Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

До Олевського районного суду Житомирської області з Сарненського районного суду Рівненської області, за підсудністю, надійшла позовна заява за позовом органу опіки та піклування Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області з позовом, в якому просить - позбавити [PERSON] , батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про народження малолітньої [PERSON] [INFO] матір`ю дитини являється [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Однак батько дитини не перебуває у офіційному шлюбі з відповідачкою та не цікавиться вихованням своє дочки [PERSON] . Також згідно свідоцтва про народження малолітньої [PERSON] [INFO] [PERSON] являється матір`ю вказаної малолітньої дитини, однак відомості про батька зазначені у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №0003062435 відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] не забезпечує належне утримання, виховання та розвиток своїх дітей, тому позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 13.06.2022 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.07.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка до суду не з`явилася, про дату,час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи викладене, та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження малолітньої [PERSON] [INFO] серія [NUMBER] , місце реєстрації Сарненський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, виданим 12.11.2019 року, матір`ю дитини являється [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Однак батько дитини не перебуває у офіційному шлюбі з відповідачкою та не цікавиться вихованням своє дочки [PERSON] . Також згідно свідоцтва про народження малолітньої [PERSON] [INFO] серія [NUMBER] , місце реєстрації Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] являється матір`ю вказаної малолітньої дитини, однак відомості про батька зазначені у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №0003062435 відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не забезпечує належне утриманням, виховання та розвиток своїх дітей. Зокрема, з характеристики, виданої Вирівською сільською радою радою від 29.04.202Іроку №1669, вбачається, що [PERSON] , [INFO] не працююча зі статусом одинока мати, за період проживання на території Вирівської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, а саме: веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Неодноразово на гр. [PERSON] надходили скарги від сусідів та родичів. Відповідно до актів обстеження матеріально - побутових умов проживання Вирівської сільської ради встановлено не дотримання санітарно-гігієнічних умов проживання в будинку, стан будинку, де проживала [PERSON] разом з вищевказаними дітьми, на момент відвідування - незадовільний. Не створено жодних умов для проживання та виховання дітей, вітсутні дитячі речі: дитячий одяг та окремі ліжка, продукти харчування. Згідно висновку Вирівської сільської ради Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] буде відповідати інтересам дитини, так як встановлено, що батько дитини не проживає з ним та не піклується про його духовний і фізичний розвиток, не займається вихованням та розвитком, підготовкою до самостійного життя, матеріально не забезпечує, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, тобто систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Згідно рішення від 28.04.2021 № 73 було здійснено відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] з подальшим влаштуванням до комунального закладу «Обласний центр соціально - психологічної реабілітації» Рівненської обласної ради до моменту набуття дітьми статусу дитини позбавленої батьківського піклування. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виходячи з положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , так як встановлено, що [PERSON] свідомо не займається вихованням та розвитком дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідачка не спілкується з дітьми, не бере участі у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не дбає про їхнє нормальне самоусвідомлення та зловживає алкогольними напоями. Жодних доказів протилежного відповідачем надано не було. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дитини відповідач [PERSON] суду не надала. У матеріалах справи відсутні докази того, чинились перешкоди у спілкуванні відповідачки з дітьми, заяв чи позову про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні дітей [PERSON] не подавала. Таким чином, з врахуванням обставин справи, оскільки факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків та протягом тривалого часу не приймає будь-якої участі у житті малолітніх дітей, враховуючи висновок органу опіки та піклування та те, що будь-яких контактів з дітьми за час розгляду справи судом з боку відповідачки не відбувалось, суд приходить до висновку, що є підстави для позбавлення [PERSON] її батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , згідно відповідних положень ст.164 Сімейного Кодексу України. При ухваленні рішення судом взято до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48). Таким чином, беручи до уваги наведене, а також ту обставину, що відповідач свою поведінку не змінила, суд вважає, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей підлягає задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Outcome: approved