Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

11.05.2022 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] . про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 15.06.2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 229. Від шлюбу мають малолітнього сина -\~\~ [PERSON] , [INFO] . Внаслідок погіршення стосунків, втрати почуття любові, поваги та розуміння вони припинили шлюбні відносини. Сторони неодноразового намагались зберегти сім`ю та жити заради дитини, однак їм це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у липня 2021 року. У зв`язку з тим, що позивач з відповідачем не підтримують сімейні відносини, як подружжя, подальше спільне життя із збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, прохає розірвати шлюб. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна та про утримання дитини, оскільки такі питання вирішено позасудовому порядку. Ухвалою суду від 25.05.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 20.07.2022 року до суду надійшла заява від позивача, згідно із якою вона позовні вимоги підтримала та прохала вирішити у її відсутність. Додатково заначила, що дитина буде проживати з батьком. Відповідач правом\~на подання\~відзиву не\~скористався.\~20.07.2022\~року до\~суду надав\~письмову заяву,\~згідно з\~якою прохав\~справу розглянути\~у його\~відсутність. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Додатково зазначив, що дитини буде проживати з ним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 15.06.2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 229. Від шлюбу мають неповнолітнього сина -\~\~ [PERSON] , [INFO] . Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем у судовому засіданні, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені. Причиною цього стали втрати почуття любові, поваги та розуміння вони припинили шлюбні відносини. Сторони неодноразового намагались зберегти сім`ю та жити заради дитини, однак їм це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у липня 2021 року., внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить їхнім інтересам. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов\~ [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, понесений позивачем при поданні позову до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідача. При зверненні до суду з позовною [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією від 11.05.2022 року № 4328-8548-1708-2459, що міститься у матеріалах справи. До початку розгляду справи по суті відповідач надав заяву про визнання позову. Внаслідок того, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу належить повернути 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто у сумі 496 грн. 20 коп. Решту судового збору у сумі 496 грн. 20 коп. належить стягнути з відповідача на користь позивача, позовні вимоги якого задоволені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved