Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.04.2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема й в частині визначення виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідач є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Жодних відмов від отримання послуг від нього не надходило. Внаслідок не виконання відповідачкою зобов`язань із своєчасної оплати спожитих послуг за період з 01.07.2014 року по 31.05.2021 року з водопостачання та водовідведення утворилася вказана заборгованість, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 117248,57 грн., 3 % річних в розмірі 11933,37 грн. та інфляційних втрат в розмірі 43635,44 грн. та судовий збір. 20.12.2021 року до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] на позов. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачка вказує про те, що в квартирі до 2020 року було зареєстровано 10 осіб, у тому числі неповнолітні особи. Однак позов пред`явлено лише до трьох відповідачів. Позивач з таким розподілом боргу категорично не погоджується. Зобов`язання з оплати комунальних послуг виникають у наймача з моменту реєстрації у спірній квартирі та початком користування послугами. В матеріалах справи відсутні докази за період з серпня 2014 року по травень 2021 року щодо зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] , що не дає можливість визначити коло осіб, що фактично користувалися послугами позивача та мають нести відповідальність за заборгованість, що виникла на послуги постачання та водовідведення води. Позивач вибрав відповідачів випадково трьох осіб, та вважає їх порушниками своїх прав. При цьому не надавши докази, що в період виникнення заборгованості саме ці особи проживали та були зареєстровані в зазначеній квартирі. Як видно з розрахунку заборгованості позивач нарахував заборгованість за надані послуги з серпня 2014 не за фактичними показаннями лічильника відповідачів, а за нормами споживання згідно кількості проживаючих (на 10 осіб). Однак, квартира відповідачів була оснащена лічильником КВ-1,5 209777. Згідно Акта про демонтаж-монтаж засобу вимірювальної техніки від 11.11.2020 року вбачається, що дата попередньої повірки ЗВТ (а саме КВ-1,5 209777) відбувся в 2011 році. Згідно Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 13 жовтня 2020 року лічильник КВ-1,5 209777 пройшов повірку та відповідає вимогам ДСТУ 3580. Крім того, представник позивача згідно Акта про демонтаж-монтаж засобу вимірювальної техніки від 11.11.2020 року здійснив заміну старого лічильника в квартирі [ADDRESS] на новий BAYLAN 14355946. Таким чином позивачу відомо, що квартира багато років оснащена лічильниками, однак, не зважаючи на вищевикладене, позивач ігнорує фактичні показники, і нарахував заборгованість з урахуванням кількості зареєстрованих в квартирі осіб (10 осіб). Позивач після заміни лічильника не здійснив корегування платежів згідно фактично отриманих відповідачами послуг. Відповідачка зазначає, що в Акті про демонтаж-монтаж засобу вимірювальної техніки від 11.11.2020 року відсутні будь-які зауваження щодо стану лічильника (як нового так і старого), не зафіксовано жодної інформації щодо несанкціонованого втручання в його роботу в період експлуатації. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що обов`язок проведення періодичної повірки та відповідальність за своєчасність її проведення покладається виключно на постачальників послуг. Також зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач звертався до відповідачки із вимогою про повернення суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, а відповідач відмовився таку вимогу виконати у визначені позивачем строки. Разом з тим, позивач пред`явив позов про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 року по травень 2021 року. Оскільки позивач пред`явив позов до відповідача тільки в серпні 2021 року строк позовної давності з періодичних платежів (07.2014-08.2018) сплинув та вважається пропущеним. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд застосувати строк позовної та відмовити в задоволенні позовних вимог. 12.01.2022 року від представника позивача до суду надійшла Відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що нарахування за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення до жовтня 2020 року здійснювались на квартиру [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] згідно з показаннями загально-будинкового приладу обліку води на 10 осіб в порядку визначеному Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. З заявами про укладання прямого договору на надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі послуг квартири [ADDRESS] до ПрАТ «АК «Київводоканал» не зверталися. Враховуючи зазначене, ПрАТ «АК «Київводоканал» не мав інформацію щодо власників квартири. Згідно даної інформації прилад обліку холодної води № 209777 з показником 310 м2 прийнято ПрАТ «АК «Київводоканал» на абонентський облік з дати проведення повірки 13.10.2020 року, за показаннями якого проводяться нарахування за послуги з централізованого постачання та відведення холодної води. Крім того, у ПрАТ «АК «Київводоканал» відсутні будь-які документи, з підтверджуючою інформацією щодо дати встановлення вищевказаного засобу обліку холодної води. У серпні 2021 року повірений прилад обліку холодної води змінений на новий, що також прийнято ПрАТ «АК «Київводоканал» на абонентський облік згідно акту від 11.11.2020 року та розпочато по ним розрахунок за послуги з централізованого постачання та відведення холодної води. Згідно наданого контактного телефону у зверненні [PERSON] по адресі заявниці створена заявка №1181108 на контрольне зняття показань встановленого лічильника для внесення фактичного спожитого об`єму води по особовому рахунку № [NUMBER] . ПрАТ «АК «Київводоканал» листом від 27.08.2021 року № 10557/8/8/02-21 [PERSON] повідомлено про заборгованість станом на 01.08.2021 року та про те, що недостатньо підтверджуючих документів для коригування заборгованості, рекомендовано їх надати. У відзиві на позовну заяву [PERSON] не заперечує про те, що в квартирі до 2020 року було зареєстровано 10 осіб, в тому числі неповнолітні особи, однак вважає, що позов має бути пред`явлений до всіх споживачів. Враховуючи зазначене, ПрАТ «АК «Київводоканал» має право вимагати виконання обов`язку від будь-якого боржника, у даному випадку - співвласників квартири [ADDRESS] , зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ПрАТ «АК «Київводоканал» листом від 27.08.2021 № 10557/8/8/02-21 повідомляв [PERSON] щодо заборгованості та надав обгрунтовану відповідь на звернення заявниці. Станом на 22.11.2021 року обліковується заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] у розмірі 116 486,97 грн. Як вище вказувалося, у [PERSON] як споживача послуг наявний обов`язок проводити оплату вартості спожитих комунальних послуг щомісяця, а відтак строк позовної давності починає перебіг з моменту несплати кожного окремого платежу. У відзиві на позовну заяву [PERSON] не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості по оплаті цих послуг. На підставі викладеного, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 26.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198 від 10.04.2014 року, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами. Так ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено п. 5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення щодо публічного договору (оферти) про надання публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. Як вбачається з Реєстру територіальної громади м. Києва в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Таким чином, саме відповідачі [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору, оскільки після розміщення повідомлення та Договору не надала жодних повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору. У відповідності до п. 1.1 Договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати Боржнику відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а Боржник зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. П. 1, 10 п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13). Вбачається, що відповідачі, в порушення умов вищевказаних Договору і вимог, що передбачені наведеними вище нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.07.2014 року по 31.05.2021 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у них виникла заборгованість у розмірі 117248,57 грн., яка підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до переліку житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема послуги централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно із ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Незважаючи на те, що ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Вказані положення знайшли своє відображення у ч.1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII , відповідно до якої надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах та п.1ч.1 ст. 7 вказаного Закону, з якого вбачається, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року №459/3958/15-ц). У ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачка [PERSON] звернулась до суду із заявою про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача - сплату коштів частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового місячного платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення боржником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, виконавець в свою чергу має право вимагати сплату прострочених щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Правовий висновок щодо застосування строків позовної давності до щомісячних платежів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження 14-10цс18). Також у п.п. 83-85 постанови від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 Велика Палата Верховного Суду прийшла до наступних висновків застосування норм права. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у первинній редакції). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 31.08.2021, належних доказів на підтвердження переривання перебігу позовної давності по кожному з щомісячних платежів суду не надав, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2014 по 31.07.2018 не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Відтак, задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за період з 01.08.2018 року по 31.05.2021 року, що разом з 3 % річних та інфляційними втратами за вказаний період становить 55601,87 грн., що складається з: основна заборгованість - 47119,95 грн., 3 % річних - 2403,36 грн., інфляційні втрати - 6078,56 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1135,00 грн. з кожної. На підставі викладеного,

Outcome: partial