Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати незаконним і скасувати наказ Комунального підприємства «Благоустрій - Сосниця» Сосницької селищної ради Чернігівської області від 31 січня 2022 року № 11/к про відсторонення [PERSON] Сосницької селищної ради Чернігівської області нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час відсторонення від роботи на підставі наказу від 31 січня 2022 року № 11/к, з 31.01.2022 року до часу фактичного виконання цього рішення суду, обрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебуває у трудових відносинах з комунальним підприємством «Благоустрій - Сосниця» Сосницької селищної ради. 17.12.2021 року відповідач згідно повідомлення від 17.12.2021 року № 01-09/80 знайомив всіх своїх працівників, в тому числі і позивача, з вимогами наказу Міністерства охорони здоров`я України від 30.11.2021 року № 2664 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (додаток 2) та попросив надати до 31 січня 2022 року документ, який підтверджує наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання проти COVID-19. 31.01.2022 року позивача було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати до дати надання документів, які підтверджують проведення щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, або дати закінчення карантину, встановленого постановою КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2. Позивач не погоджується з даним наказом, вважає, що його відсторонення від роботи через відсутність щеплення є грубим порушенням конституційного права на працю та прямою дискримінацією. До суду надійшов відзив представника відповідача, зі змісту якого слідує, що останній позов не визнає, вказує на те, що відповідач 17.12.2021року ознайомив працівників підприємства повідомленням № 01-09/80 про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19 на підставі наказу МОЗ «Про затвердження змін до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим щепленням» від 30 листопада 2021 року № 2664. Яким просив працівників надати адміністрації документ, який підтверджуватиме проведення щеплення або звільняє від нього при наявності протипоказань від щеплення. Наказом № 11/к від 31.01.2022 року позивача було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати до надання документів, які підтверджують проведення щеплення від гострої респіраторної хвороби СOVID-19, або закінчення карантину. Право позивача на працю відповідач не порушував. Позивача відсторонено від робити з огляду на суспільні інтереси. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності . Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Згідно Наказу № 6/к від 30.04.2020 року КП «Благоустрій Сосниця» Сосницької селищної ради (а.с. 15) та копії трудової книжки (а.с.16-17) [PERSON] прийнятий на посаду квіткаря, а 01.02.2021 року переведений на посаду майстра. 17.12.2021 року відповідач повідомив позивача про обов`язкове щеплення проти COVID-19 для працівників комунальних підприємств, установ та організацій, на підставі наказу МОЗ «Про затвердження змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 30.11.2021 року № 2664, запропоновано позивачу до 31.01.2022 року надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19, або надати довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 року за № 595. Також позивача повідомлено про те, що у разі ненадання зазначених документів, його з 31.01.2022 року буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП України, ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року за № 1645-ІІІ (а.с.18). 31.01.2022 року позивач надав заяву про неприпустимість примусу до участі в експериментальному медичному втручанні від 31.01.2022 року (а.с. 22-23). Наказом КП «Благоустрій - Сосниця» № 11/к від 31.01.2022 року позивача було відсторонено від роботи з 31.01.2022 року без збереження заробітної плати до дати надання документів, які підтверджують проведення щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID -19, або дати закінчення карантину, встановленого постановою КМУ від 09.12.2020 року № 1236 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19 (а.с.21). Частиною 1 статті 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно із ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, є Міністерство охорони здоров`я України (далі - МОЗ). Наказом МОЗ від 05 лютого 2020 року за № 521 розділ «Особливо небезпечні інфекційні хвороби» Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носій збудників цих хвороб, який затверджений наказом МОЗ від 19 липня 1995 року № 133, доповнено пунктом 39 такого змісту: «COVID-19». Наказом МОЗ від 04.10.2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники, комунальних підприємств, установ та організацій. Відповідно до примітки до Переліку № 2153 обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за №1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 жовтня 2019 року №2070). Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року установлено на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року №1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236» ця постанова доповнена п.41-6, відповідно до якого «керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 року № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Відповідно до ст. 10 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. [PERSON] працює в комунальному підприємстві «Благоустрій - Сосниця» Сосницької селищної ради та входить до кола працівників, визначених вказаними актами, які підлягають щепленню. Постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», Постанова Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року №1096, наказ МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 були чинними на час винесення наказу № 11/к від 31.01.2022 року та підлягали виконанню. У визначенні поняття «законодавством» суд враховує рішення Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/09 (справа про тлумачення терміну «законодавство»), відповідно до якого термін «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 КЗпП України, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. За змістом вищеназваної статті КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 755/6458/15-ц (провадження № 61-18651св18). Таким актом є, зокрема Закон України «Про захист населення від інфекційний хвороб», який передбачає відсторонення працівників як в разі відмови від обов`язкових щеплень, так і в разі ухилення від обов`язкових щеплень. Посилання позивача щодо порушення відповідачем норм Конституції України, суд вважає безпідставними, оскільки Наказ МОЗ № 2153 від 04.10.2021 року пройшов реєстрацію в Міністерстві юстиції України та відповідає Конституції України. У рішенні в справі «VAVRICKA AND OTHERS v. THE CZECH REPUBLIC» від 28 квітня 2021 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, на загальну думку, вакцинація є одним із найбільш успішніших та ефективних з точки зору витрат заходів у сфері охорони здоров`я і що кожна держава має намагатися досягати максимально можливого рівня вакцинації серед свого населення. Конвенція та інші міжнародні документи покладають позитивне зобов`язання на Договірні Держави зі вжиття належних заходів із захисту життя і здоров`я осіб, які перебувають під їхньою юрисдикцією. У світлі цих аргументів ЄСПЛ дійшов висновку, що обов`язок проходження вакцинації в Чехії є відповіддю національних органів влади на нагальну соціальну потребу в захисті здоров`я окремої особи та суспільства в цілому від відповідних хвороб та недопущенні будь-якої тенденції зменшення рівня вакцинації дітей. Суд зрештою дійшов висновку, що оскаржувані заходи можуть вважатись такими, що були «необхідними у демократичному суспільстві», а тому не вбачав порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, суд вважає встановленими обставинами, що позивач був завчасно та належним чином проінформований про обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19, та надав відповідачу відмову від проведення такого щеплення. Слід визначити, що відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тобто, саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні, а не право на працю. Верховний Суд в постанові від 10 березня 2021 року в справі № 331/5291/19 зазначив: «згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Зважаючи на це, не освіта, а саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на освіту. Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян. Враховуючи те, що відсторонення від роботи позивача є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків та на період відсторонення від роботи [PERSON] робоче місце за працівником зберігається, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Підстави для стягнення судових, виходячи зі змісту статті 141 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed