Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Заявник [PERSON] у січні 2022 року звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на те, що вона народилася [INFO] в м.\~Братськ Російської Федерації. ЇЇ батьками є громадяни Російської Федерації: батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. 19.11.2017 року її мати [PERSON] здійснила нотаріальний заповіт на ім`я заявника, в якому заповідала свою садибу (земельну ділянку та житловий будинок) за адресою: [ADDRESS] . В заповіті вказано, що даний заповіт здійснено [PERSON] , [INFO] . Однак факт смерті [PERSON] підтверджується двома документами: довідкою про смерть №\~С-00491 від 27.08.2020 року, виданою територіальним відділом РАЦС Панінського району Воронежської області та Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Проте у першому документів фіксується дата народження матері заявника [INFO] , а в другому 24.06.1934 року. Помилка зумовлювалась тим, що при заміні [PERSON] 29.06.2005 року внутрішнього паспорту Російської Федерації видався паспорт [NUMBER] з помилкою у даті народження. У паспорті зазначено дату народження неправильно 24 червня замість правильної 21 червня. Водночас 28.05.2015 року [PERSON] видано у Російській Федерації закордонний паспорт №\~360-030, де дата народження вказана правильно [INFO] . Заявник має намір реалізувати свої спадкові права, але через помилку немає такої можливості. Враховуючи викладене, заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт від 29.11.2017 року посвідчений нотаріусом нотаріального округу Панівського району Воронежської області Російської Федерації на користь громадянки України [PERSON] здійснено [PERSON] [INFO] ; встановити факт, що має юридичне значення, а саме наявності родинних відносин між [PERSON] як дочкою, і [PERSON] як мамою, дату народження котрої у заповіті вказано [INFO] . В ході розгляду справи заявник подала до суду уточнену заяву від 21.02.2022 року, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт від 29.11.2017 року посвідчений нотаріусом нотаріального округу Панівського району Воронежської області Російської Федерації (запис у реєстрі 1-650) на користь громадянки України [PERSON] [INFO] РНОКПП\~ [NUMBER] здійснено [PERSON] [INFO] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.01.2022 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] та призначено розгляд справи (а.с.\~30). 23.06.2022 року від представника заінтересованої особи Міністерства юстиції України Пронькіної А. до суду надійшли пояснення, в яких стверджують, що Міністерство юстиції України в якості заінтересованої особи є недоцільною у таких справах, адже Міністерство жодним чином не має юридичної заінтересованості у встановленні факту заявника. Тому вважають, що залучення Міністерства юстиції України у якості заінтересованої особи в даній справі є помилковим. У судовому засіданні представник заявниці адвокат Лупейко\~О.В. заяву підтримав у повному обсязі, з підстав викладених в заяві та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні залишив вирішення заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення за судом. Заслухавши пояснення представника заявника, заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] померла [INFO] (а.с.\~16). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , 1958 року народження, копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] . Згідно копії довідки про смерть №\~С-00491 від 27.08.2020 року, запис акту №\~170209360002100297002 [PERSON] , копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 29.10.2003 року серії [NUMBER] , копії закордонного паспорту [NUMBER] від 24.06.2020 року, копії страхового посвідчення №\~ [NUMBER] вказано, що [PERSON] народилася [INFO] . Однак, згідно внутрішнього паспорту Російської Федерації 29.06.2005 року №\~ [NUMBER] на ім`я [PERSON] видано паспорт з помилкою у даті народження, а саме зазначено дату народження [INFO] . 29.11.2017 року [PERSON] складено заповіт згідно якого [PERSON] заповідала [PERSON] земельну ділянку та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.\~14). В заповіті вказано, що [PERSON] народилася [INFO] . Згідно із п.\~1 ч.\~1 ст.\~315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Глава 6 ЦПК України, а також постанова Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №\~5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно п.\~12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №\~5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.\~6 ст.\~273\~ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до ст.\~258 ЦПК Україниу заяві повинно бути зазначено: 1)\~який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2)\~причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Згідно узагальнення Верховного Суду України від 19.06.2013 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1.\~Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення. 2.\~Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. 3.\~Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4.\~Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Таким чином, згідно норм чинного процесуального законодавства, для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. Суд виходить з вимог частини 1 статті 76 ЦПК України, за якою доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.\~1, 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, захист порушеного права заявника має відбуватися за умови неможливості реалізувати своє право у класичний для відповідних правовідносин позасудовий спосіб - тобто відмови нотаріальної контори у прийнятті заяви про спадщину або відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Заявницею не подано суду доказів того, що вона зверталась до нотаріальної контори для реалізації своїх спадкових прав їй було відмовлено в оформленні спадкових прав, через розбіжності в написанні дати народження іі матері. У зв`язку з зазначеним, суд вважає, що подання заявницею [PERSON] заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є передчасним, тому у її задоволенні слід відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed