Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 08.06.2022 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання спільних малолітніх дітей сина [PERSON] та доньки [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що сторони проживали у незареєстрованому шлюбі, від спільного проживання в якому у них народилися діти. Діти довгий час проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. При цьому, відповідач проживає окремо від дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, яка необхідна для повноцінного харчування та розвитку. \~ \~ \~ \~З огляду на вказане, позивач просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08.06.2022 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Але, 07.07.2022 відповідач надав суду письмову заяву про визнання позовних вимог позивача, а 08.07.2022 року надав суду заяву про долучення розписки про сплату останнім позивачу коштів на утримання дитини у липні 2022 року. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд,\~дослідивши письмові\~докази,\~письмові заяви\~відповідача,\~наявні у\~матеріалах справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~вказаних правовідносин,\~дійшов до\~наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони по справі проживали разом у незареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] . [INFO] , де у свідоцтвах про народження в графі батько записано саме відповідача (а.с. 5, 6). Як зазначено у позові, що між сторонами припинено ведення спільного господарства, відповідач проживає в іншій місцевості, а сама позивач самостійно утримує їхніх спільних малолітніх дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON] . На даний час малолітні діти знаходяться на повному утриманні матері позивача по справі. В той же час, відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає, хоча це є його обов`язком. При цьому, відповідач, являється працездатним, інших дітей на своєму утриманні не має, інші стягнення на утримання непрацездатних осіб відсутні. Самим відповідачем, до суду не подано доказів на спростування зазначеного. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умова життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, а також той факт, що малолітні діти фактично знаходяться на утриманні матері позивачки [PERSON] , відповідач не надав доказів того, що він виконує покладені на нього обов`язки щодо утримання малолітніх доньки [PERSON] та сина [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає згідно зі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved