Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

19.07.2022 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки смт.Розівка Запорізької області, яка загинула [INFO] в місті Маріуполь Донецької області Україна в наслідок бойових дій з боку Росії, отримавши вибухову травму осколкове поранення голови. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що він [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 15.09.1975 року Іллічівським відділом ЗАП м.Жданова. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 02 2022 року строком на 30 (тридцять) діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. Під час бомбардування міста Маріуполя, внаслідок бойових дій з боку Росії, 19.03.2022 року, його мати отримала вибухову травму - осколкове поранення голови, що було несумісним із життям. 18.06.2022 року в Міністерстві охорони здоров`я так званої, самопроголошеної ДНР, було отримано довідку про причину смерті матері, в якій зазначена причина смерті: «вибухова травма - осколкове поранення голови». Жодного із документів передбаченого Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні отримати не можливо. Встановлення факту смерті заявнику потрібне для проведення державної реєстрації смерті особи з метою подальшої можливості реалізації спадкових прав, оскільки останній позбавлений можливості здійснити таку реєстрацію в позасудовому порядку. Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.07.2022 року у справі відкрито провадження за правилами окремого позовного провадження (а.с.14). Заявник [PERSON] через канцелярію, зареєстрував заяву про розгляд справи без без його участі, вимоги заяви просить задовольнити (а.с.19). Представник заінтересованої особи:\~Новокодацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.20), заперечень проти заяви не надійшло. У відповідності до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу в судовому засіданні за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд,\~розглянувши подані\~заявником матеріали,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються заявлені\~вимоги,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення справи\~по суті,\~приходить до\~висновку про\~необхідність задоволення\~заяви [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Абзацом 2 частини 1 статті 317 ЦПК України передбачає, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 15 вересня 1975 року Іллічевським відділом ЗАП м.Жданова - [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] (а.с.8). Відповідно паспортних даних [PERSON] , дата народження останньої: [INFO] , місце народження: смт. Розівка Запорізької області, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть №2589 виданого 18.06.2022 року Бюро судово-медичної експертизи м. Донецька, зазначено, мовою оригінала, - " [PERSON] , [INFO] , дата самерти - 19.03.2022 года, место смерти - [ADDRESS] (военная операция)" (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року державній реєстрації, зокрема, підлягає смерть. Відповідно п. 1 р. 1 «Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особа та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до пункту 1 розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому Указами Президента України було продовжено строк дії воєнного стану з 25.05.2022 року на 90 діб..\~ Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, із подальшими змінами, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. На підставі\~ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені\~Конституцією України\~та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені\~Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на вказаній території України, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів, зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а допустимими\~докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, слід керуватись положенням частини другої\~статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території України на якій ведуться бойові дії, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території не знаходиться під контролем Договірної Сторони. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно до роз`яснень, наданих в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до листа-роз`яснення №985/0/208-21 від 22.04.2021 року Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено, що положення\~ЦПК України\~не вимагають від осіб, які звертаються з заявою до суду про встановлення факту смерті особи, подання до суду письмової відмови органу РАЦС у здійсненні реєстрації таких фактів. Стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. За наявних у суду доказів, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в [ADDRESS] , причиною смерті стала «Вибухова травма: оскольчате поранення голови», що підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть №2589 виданого 18.06.2022 року Бюро судово-медичної експертизи м. Донецька (а.с.9), реєстрація смерті останньої, не проводилась органом реєстрації актів цивільного стану. Встановлення факту смерті [PERSON] потрібно заявнику, у тому числі для подальшої можливості реалізації його спадкових прав. Разом з цим, слід зазначити, що у заяві, заявник просить суд встановити факт смерті [INFO] [PERSON] , яка загинула в наслідок бойових дій з боку Росії, з цього приводу, суд зауважує наступне. Загальновідомим фактом, є той факт, що на момент смерті [PERSON] на території міста Маріуполь Донецької області відбувались бойові дії, а отже відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України, цей факт не підлягає доказуванню. Разом з цим, положеннями Цивільного процесуального законодавства України не передбачено встановлення такого юридичного факту про який просить заявник як-то: встановлення факту смерті (загибелі) особи в наслідок бойових дій з боку Російської Федерації. Законодавець визначив право суду встановити, у тому числі, факту смерті особи в певний час у разі\~неможливості реєстрації\~органом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~факту смерті (п.8 ч.1 ст.315), у тому числі, встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України (ст.317 ЦПК України). Враховуючи, що положеннями процесуального законодавства України не передбачено встановлення саме факту смерті особи (загибелі) в наслідок бойових дій з боку Російської Федерації, суд дійшов висновку про неможливість викладення такого формулювання факту смерті [INFO] [PERSON] , про який просить заявник, у звязку з чим, дана заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. На підставі викладеного та

Outcome: partial