Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання звіту про оцінку майна недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що в приватного виконавця Виконавчого округу міста Киева Телявського А. М. перебуває виконавче провадження № 61313699 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». З метою виконання вищевказаного виконавчого провадження та в результаті вжитих приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А. М. заходів виявлено та проведено опис та арешт майна, а саме: квартира, загальною площею 44,80 кв. м., жила площа 29.30 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст.ст. 18, 20 ЗУ «Про виконавче провадження» до участі у виконавчому провадженні залучено експерта, суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба» в особі директора Кирилюка П.В. для визначення вартості описаного майна боржника, про що винесено відповідну постанову. 17.09.2021 року експертом, суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Приватна експерт служба» в особі оцінювача Сивертока Є.В. вартість вищевказаного арештованого майна визначена у розмірі 990 400, 00 грн. Позивачка зазнача, що Звіт про оцінку майна був проведений з порушенням Національних стандартів №1 «Загальних засад оцінки майна і майнових прав», оскільки звіт про оцінку майна №11532/21 від 17.09.2021 року було складено без огляду об`єкту оцінки, не врахована вартість виконаного ремонту, а сам звіт складено виключно на підставі Акту опису майна, складеного приватним виконавцем Телявським А.М., у якому зазначено виключно технічні характеристики. Висновок та звіт з незалежної оцінки майна, а саме квартири загальною площею 44,80 кв. м., жила площа 29,30 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є необ`єктивними і недостовірними, та такими, що не відповідають нормативно-правовим актам України з оцінки майна, не відповідає дійсності, є явно заниженою вартістю з метою якнайшвидшого продажу даної квартири на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним Звіт про незалежну оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експерт служба» №11552/21 від 17.09.2021 року про визначення вартості нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 44,80 кв. м., жила площа 29,30 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М., суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання звіту про оцінку майна недійсним. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.01.2022 року забезпечено позов шляхом зупинення продажу арештованого майна, а саме квартири, загальною площею 44, 80 кв.м., жилою площею 29, 30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили. 10.02.2022 року відповідач приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський А.М. подав до суду Відзив на позовну заяву. Відповідно до заперечень, викладених у Відзиві, відповідач зазначає, що позовна заява є необгрунтованою та безпідставною, з огляду на наступне. На примусовому виконанні у приватного виконавця Телявського А.М. перебуває виконавче провадження № 61313699 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4511/2013, виданого 20.11.2012 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором кредиту в розмірі 112613, 29 доларів США, що еквівалентно 900118, 03 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 171461, 60 грн., всього стягнути 1 071 579, 63 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441,00 грн. В ході вчинення виконавчих дій приватним виконавцем було встановлено, що боржнику на праві власності належить квартира [ADDRESS] . 26.04.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та арештовано квартиру [ADDRESS] . 13.05.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Приватна експертна служба" та доручено надати звіт з експертно грошової оцінки вищевказаного описано та арештованого майна. 01.10.2021 на підставі отриманого від ТОВ «Приватна експертна служба» звіту про оцінку майна, приватним виконавцем було сформовано та направлено до Дердавного підприємства «СЄТАМ» заявку па реалізацію арештованого майна. До приватного виконавця надійшла копія ухвали Деснянського районного суду м. Києва №754/18956/21 від 26.01.2022 року про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, а саме квартири, загальною площею 44,80 кв.м., жилою площею 29,30 кв.м., що знаходиться адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили. У позовній заяві позивач зазначає, що звіт про оцінку майна був проведений з порушенням Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", оскільки звіт про оцінку майна від 17.09.2021 року було складено без огляду об`єкта оцінки, не враховуючи вартість виконаного ремонту, а сам звіт складено виключно на підставі акту опису майна, складеного приватним виконавцем, у якому зазначено виключно технічні характеристики. Проте, такі твердження позивача не відповідають дійсним обставинмам справи з огляду на наступне. Відповідач стверджує, що такі твердження позивача є надуманими та не відповідають дійсності, оскільки в звіті про оцінку майна наявна інформація про проведення огляду об`єктів оцінки із долученням фотоматеріалів об`єкту оцінки. Огляд об`єкта оцінки було проведено суб`єктом оціночної діяльності та встановлено, що технічний стан внутрішнього оздоблення - задовільний, що підтверджується матеріалами звіту про оцінку майна в якому наявні фотоматеріали об`єкту оцінки. Позивачем не було надано до суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в розумінні цивільного процесуального кодексу країни, які підтверджують факт не проведення огляду об`єкту оцінки Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що проведення оцінки майна боржника під час примусового виконання рішення не підпадає під жодний із визначених законодавством випадків, коли проведення оцінки майна є обов`язковим і здійснюється суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання призначеним на конкурсних засадах. А тому, приватний виконавець, залучаючи суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба», для проведення оцінки описаного та арештованого майна боржника на підставі договору, не порушив жодної норми діючого законодавства, що регулюють правовідносини у сфері оціночної діяльності та проведення оцінки майна. На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. 22.02.2022 року від Директора ТОВ "Приватна експертна служба" до суду надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідно до заперечень, викладених у Відзиві, відповідач зазначає, що позовна заява є невмотивованої та такою, що не підлягає задоволенню. Звіт про оцінку майна, складений ТОВ "Приватна експертна служба" 17.09.2021 року, відповідно до визначених стандартів та Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", та є таким, що повністю відповідає діючим нормам, з огляду на що позовні вимги не підлягають задоволенню. Окрім того, представником відповідача зазначено, що позивачкою невірно обрано спосіб захисту порушеного права. На підставі викладеного представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. 22.02.2022 року від позивачки до суду надійшла Відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що відповідач вводить в оману суд, стверджуючи, що оцінка квартири була проведена належним чином. Під час замовлення оцінки квартири, обов`язковою умовою повинно було бути проведення конкурсу для визначення переможця - суб`єкта оціночної діяльності, який по результатах даного конкурсу повинен проводити оцінку на підставі укладеного договору. Однак цієї умови не було дотримано, договір на оцінку майна був укладений із суб`єктом оціночної діяльності без визначення його на конкурсних засадах, що ставить під сумнів об`єктивність, повноту та якість проведеної оцінки та самого звіту про оцінку майна. В судове засідання позивачка не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідача - суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба» - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Телявського А.М. перебуває виконавче провадження № 61313699 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4511/2013, виданого 20.11.2012 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором кредиту в розмірі 112613, 29 доларів США, що еквівалентно 900118, 03 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 171461, 60 грн., всього стягнути 1 071 579, 63 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441,00 грн. 26.04.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та арештовано квартиру [ADDRESS] . 13.05.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Приватна експертна служба" та доручено надати звіт з експертно грошової оцінки вищевказаного описано та арештованого майна. Суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Приватна експертна служба"складено Звіт про оцінку майна, відповідно до якого ринкова вартість нерухомого майна однокімнатної квартири [ADDRESS] , становить у розмірі 990400,00 грн. 01.10.2021 на підставі отриманого від ТОВ «Приватна експертна служба» звіту про оцінку майна, приватним виконавцем було сформовано та направлено до Дердавного підприємства «СЄТАМ» заявку па реалізацію арештованого майна. Позивачка просить визнати вищезазначений звіт про оцінку майна недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилається, що оцінка проведена з порушенням вимог діючого законодавства, є заниженою та такою, що не відповідає ринковим цінам. Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд враховує наступні вимоги діючого законодавства. Державний виконавець скористався своїм правом та надав до суду свої заперечення, в яких зазначив, що звіт про оцінку майна було складено відповідно до положень Стандартів та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», є таким, що повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки вартість об`єкта оцінки визначена на основі зібраної та детально проаналізованої інформації про продаж подібного нерухомого майна. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону. Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом ч. 1 ст. 10 і ч. 1 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку. Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Частиною першою статті 20 Закону України«Про виконавчепровадження» встановлено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавчепровадження» визначає, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Абзацом 3 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»(далі - Закон про оцінку майна) визначено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Частина перша статті 5 Закону про оцінку майна встановлює, що суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цьогоЗакону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Частина третя статті 20Закону України«Про виконавчепровадження» визначає, що експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Згідно із ст. 13 Закону про оцінку майна, оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності, зокрема, зобов`язані дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог Закону про оцінку майна та нормативно-правових актів з оцінки майна, забезпечувати об`єктивність оцінки майна, повідомляти замовника про неможливість проведення об`єктивної оцінки у зв`язку з виникненням обставин, які цьому перешкоджають. Згідно із ч.1 ст. 12 Закону про оцінку майна, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленомузаконом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем (частина п`ята статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»). Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Згідно з ч.1 ст. 9 Закону про оцінку майна, методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Пунктом 1 Національного стандарту № 1 встановлено, що Національний стандарт № 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб`єктами оціночної діяльності. Згідно з вищезазначеною ст. 12 Закону про оцінку майна та умовами абзацу 7 п. 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна передбачає складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки. Пункти 56 та 57 Національного стандарту № 1 передбачають, що висновок про вартість об`єкта є складовою частиною такого звіту. Звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (згідно із п. 59 Національного стандарту № 1). Висновок підписується оцінювачем (оцінювачами), який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (абзац 3 п. 60 Національного стандарту № 1). Відповідно до абзацу 1 п. 55 Національного стандарту № 1, оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна згідно із законодавством. Для оцінки майна (майнових прав) під час здійснення виконавчого провадження виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. У постанові про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання вид та характеристика майна, яке необхідно оцінити тощо, строки здійснення відповідних дій. У постанові обов`язково зазначається попередження про відповідальність: експерту - за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження; суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання (оцінювачу) - за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна; перекладачу - за здійснення завідомо неправильного перекладу під час виконавчого провадження, а також за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час виконавчого провадження (пункт 8 розділу 2 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженоїНаказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакціїнаказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5). Абзацом 14 п. 3 Національного стандарту № 1 визначено, що необ`єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ`єктивного висновку про вартість об`єкта оцінки. Відповідно до абзацу 15 п. 3 Національного стандарту № 1, неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування. З наданого звіту вбачається, що при його складанні оцінювачем було використано порівняльний та дохідний підхід. Згідно п.17 Національного стандарту №2 порівняльний підхід передбачає таку послідовність оціночних процедур:збирання і проведення аналізу інформації про продаж або пропонування подібного нерухомого майна та визначення об`єктів порівняння; вибір методу розрахунку вартості об`єкта оцінки з урахуванням обсягу та достовірності наявної інформації зіставлення об`єкта оцінки з об`єктами порівняння з наступним коригуванням ціни продажу або ціни пропонування об`єктів порівняння; визначення вартості об`єкта оцінки шляхом урахування величини коригуючих поправок до вартості об`єктів порівняння; узгодження отриманих результатів розрахунку. Інформація про продаж та пропонування подібного нерухомого майна повинна відповідати критеріям, визначеним у Національному стандарті N 1. Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. 13 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду своєю постановою у справі № 914/881/17 зробила наступний висновок про застосування норм права стосовно звітів про оцінку майна - за змістом статей 12, 33 Закону про оцінку майна звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним. Відповідно до п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суди мають враховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності. Таким чином, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Оскарження звіту про оцінку в рамках виконавчого провадження слід здійснювати в порядку оскарження рішень і дій виконавців, оскільки саме державним виконавцем приймається рішення щодо визначення вартості майна. Позивачка належними та допустимими доказами не довела, що суб`єктом оціночної діяльності було порушено порядок та методи проведення оцінки майна. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Виходячи з наведеного, позивачем невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права шляхом оскарження звіту про оцінку майна, оскільки сам по собі звіт про оцінку майна не тягне за собою будь-яких правових наслідків до тих пір, поки не будуть вчинені інші дії. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed