Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача Великогаївської сільської ради про визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовує позов тим, що [PERSON] та [PERSON] є його батьками, яким за життя належало по Ѕ частки зазначеного будинковолодіння, який відносився до колгоспного двору. [INFO] померла мати позивача, яка заповіту не склала, на момент смерті з нею проживав та був зареєстрований його батько [PERSON] , який прийняв спадщину після [PERSON] . Крім цього, [PERSON] , як спадкоємець першої черги звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори, якою заведено спадкову справу №376/1996, відтак [PERSON] та [PERSON] успадкували після [PERSON] по ј частки вказаного будинковолодіння, державна реєстрація права власності на який проведена не була. Надалі, [INFO] помер батько позивача, який за життя склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів [PERSON] . На момент смерті позивач був зареєстрований з батьком. 03 вересня 2001 року за заявою позивача нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №595/2001. З наведеного випливає, що після смерті своїх батьків [PERSON] успадкував будинковолодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] , що також підтверджується виданим йому нотаріусом свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, на якій знаходиться будинковолодіння.\~Позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцю. З цих підстав позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просив суд визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно. Ухвалою судді від 04 березня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 12 квітня 2022 року на 11 год. 00 хв. 17 березня 2022 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла відповідь на запит суду, у якій зазначено, що спадкові справи №376/1996 та №595/2001знаходяться у Державному нотаріальному архіві Тернопільської області, а тому запит суду скеровано за належністю. Крім цього, до відповіді долучено інформаційні довідки зі Спадкового реєстру. 04 квітня 2022 року від Державного нотаріального архіву Тернопільської області надійшли копії спадкових справ №376/1996 та №595/2001. У зв`язку з неявкою відповідача та ненадходженням від нього відповіді на запит суду підготовче судове засідання, призначене на 12 квітня 2022 року на 11 год., відкладено на 12 травня 2022 року на 14 год. 40 хв. 19 квітня 2022 року представник відповідача Великогаївської сільської ради подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою він не заперечив проти задоволення позову та просив задовольнити позов у повному обсязі. Однак, відповідь на запит суду так і не надав. У зв`язку із ненадходженням від відповідача відповіді на запит суду та за клопотанням представника позивача підготовче судове засідання, призначене на 12 травня 2022 року на 14 год. 40 хв., відкладено на 15 червня 2022 року на 10 год. 00 хв. та, із цих самих причин, повторно відкладено на 07 липня 2022 року на 10 год. 25 хв. 05 липня 2022 року від представника відповідача Великогаївської сільської ради надійшла відповідь на запит суду, у якій зазначено, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були [PERSON] (голова) та [PERSON] (член колгоспного двору). На підтвердження зазначеного до відповіді долучено копію погосподарської книги. Також у цій відповіді представник відповідача просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову та просив задовольнити позов у повному обсязі. 07 липня 2022 року від представника позивача [PERSON] адвоката Дяків О.Я. надійшла заява про розгляд справи без її та позивача участі, згідно з якою позовні вимоги вони підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 1956 року У графі «Батько» у вказаному свідоцтві зазначено « [PERSON] », у графі «Мати» - « [PERSON] ». Свідоцтвом на\~право особистої\~власності на\~жилий будинок\~від 30\~травня 1987\~року,\~виданим Виконкомом\~Тернопільської районної\~ради народних\~депутатів Тернопільської\~області на\~підставі рішення\~виконкому Тернопільської\~районної ради\~народних депутатів\~Тернопільської області\~№135\~від 26\~травня 1987\~року,\~посвідчено право\~особистої власності\~п`яти\~членів колгоспного\~двору на\~жилий будинок\~з приналежними\~до нього\~будівлями та\~спорудами,\~який розташований\~в по\~ [ADDRESS] ,\~головою колгоспного\~двору\~зазначено [PERSON] . Як убачається з інформаційної довідки №408 від 08 квітня 2021 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] зареєстрований за головою колгоспного двору [PERSON] , на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 травня 1987 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 114. Державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок за [PERSON] в бюро не проведена. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2021 року встановлено факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 травня 1987 року, виданого Виконкомом Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області на підставі рішення виконкому Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області №135 від 26 травня 1987 року, яке посвідчує право особистої власності п`яти членів колгоспного двору на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , на ім`я голови колгоспного двору [PERSON] . Як слідує з довідки №910 від 06 грудня 2021 року, виданої Великогаївською сільською радою, будинковолодіння по [ADDRESS] , згідно з даними книги №1 за 1986-1990 роки погосподарського обліку, рахується як колгоспний двір, станом на 01 липня 1990 року членами двору були: [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина). З технічного\~паспорта на\~будинок садибного\~типу з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~виданого Тернопільським\~районним госпрозрахунковим\~бюро технічної\~інвентаризації вбачається,\~що будинок\~по [ADDRESS] складається\~з: житлового будинку «А», господарської будівлі «Б», літної кухні «В», хліву «Г», вимощення «І», огорожі «2», огорожі «3», воріт «4», хвіртки «5». Загальна площа будинку становить 60,8 кв.м., житлова - 31,2 кв.м., допоміжна 29,6 кв.м. Відповідно до\~інформаційної довідки\~про технічний\~стан нерухомого\~майна №404\~від 07\~квітня 2021\~року,\~виданої Тернопільським\~районним госпрозрахунковим\~бюро технічної\~інвентаризації,\~будинковолодіння по\~ [ADDRESS] \~по обліку\~бюро рахується\~за:\~ [PERSON] та\~ [PERSON] .\~Крім цього,\~із вказаної\~довідки убачається,\~що він\~складається з: житлового будинку з прибудовою і підвалом «А» (1959 рік побудови), господарської будівлі з цокольним поверхом «Б» (1964 рік побудови), літної кухні з прибудовою «В» (1964 рік побудови), хліву «Г» (1990 рік побудови), вимощення «І», огорожі «2-5». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 жовтня 1995 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Згідно зі\~ст.\~549\~Цивільного кодексу\~Української РСР\~(1963\~року)\~спадкоємець вважається\~таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном,\~або якщо\~він подав\~державній нотаріальній\~конторі за\~місцем відкриття\~спадщини заяву\~про прийняття\~спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як убачається з довідки за №87 від 04 лютого 2022 року, виданої Великогаївською сільською радою, на день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті був зареєстрований чоловік [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , проживаючи в зазначеному будинку, в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняв спадщину після померлої [PERSON] на належну їй частку спірного будинковолодіння, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Крім того, з матеріалів спадкової справи №376/1996 вбачається, що після смерті [PERSON] 09 грудня 1996 року [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 376, зареєстрованого в реєстрі за №3332, [PERSON] прийняв спадщину, яка складалась з грошової компенсації за час позбавлення волі за 1995-1997 роки, грошових вкладів з нарахованими на них процентами, всіма виплатами та компенсаціями, що зберігаються в філіалі № 7939/013 Тернопільського районного Ощадбанку в с. Скоморохи Тернопільського району Тернопільської області на рахунках № [NUMBER] та на рахунку № [NUMBER] , яке належало померлій [PERSON] , на підставі довідки Тернопільського райфінвідділу №268 від 02 грудня, та на підставі ощадних книжок виданих вищевказаними філіалами 12 серпня 1986 року а 1 березня 1991 року. Таким чином, після смерті [PERSON] , належну їй 1/2 частку у спірному будинковолодінні успадкували в рівних частинах (по 1/4) її чоловік [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, та син [PERSON] , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 22 жовтня 2021 року [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] після смерті його матері [PERSON] 22 жовтня 2021 року постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2363/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку за номером [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок та реєстрації права власності на житловий будинок. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 січня 2000 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як убачається з довідки за №86 від 04 лютого 2022 року, виданої Великогаївською сільською радою, на день смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті був зареєстрований син [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , проживаючи в зазначеному будинку, в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняв спадщину після померлого [PERSON] , в тому числі на належні померлому 3/4 частки спірного будинковолодіння, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Зокрема, як убачається з матеріалів спадкової справи №595/2001, заведеної після смерті [PERSON] , а також із долученого до матеріалів позовної заяви дублікату заповіту, за життя 10 січня 2000 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому на праві власності майно сину [PERSON] . 03 вересня 2001 року [PERSON] звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Позивач частково оформив спадкові права після смерті [PERSON] , отримавши 11 листопада 2021 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадщину, зареєстроване в реєстрі за №885, яка складається із земельної ділянки, площею 0,2500 га, що розташована на території [ADDRESS] , з кадастровим номером 6125287400:02:001:0046. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №284258677 від 11 листопада 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером 6125287400:02:001:0046 на праві приватної власності належить [PERSON] . Водночас, постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 22 жовтня 2021 року №2364, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на житловий будинок. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону позивач звернувся до суду за захистом його прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] та [PERSON] на праві власності належав спірний житловий будинок, суд виходить із наданих доказів. Свідоцтвом на\~право особистої\~власності на\~жилий будинок\~від 30\~травня 1987\~року посвідчено\~право особистої\~власності п`яти\~членів колгоспного\~двору на\~жилий будинок\~з приналежними\~до нього\~будівлями та\~спорудами,\~який розташований\~в по\~ [ADDRESS] .\~Головою колгоспного\~двору у\~свідоцтві зазначено\~ [PERSON] . Відповідно наданої Великогаївською сільською радою копії погосподарської книги та відповіді на відповідний запит суду будинковолодіння по [ADDRESS] рахується як колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина). Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Копією погосподарської книги за 1991-1995 роки підтверджено, що станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння по [ADDRESS] рахувалося як колгоспний двір, членами якого були [PERSON] (голова двору) та [PERSON] (дружина). Відтак, [PERSON] та [PERSON] за життя належало по 1/2 частині вказаного будинковолодіння. [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували належну їй 1/2 частину спірного будинковолодіння (по 1/4 частині). Таким чином,\~ [PERSON] \~за життя\~належало 3/4 частини вказаного будинковолодіння (1/2 + 1/4 = 3/4). Після смерті [PERSON] . [PERSON] успадкував належні йому 3/4 частини спірного будинковолодіння за заповітом. Відповідач права позивача на спірне майно не оспорює. Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності [PERSON] та [PERSON] на належні їм частки житлового будинку, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача [PERSON] , які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved