Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Виклад позиції позивача. 10.01.2022 року керівник Немирівської окружної прокуратури, в інтересах держави, звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним рішення Ковалівської сільської ради № 1300 від 22.05.2020 року в частині затвердження проекту землеустрою [PERSON] та витребування земельної ділянки, мотивуючи її тим, що рішенням 55 сесії 1 скликання Ковалівської сільської ради Немирівського району № 1300 від 22.05.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам та надано із земель комунальної власності у власність [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,00 га, з кадастровим номером 0523081000:02:001:0366, що розташована на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства. На підставі рішення 55 сесії 1 скликання Ковалівської сільської ради Немирівського району № 1300 від 22.05.2020 державним реєстратором Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області Науменко О.М. 26.05.2020 зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . У подальшому, 04.02.2021, приватним нотаріусом Немирівського нотаріального округу Вінницької області Науменко В.В. посвідчено договір купівлі-продажу № 120 земельної ділянки з кадастровим номером 0523081000:02:001:0366, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , про що внесено відомості про вчинений правочин в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Водночас, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] , на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9917/15-20-СГ від 01.05.2020, безоплатно вже отримувала у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 0521082800:04:001:0272, площею 1,9800 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання у власність спірної земельної ділянки (рішення 55 сесії 1 скликання Ковалівської сільської ради Немирівського району № 1300 від 22.05.2020) використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-9917/15-20-СГ від 01.05.2020). Таким чином, всупереч вимогам ст .ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при зверненні до Ковалівської сільської ради Немирівського району із клопотанням протягом 2020 року та зазначаючи при цьому, що не скористалася правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду використання, надала недостовірну інформацію, оскільки раніше використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. При цьому, [PERSON] придбав вказану земельну ділянку у особи, яка, з огляду на зазначені обставини, не мала права її отримувати та відчужувати. З огляду на те, що земельна ділянка вибула з комунальної власності поза волею власника - Українського народу, який делегував свої права державі в особі відповідних органів, так як рішення Ковалівської сільськї ради Немирівського району, яке стало підставою для вилучення зазначеної земельної ділянки із комунальної власності, прийняте незаконно, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] на підставі положень статті 388 ЦК України. Виклад позиції відповідача [PERSON] 14.02.2022 року від [PERSON] на адресу Немирівського районного суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач позов визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позовних вимог та підтверджує той факт, що вона дійсно всупереч вимог земельного законодавства двічі отримала у приватну власність земельні ділянки шляхом безоплатної приватизації. Виклад позиції відповідача [PERSON] 20.04.2022 року від [PERSON] на адресу Немирівського районного суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач позов вважає безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Спірна земельна ділянка була придбана ним за відплатним договором у громадянки [PERSON] яка на час відчуження мала всі необхідні документи, та реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Жодних заборон чи обмежень час купівлі не було. Більш того, із наявних у власника документів, було очевидно, що ділянка належить продавцю на законних підставах і жодних сумнівів у законності угоди ні у [PERSON] ні у нотаріуса не виникало, тому, 04.02.2021р. приватним нотаріусом Немирівського нотаріального округу Вінницької області Науменко В. В. посвідчено договір купівлі-продажу №120 земельної ділянки за кадастровим номером 0523081000:02:001:0366 укладений між [PERSON] та [PERSON] про що внесено відомості про вчинений правочин в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно та зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Вважає необґрунтованою позицію позивача відносно того, що земельна ділянка вибула із володіння Немирівської міської ради поза її волею, адже, як вбачається із поданих матеріалів, на підставі рішення 55 сесії 1 скликання Ковалівської сільської Ради Немирівського району №1300 від 22.05.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам і надано із комунальної власності у власність [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення, за кадастровим номером 0523081000:02:001:0366. Очевидним є те, що орган місцевого самоврядування, на той час був наділений відповідними повноваженнями, розглянув подані документи і прийняв відповідне рішення у спосіб передбачений законом. Тобто, волевиявлення на передачу земельної ділянки було. Про наявність волевиявлення на відчуження земельної ділянки органом місцевого самоврядування свідчить і те що ним було прийняте рішення про надання дозволу на розробку проектної документації на відведення земельної ділянки а після розроблення проекту, він був затверджений ще одним рішенням. Заяви, клопотання позивача, відповідача 10.01.2022 року на адресу Немирівського районного суду разом із позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів. 10.01.2022 року на адресу Немирівського районного суду від керівника Немирівської окружної прокуратури надійшло клопотання про витребування доказів та заява про забезпечення позову 30.01.2022 року адресу Немирівського районного суду надійшла заява від Немирівської міської ради Вінницького району, відповідно до змісту якої, Немирівська міська рада просить провести розгляд справи без участі її представника, щодо задоволення позову не заперечує. 05.04.2022 року на адресу Немирівського районного суду надійшла заява від [PERSON] , у які вона просить розгляд вище зазначеної справи проводити у її відсутність, в повному обсязі підтримує позицію викладену у відзиві на позовну заяву. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідачів по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14.01.2022 року заяву керівника Немирівської окружної прокуратури про забезпечення позову задоволено. Ухвалою суду від 17.01.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі, витребувано докази. Ухвалою від 31.01.2022 року заяву керівника Немирівської окружної прокуратури про виправлення описки в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, задоволено. Ухвалою суду від 13.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача прокурор Юрченко В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] просили суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що [PERSON] зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області площею 2 га із земель резерву, запасу сільськогосподарського призначення (а.с.158) Відповідно до копії наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 01 травня 2020 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 5-ом громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Надано у власність [PERSON] земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовані на території Кацмазівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, площею 1,9800 га з кадастровим номером 0521082800:04:001:0272 (а.с.29) Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Лавреновим Р.І., [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку, площею 1,9800 га, яка розташована за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, Кацмазівська сільська рада. Кадастровий номер земельної ділянки: 0521082800:04:001:0272. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства (а.с.33-36) Рішенням 55 сесії 1 скликання Ковалівської сільської ради Немирівського району № 1300 від 22.05.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам та надано із земель комунальної власності у власність [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,00 га, з кадастровим номером 0523081000:02:001:0366, що розташована на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства (а.с.37-40) На підставі рішення 55 сесії 1 скликання Ковалівської сільської ради Немирівського району № 1300 від 22.05.2020 державним реєстратором Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області Науменко О.М. 26.05.2020 зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] (а.с.41) Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 лютого 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В., [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку, площею 2,0000 га (кадастровий номер: 0523081000:02:001:0366 (а.с.44-47) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положення статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Положеннями статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Водночас, законодавством встановлені певні обмеження у правах набуття права власності на земельні ділянки, а саме згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Передбачена ст. ст. 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалася своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 ЗК України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге. Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів. Визначений ст. 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог ст. ст. 116, 121 ЗК України. При цьому, згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З урахуванням вимог статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки комунальної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі 525/1225/15-ц, а також у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 706/1685/16-ц та від 27.10.2020 у справі № 381/375/19. Частиною 1 ст. 393 ЦК України закріплено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України). Разом з цим, норми законодавства жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до ЄКПЛ). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)). Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Висновки суду Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави до Немирівської міської ради Вінницької області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним рішення Ковалівської сільської ради № 1300 від 22.05.2020 року в частині затвердження проекту землеустрою [PERSON] та витребування земельної ділянки підлягають до задоволення частково. Спірна земельна ділянка вибула із комунальної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок - держави. Так, відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у [PERSON] , який вона фактично не мала права відчужувати. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, з кожного відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1418 грн. 75 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: partial