Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив про те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Крім того, в даному домоволодінні також зареєстрована його донька, відповідачка по справі [PERSON] , яка після одруження переїхала на постійне місце проживання за адресо: [ADDRESS] та в його будинку фактично не проживає та її особисті речі там відсутні, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється. Разом з тим, позивач зазначив, що несе додаткові витрати по сплаті комунальних послугах, та інші витрати на утримання житла через реєстрацію відповідачки, тому він змушений звернутися до суду з вимогами про визнання відповідачки такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач надав письмову заяву у якій вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив проводити без його участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Ухвалою суду від 04.02.2022 року відкрито провадження у даній справі та відповідачеві визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали, а тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Згідно договору дарування житлового будинку від 18 липня 2008 року позивачу [PERSON] , було подаровано домоволодіння за вищевказаною адресою його матір`ю [PERSON] , що підтверджується договором дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Гула М.К., зареєстрованого в реєстрі за реєстровим номером 1677 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно з яким позивач є власником 1/1 частки данного домоволодіння. Крім того, у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована донька\~позивача, відповідачка по даній справі, [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №53 від 14 січня 2022 року, яка надана Обухівською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області. Разом з\~тим,\~згідно довідки виданої 16 січня 2022 року депутатом ОКВ №3 та головою вуличного комітету Стадник Н.Г. встановлено, що відповідачка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає більше 10 років. Також встановлено, що після одруження відповідачка переїхала проживати за адресою: [ADDRESS] де й проживає на сьогоднішній день,\~проте фактично\~залишається прописаною\~за адресою\~позивача,\~починаючи з 2003 року, що також підтверджується домовою книгою, однак моя знятися з реєстрації в добровільному порядку відмовляється, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися\~до суду\~з даним\~позовом за захистом своїх прав. У свою чергу, реєстрація відповідачки у будинку позивача, перешкоджає останньому в повній мірі володіти та розпоряджатися належним йому на праві власності майном, а саме він змушений сплачувати додаткові комунальні послуги за всіх зареєстрованих у будинку осіб та матиме перешкоди у випадку здійснення продажу будинку через реєстрацію у ньому сторонніх осіб. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України,\~право власності\~є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Частиною 1 ст. 156 ч. 1 ст. 165\~ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Це дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України).\~Ніхто не\~може бути\~виселений із\~займаного жилого\~приміщення або\~обмежений у\~праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом (ч.4 ст.9 ЖК України). У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання ,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» за №2 від 12 квітня 1985 року зазначено, що судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 роз`яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить віл вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP, ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилам приміщенням: про визнання особи безвісно відсутньою: про оголошення фізичної особи померлою». ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрацію (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16). Відповідно до п. 3 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України\~від 02.03.2016року\~№207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради). Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до вимог\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачену суму судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved