Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення частки спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , у спільному майні, а саме земельної ділянки площею 0,228 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 5121084800:02:001:0236 у розмірі Ѕ частини земельної ділянки та припинити право спільної сумісної власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 травня 2020 року було відкрито спадкову справу за №5/2020 відносно майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , в межах якої спадкоємцем за законом - онукою спадкодавця [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини. До складу спадкового майна входить: 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами та частка земельної ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер земельної ділянки 5121084800:02:001:0236. Документом, який підтверджує право власності на земельну ділянку є державний акт на право власності на земельну ділянку ЯИ №850035 з додатком, згідно якого власниками зазначеної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] , але не зазначено у яких частках їм належить зазначена земельна ділянка, тобто вона належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Згідно листа Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Теревнікової Л.М., повідомлено про те, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку необхідне рішення про встановлення часток у спільній власності. У зв`язку з вище викладеним, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивачка та її представник не з`явилися, але від представника позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі та слухати справу у його відсутність (а.с. 47). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову та просила справу слухати у її відсутність (а.с. 46). Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05 травня 2020 року було відкрито спадкову справу за №5/2020 відносно майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , в межах якої спадкоємцем за законом - онукою спадкодавця [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини (а.с. 12). До складу спадкового майна входить: 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами та частка земельної ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] ; кадастровий номер земельної ділянки 5121084800:02:001:0236. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ №850035 з додатком, згідно якого власниками зазначеної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] , але не зазначено у яких частках їм належить зазначена земельна ділянка (а.с. 15-16). Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5114397052020 від 25.05.2020 року, зазначено у розділі «Відомості про право власності» данні власників [PERSON] та [PERSON] , але також не зазначено у яких частках їм належить вищевказана земельна ділянка (а.с. 17-19). Як вбачається з відповіді архівного відділу Одеської районної державної адміністрації від 02.12.2021 року, на адвокатський запит №383 від 22.11.2021 року, [PERSON] та [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , також було надано копію рішення 26-ої сесії 6-го скликання Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області від 28.11.2007 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» (а.с. 29-30). Відповідно до листа від 26.05.2020 № 33/02-14 Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Теревнікова Л.М., повідомлено про те, що 05 травня 2020 року було відкрито спадкову справу за №5/2020 відносно майна померлої [INFO] [PERSON] , в межах\~якої,\~спадкоємцем за\~законом - онукою померлої [PERSON] , було подано заяву про прийняття спадщини, також зазначено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку необхідне рішення про встановлення часток у спільній власності (а.с. 13). Як вбачається зі спадкової справи № 5/2020 року, позивачка є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає (а.с. 65-100). Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої\~статті 16\~ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно положень ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між . власниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані \~докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved