300000:10:014:0063: на 1/20 частину земельної ділянки на [ADDRESS] , що належала [PERSON] за набувальною давністю; на 1/4 частину земельної ділянки на [ADDRESS] , що належала мамі позивачки, [PERSON] , у зв`язку з переходом права власності на будівлю і споруду. У провадження судді Слиша А.Т. вказана справа надійшла 19.04.2021 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 13.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15 червня 2021 року. Підготовче засідання було відкладено з поважних причин. Ухвалою підготовчого засідання від 07 червня 2022 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] , прийнято до провадження заяву про зміну предмету позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення частки [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0805 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на [ADDRESS] у розмірі 2/5 частин цієї земельної ділянки та визнання за [PERSON] як за набувачем права спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на [ADDRESS] права власності на 2/5 (дві п`яті) частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0805 га на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610300000:10:014:0063; позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в частині визнання права власності на 1/20 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610300000:10:014:0063, що належала [PERSON] , за набувальною давністю, залишено без розгляду. У обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що їй належать 3/5 частини в праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Іншими учасниками права спільної часткової власності на вказаний житловий будинок є фізичні особи співвідповідачі [PERSON] , [PERSON] . Будинок розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0805 га, кадастровий номер 4610300000:10:014:0063, яка згідно з Державним актом на право приватної власності на землю належала на праві спільної власності (без визначення часток) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Співвласник [PERSON] померла [INFO] . Донька [PERSON] - відповідачка [PERSON] спадщину матері прийняла й отримала на частину спадкового майна (1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] ) свідоцтво про право на спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину на належну спадкодавцю частину присадибної земельної ділянки відповідачка на цей час не одержала. Співвласник спірної земельної ділянки [PERSON] під час вчинення на користь позивачки [PERSON] правочину - Договору дарування від 05 березня 2002 року, подарував останній не лише 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] , а й 1/5 частину присадибної ділянки площею 0,0805 га, що відповідає вимогам частин 1, 4 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договору). Оскільки позивачка [PERSON] є співвласником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 11 жовтня 1996 року, за яким відповідачка [PERSON] подарувала позивачці 2/5 частини цього будинку, то згідно норм земельного та цивільного законодавства позивачка набула право спільної часткової власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй нерухоме майно. Розмір набутої частки у праві спільної власності на присадибну земельну ділянку відповідає (є пропорційним) розміру належної відчужувачу - попередньому власнику [PERSON] частки у праві спільної власності на житловий будинок, а саме - 2/5 частинам (ч. 2 ст. 120 ЗК України). На момент укладення між [PERSON] і [PERSON] договору дарування 2/5 частин житлового будинку [ADDRESS] від 11 жовтня 1996 року обдарованій [PERSON] не було відомо про те, що присадибна земельна ділянка, призначена для обслуговування житлового будинку, частку у праві власності на який нею набуто у власність, є передана за рішенням органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (Бориславською міською радою), у спільну власність фізичних осіб - співвласників житлового будинку. Водночас у силу положень земельного законодавства саме відповідачці у справі [PERSON] належало вчинити необхідні дії щодо юридичного оформлення земельних правовідносин згідно із вимогами законодавства щодо наслідків переходу права власності на подаровану нею частину житлового будинку. Однак таких дій відповідачка не вчинила і наведене законодавство не містить вказівки на можливість змусити відповідачку до дій з такого оформлення поза її волевиявленням, у зв`язку із чим і виник спір щодо умов та порядку реалізації набувачем майна права власності на земельну ділянку за наслідками укладення договору дарування частини нерухомого майна. На стягнення з відповідачів понесених судових витрат позивачка не претендує. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, її представник - адвокат Бабич І.А. подала заяву від 06.07.2022, у якій просить підготовче засідання проводити без її участі, за наявності передбачених ч.3 ст.200 ЦПК України підстав ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні (визнання позову відповідачем) просить ухвалити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибула, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі. Їй відомі приписи законодавства про те, що при відчуженні житлового будинку до покупця переходить також і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований. Вона не укладала з позивачкою договору купівлі-продажу землі, оскільки вважала, що земля перейшла до неї автоматично. Розмір частки присадибної ділянки, яка перебувала у її (відповідачки) володінні і користуванні, становить 2/5 частини земельної ділянки і відповідає розміру належної їй частки в праві власності на житловий будинок на [ADDRESS] . Спору стосовно розміру часток у праві на землю між співвласниками ніколи не виникало. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибув, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Оскільки після зміни предмету позову, до вказаного відповідача не пред`явлено позовних вимог, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги [PERSON] (з урахуванням зміни предмета спору) про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності на 2/5 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,0805 га по [ADDRESS] визнає у повному обсязі, оскільки рішення у справі не порушуватиме її (відповідача) цивільних прав, чи охоронюваних законом інтересів. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснювалось\~через неявку\~в судове\~засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] (до переміни прізвища [PERSON] ) належать 3/5 частини в праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , а саме: 2/5 частини - згідно з Договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Василевич О.Р. 11 жовтня 1996 року за реєстровим № 1-1490 (дарувальник - відповідачка [PERSON] ); реєстрація права власності у Комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» у реєстровій книзі № 24 за реєстровим № 3706; 1/5 частина - на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Дмитришиним С.К. 05 березня 2002 року за реєстровим № 359 (дарувальник - [PERSON] помер [INFO] ); реєстрація права власності у Комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» у реєстровій книзі 24 за реєстровим № 3706, що стверджується копіями вказаних договорів. Іншими учасниками права спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] є фізичні особи - співвідповідачі: [PERSON] , якому згідно з рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 15 березня 1994 року (справа № 2-70 1994 р.), зареєстрованим Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» у реєстровій книзі № 24 за реєстровим № 3706, належить 1/5 частина у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна; [PERSON] , якій відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Матолич-Обрізко Г.С. 25 квітня 2002 року за реєстровим № 847 після [PERSON] (спадкова справа № 63/2002 р.), зареєстрованого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» у реєстровій книзі № 24 за реєстровим № 3706, належить 1/5 частина вищезазначеного житлового будинку. Будинок [ADDRESS] розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0805 га, кадастровий номер 4610300000:10:014:0063, яка згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, виданим Бориславською міською Радою народних депутатів 19 вересня 1996 року на підставі рішення від 01 серпня 1996 року № 401 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ЛВ № 803, належала на праві спільної власності (без визначення часток) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Співвласник [PERSON] померла [INFO] . Донька [PERSON] (спадкоємець першої черги за законом) - відповідачка [PERSON] спадщину матері прийняла й отримала відповідно до вимог ст.ст. 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року на частину спадкового майна (1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] ) свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Матолич-Обрізко Г.С. 25 квітня 2002 року за реєстровим № 847. Свідоцтво про право на спадщину на належну спадкодавцю частину присадибної земельної ділянки площею 0,0805 та, кадастровий номер 4610300000:10:014:0063, на [ADDRESS] відповідачка станом на цей час не одержала, що не позбавляє її права оформити такі свої спадкові права в майбутньому, оскільки згідно з положеннями ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Співвласник спірної земельної ділянки [PERSON] під час вчинення на користь позивачки [PERSON] правочину - договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Дмитришиним С.К. 05 березня 2002 року за реєстровим № 359, подарував останній не лише 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] , а й 1/5 частину присадибної ділянки площею 0,0805 га, що відповідає вимогам частин 1, 4 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення договору), згідно з якими при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод; при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження будівлі і споруди. Земельні відносини, які формуються з приводу переходу земельних прав при набутті майнових прав на об`єкти нерухомості, розташовані на конкретній земельній ділянці, регламентуються нормами ЗК України, які є спеціальними відносно до цивільно-правових норм, які є загальними. Так, відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 2196-ХІІ від 13.03.1992, чинного на момент виникнення права спільної власності на спірну земельну ділянку та на момент укладання Договору дарування від 11 жовтня 1996 року за реєстровим № 1-1490 між [PERSON] і [PERSON] ) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу (у містах - не більше 0,1 гектара), і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Тобто, при відчуженні об`єктів нерухомого майна під час дії статті 30 ЗК України в редакції 1992 року закон в імперативній формі передбачав автоматичний перехід права власності на земельну ділянку до набувача у разі переходу права власності на будівлю і споруду. Поточна редакція статті 120 ЗК України, стаття 377 ЦК України (у чинній редакції) також передбачають припинення права власності чи користування земельною ділянкою та автоматичний перехід такого права при відчуженні будівлі або споруди до особи, що набуває право власності на нерухоме майно, і ці норми мають імперативний характер. Зокрема, за нормами частин 1-2 статті 120 ЗК України у чинній редакції, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Щодо застосування приписів вказаних статей у відповідних редакціях Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалася про те, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.17), від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц (пункт 61), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42)). Отже, чинне земельне та цивільне законодавство, як і норми статті 30 ЗК України в редакції 1992 року, імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Відтак, право приватної власності на будівлі створює правові підстави для переходу права на земельну ділянку до власника об`єкта нерухомості, розташованого на ній, у розмірі відповідно до положень статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України саме в силу правочину з придбання нерухомого майна та автоматичного переходу права власності на земельну ділянку відповідно до принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Цим зумовлюється право власника такого об`єкта нерухомості вимагати оформлення у встановленому порядку свого права власності (користування) відповідною земельною ділянкою. Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, оскільки позивачка [PERSON] є співвласником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на [ADDRESS] на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Василевич О.Р. 11 жовтня 1996 року за реєстровим № 1-1490, за яким відповідачка [PERSON] подарувала позивачці 2/5 частини цього будинку, то згідно вищезазначених правових норм позивачка набула право спільної часткової власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй нерухоме майно. Розмір набутої частки у праві спільної власності на присадибну земельну ділянку відповідає (є пропорційним) розміру належної відчужувачу - попередньому власнику [PERSON] частки у праві спільної власності на житловий будинок [ADDRESS] , а саме - 2/5 частинам (ч. 2 ст. 120 ЗК України). Саме в такому розмірі, пропорційному розміру частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна, [PERSON] подарував позивачці [PERSON] згідно з Договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області Дмитришиним С.К. 05 березня 2002 року за реєстровим № 359, 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] та 1/5 частину присадибної ділянки площею 0,0805 га, проти чого відповідачі - учасники права спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0805 га, кадастровий номер 4610300000:10:014:0063, на [ADDRESS] не заперечували. На момент укладення між [PERSON] і [PERSON] договору дарування 2/5 частин житлового будинку [ADDRESS] від 11 жовтня 1996 року за реєстровим № 1-1490 обдарованій [PERSON] не було відомо про те, що присадибна земельна ділянка, призначена для обслуговування житлового будинку, частку у праві власності на який нею набуто у власність, є передана за рішенням органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (Бориславською міською радою), у спільну власність фізичних осіб - співвласників житлового будинку. Водночас у силу наведених вище положень земельного законодавства саме відповідачці у справі [PERSON] належало вчинити необхідні дії щодо юридичного оформлення земельних правовідносин згідно із вимогами законодавства щодо наслідків переходу права власності на подаровану нею частину житлового будинку. Однак таких дій відповідачка не вчинила і наведене законодавство не містить вказівки на можливість змусити відповідачку до дій з такого оформлення поза її волевиявленням, у зв`язку із чим і виник спір щодо умов та порядку реалізації набувачем майна права власності на земельну ділянку за наслідками укладення договору дарування частини нерухомого майна. Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній землевласник процедур й порядку припинення свого права, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Пунктом г ч. 1 статті 87 ЗК України передбачено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, у тому числі, за рішенням суду. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визначення частки співвласника вищевказаної земельної ділянки відповідача [PERSON] у розмірі 2/5 частин та визнання за позивачем як за набувачем права спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на [ADDRESS] права власності на 2/5 частини вказаної земельної ділянки. Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 2091,39 грн, проте, враховуючи прохання позивача про залишення судових витрат за нею, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved