Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

У жовтні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яким просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 2/3 частки земельної ділянки розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Авангард» села Броска Ізмаїльського району, яке належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Черненко С.М. від 26.11.2001 року реєстровий №3-8804. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2000 року позивачка із померлою проживали однією сім`єю, позивачка є спадкоємицею четвертої черги після померлої. Після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину та отримала право власності на спадкове майно на підставі судового рішення по справі №2-1921-2006, а саме, на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 1585 кв.м. по [ADDRESS] , земельну ділянку площею 1,00 га на території Матроскьої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області для ведення особистого сільськогосподарського виробництва; грошові внески в Ізмаїльському відділенні №6708/048/158, на рахунок № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі всіма належними відсотками та компенсаціями, та на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Апреленко Р.І. від 19.07.2004 року, реєстровий №1753, на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вказує, що нещодавно вона дізналася про те, що [PERSON] на момент смерті була власницею 2/3 частки земельної ділянки розміром 3,52 умовних кадастрових гектарів із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Авангард» села Броска Ізмаїльського району, яке належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Черненко С.М. від 26.11.2001 року, реєстровий №3-8804. За свого життя [PERSON] не здійснила реєстрацію права власності та не отримала державний акт на право власності на зазначену частку земельної ділянки. Відповідачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON] та не претендує на спадок. З огляду на викладене, позивачка просить визнати за нею право власності на 2/3 частки земельної ділянки розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Авангард» села Броска Ізмаїльського району, яке належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Черненко С.М. від 26.11.2001 року, реєстровий №3-8804. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, надала суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею 2/3 частки земельної ділянки розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Авангард» села Броска Ізмаїльського району, яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату ОД №0068033, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 10.02.98 року, вартістю 35 162 грн. 69 коп. Вартість 2/3 часток становить 23441 грн. 73 коп. На 1/3 частку видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Дане вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. від 26.11.2001 року, реєстровий №3-8804 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Матроською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 06.06.2005 року, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 23 (а.с.6). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить земельна частка розміром 3,52 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП «Авангард» села Броска Ізмаїльського району, яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату ОД №0068033, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 10.02.98 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до довідки №207 від 19.01.2006 року, виданої виконавчим комітетом Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] проживає в с.Матроска Ізмаїльського району Одеської області з 01.01.2000 року, доглядала хвору бабусю. [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно із Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68760220, 68760221, 68760223 від 02.04.2022 року інформація про залишення заповіту (спадкового договору) [PERSON] відсутня (а.с.42-44). Позивачка [PERSON] отримала право власності на майно, яке залишилося після померлої [PERSON] , яке складається з: земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 1585 кв.м. по [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 1,00 га на території Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області для ведення особистого сільськогосподарського виробництва; грошових внесків в Ізмаїльському відділенні №6708/048/158, на рахунок № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі всіма належними відсотками та компенсаціями, на підставі судового рішення по справі №2-1921-2006 (а.с.8); житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І. від 19.07.2004 року, реєстровий №1753, що підтверджується рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2006 року (а.с.8, 11). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України після смерті [PERSON] є [PERSON] , що встановлено рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2006 року №2-1921-2006, та є обставиною, яка у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою №207 від 19.01.2006 року, виданої виконавчим комітетом Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (а.с.9), тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2021 року державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області Букатич Е.В. позивачці було повідомлено про неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів вбачається, що було попущено шестимісячний строк, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої (а.с.5). Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачки неможливо, а також з огляду на те, що відповідачка визнала позов і обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачкою вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачки на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved