Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не піддягає виконанню виконавчий напис № 2234, вчинений 12.08.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І., відповідно до якого запропоновано стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ 40696815, місце знаходження: 49089, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, р/р [NUMBER] , АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299), право вимоги до якого перейшло на підставі договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 509, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з громадянина [PERSON] [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , місце роботи невідомо, заборгованість, що виникла на підставі Кредитного договору № 8/2007/840-K/1165-Н від 19.07.2007 року, який укладено між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та згідно виписки з рахунку боржника на 06.08.2021 року (включно) та становить 1 857 659, 16 (один мільйон вісімсот п`ятдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 16 копійок), що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 1390911,44(один мільйон триста дев`яносто тисяч дев`ятсот одинадцять гривень 44 копійки); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 466 747, 72 (чотириста шістдесят шість тисяч сімсот сорок сім гривень 72 копійки); заборгованість по комісії 0 гривень. Судові витрати у справі покласти на відповідача, стягнувши на його користь всі документально підтверджені понесені ним витрат. В обґрунтування позову зазначив, що 19.07.2007 року між ним, [PERSON] та Комерційним банком «Надра» укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1165-Н, за умовами якого, Кредитор зобов`язується надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати обов`язки, визначені цим договором. Відповідно до п. 4.2.4, банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3 цього Договору, а також у випадку, передбаченому п. 4.3.6 цього Договору. Пунктом 3.3.3 передбачено обов`язок Позичальника вносити черговий мінімальний платіж в сумі, передбачений п. 3.3.2 Договору щомісячно (567,03 доларів США) до 20 числа поточного місяця. За весь період кредитування ним було внесено чергові платежі лише двічі відразу після отримання кредитних коштів, в подальшому обставини суттєво змінилися, він не мав змоги сплачувати кредит та припинив це робити. Через неналежне виконання умов договору ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулося до нього з претензією «Про погашення заборгованості» 15.03.2010 року (вихідний номер 2192), якою вимагало негайного погашення всієї заборгованості в сумі 70861,95 (сімдесят тисяч вісімсот шістдесят один долар США, 95 центів) впродовж трьох банківських днів з моменту отримання претензії. Претензію він отримав 20.03.2010 року, але не мав змоги погашати кредит та не став вчиняти будь - які платежі через непомірну суму заборгованості, оскільки у цей час вже суттєво виросла ціна валюти, зменшилася ціна квартири, яку він купував і змоги робити будь - яке погашення кредиту він не мав змоги. Крім того, тривалий час діяв мораторій на стягнення житла, придбаного у власність громадянами за кредитні кошти, отримані в іноземній валюті. Будь - яких позовів до нього в подальшому банком заявлено не було, письмових чи усних вимог також більше не надходило. В подальшому він дізнався, що банк перебуває в ліквідації. Впродовж майже 12 років до нього ніхто не звертався з вимогами оплати боргу за договором. Приблизно на початку лютого 2022 року його зарплатну картку було арештовано та з неї списано грошові кошти в сумі близько 10 000 гри. Він не зрозумів, на яких підставах відбуваються такі дії та звернувся за консультацією до адвоката, який йому пояснив, що стосовно нього існує виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса про стягнення з нього 1857659,16 грн. за період з 07.07.2019 року но 06.08.2021 року. Він звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі Олександра Володимировича, від якого дізнався, що ним відкрито виконавче провадження № 68489083 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 2234 від 12.08.2021 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ 40696815, місце знаходження: 49089, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, р/р [NUMBER] , АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299), право вимоги до якого перейшло на підставі договору № GL48N718070_І_3. про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 509, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та TОB «ФК «Дніпрофінансгруп» з боржника, яким є [PERSON] [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] місце роботи невідомо, заборгованість виникла на підставі Кредитного договору № 8/2007/840- К/116 5 - Н від 19.07.2007 року, який укладено між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та згідно виписки з рахунку боржника на 06.08.2021 року (включно) становить 1857659, 16 (один мільйон вісімсот п`ятдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 16 копійок), що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 1 390 911, 44 (один мільйон триста дев`яносто тисяч дев`ятсот одинадцять гривень 44 копійки); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 466 747, 72 (чотириста шістдесят шість тисяч сімсот сорок сім гривень 72 копійки); заборгованість но комісії 0 гривень. Також з Єдиного реєстру боржників України йому стало відомо, що 12 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. вчинено вищезазначений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 2234. 03.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжею Олександром Володимировичем на підставі виконавчого напису нотаріусу відкрито виконавче провадження № 68489083 щодо стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дншрофінансгруп» (ЄДРПОУ 40696815) 1857659,16 грн. Вважає, що виконавчий напис № 2234, від 12.08.2021 року, вчинений ПН ДМНО Кобельницьким С.І., вчинено з численними порушеннями чинного законодавства, внаслідок чого його має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Так, Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з п. 1.2, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах, між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку). 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", відповідно до якого нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, їло підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашенім заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) \~ \~ \~ \~оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Кредитний договір № 8/2007/840-К/1165- Н вчинено у простій письмовій формі. Таким чином ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофікансгруп» не мало об`єктивної можливості надати нотаріусу нотаріально посвідчений кредитний договір. Отже, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису відповідачем не подано нотаріусу передбачених Переліком документів, що є підставою для відмови у вчиненні виконавчого напису. Крім того, Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільною суду,, що висловлена в постанові від 14.09.2019 р. по справі № 569/8884/17 (провадження № 61-481 89св 18, стосовно застосування норм статей 87-88 Закону України «Про нотаріат» та інших актів законодавства, що регулюють вчинення нотаріусом виконавчого напису містить наступні висновки: Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису ~ надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його правота примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. ...вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів., які згідно з відповідним. Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам, по собі цей факт (подання стягувачем. відповідних документів нотаріусу\ не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. ...Для правильного застосування положень статей 87. 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або їїрозміру станом' на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач не може погодитися: із визначеним у оскаржуваному виконавчому написі розміру заборгованості за кредитним договором. У Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 визначено , що поняття я строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» з гідно з приписами ПК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійсняти свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відкосив між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Отже, припис абзацу 2 частики першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси відповідача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене ґрунтується на позиції викладеній у Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, згідно до якої Верховний Суд відхилив аргументи позивача про те. що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України вій мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Є очевидним, що зазначені вище обставини свідчать про наявність спору про право, а відтак, відсутні підстави вважати заборгованість «Позичальника» [PERSON] у розмірі 1857659,16 (один мільйон вісімсот п`ятдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 16 копійок)- безспірною. Вважає за необхідне також звернути увагу суду на той факт, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису строк позовної давності, за вимогами, безспірність яких підтвердив приватний нотаріус збіг. Згідно з частиною першою статті 260 ІЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. 15.03.2010 року «Банк» направив на адресу Боржника претензію за вихідним № 2192, у якій вимагав на підставі ст.ст. 1050, 625 ЦК України, у зв`язку із невиконанням останнім зобов`язань за кредитним договором у триденний банківський термін з моменту отримання претензії повернути суму позики, зазначену у претензії (70 861,95 доларів США). Зазначена претензія була отримана ним 20.03.2010 року. Тож, вся сума кредиту мала бути повернута на вимогу банку - до 23 березня 2010 року включно. Термін договору кредиту визначений пунктом 1.4 Договору - до 18 червня 2032 року, але, як ним вже зазначалося, відповідно до п. 4.2.4 Договору, банк мас право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3 цього Договору, а також у випадку, передбаченому п. 4.3.6 цього Договору. Пунктом 3.3.3 передбачено обов`язок Позичальника вносити черговий мінімальний платіж в сумі, передбачений н. 3.3.2 Договору щомісячно (567,03 доларів США) до 20 числа поточного місяця. Відповідно до ст. 259 ЦК України , що діяв на момент укладання договору, сторони Договору в п, 7.3 погодили збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років. У березні 2010 року банк скористався своїм правом, передбаченим п. 4.2.4 Договору та фактично своєю претензією (вимогою) змінив строк виконання договору з 18 червня 2032 року на 23 березня 2010 року. Таким чином строк позовної давності в 10 років збіг 23.03.2020 року, навіть, не на час здійснення виконавчого напису (12.08.2021 року), а ще на час укладання договору про відступлення права вимоги, відповідно до якого, перейшло право вимоги до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (17.07.2020 р) на підставі договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за А» 509, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Тож, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» придбало вже право простроченої вимоги та в будь - якому разі, не те, що через виконавчий напис нотаріуса, але і в судовому порядку не мало б шансів стягнути цю заборгованість у разі заявлення боржником про застосування позовної давності. У Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 визначено , що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання», та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком, є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на .подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта етапі 631 ЦК України). Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у стані 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ПК України.- В охоронних правовідносинах права та інтереси відповідача забезпечені частиною другою статті 625 ПК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене ґрунтується на позиції викладеній у Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, згідно до якої Верховний Суд відхилив аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 63 І ПК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже з огляду на вищезазначені правові норми та практику Верховного Суду, право відповідача нараховувати передбачені договором проценти припинилося 23.03.2010 року ( тобто через 3 дні з моменту отримання позичальником вимоги Банку). Тобто нарахування відповідачем відсотків після 23.03.2010 року є незаконним, що призвело до необґрунтованого збільшення заборгованості за кредитним договором. Крім того, у виконавчому написі не зазначено , за який період нараховані ці відсотки, оскільки таке нарахування незаконне вже з 23.03.2010 року, а, відповідно до оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, відсотки стягуються також за період з 17.07.2019 року по 06.08.2021 року, коли строки позовної давності збігли. З вищезазначеного слідує, що, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. На підставі викладеного, з 23.03.2010 року у «Комерційного банку «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») виникло право вимоги, а вже 23.03.2020 року збіг строк позовної давності. Отже вчинення нотаріусом виконавчого напису № 2234 від 12.08.2021 р., тобто після спливу більше, ніж 11 років з моменту виникнення права вимоги, прямо порушує вимоги ч. 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1,3.3, 3.4. п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. Заявлена Позивачем позиція підтверджується численною судовою практикою. Стосовно питання визначення орієнтовного розрахунку судових витрат Згідно приписів частин 1-2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Розмір ставок судового збору визначається статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, відповідно до п.2 частини 1 статті 4 зазначеного Закону за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Виходячи з обставини звернення до суду з позовною заявою немайнового характеру та виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, розмір судового збору з цієї позовної заяви складає 992,40 грн. Позивачем понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 992,40 гри, сплаченого з позовної заяви (докази про сплату судового збору додаються,), витрачено на оплату послуг адвоката - за надання професійної правничої допомоги у складанні позовної заяви, а також з підготовки матеріалів для подачі до суду і участь у справі адвоката в судових засіданнях, у разі необхідності такої участі - на загальну суму 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч) гривень, що підтверджено, відповідно, актом виконаних робіт та квитанцією. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді\~Дніпровського районного\~суду м.Дніпродзержинська\~Дніпропетровської області\~від 14\~червня 2022\~року було\~задоволено заяву\~ [PERSON] про забезпечення позову. Вжито заходи\~забезпечення позову\~шляхом зупинення\~стягнення на\~підставі виконавчого\~напису №\~2234\~від 12.08.2021\~р.,\~вчиненого приватним\~нотаріусом Дніпровського\~міського нотаріального\~округу Кобельницьким\~С.І.\~яким запропоновано\~стягнути На\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Дніпрофінансгруп»\~(ЄДРПОУ\~40696815,\~місце знаходження:\~49089,\~Дніпропетровська область,\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Автотранспортна,\~будинок 2,\~офіс 205,\~р/р\~ [NUMBER] ,\~АТ КБ\~«Приватбанк»,\~МФО 805299),\~право вимоги\~до якого\~перейшло на\~підставі договору\~GL48N718070_I_3\~про відступленяя\~прав вимоги\~від 17.07.2020\~року,\~посвідченим приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бочкарьовою\~А.В.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 509,\~укладений між\~Публічним акціонерним\~товариством «Комерційний\~банк «Надра»\~та ТОВ\~«ФК «Дніпрофінансгруп»\~з громадянина\~ [PERSON] [INFO] ,\~місце реєстрації:\~ [ADDRESS] .\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~-\~ [NUMBER] ,\~місце роботи\~невідомо,\~заборгованість,\~що виникла\~на підставі\~Кредитного договору\~№ 8/2007/840-К/П65-Н\~від 19.07.2007\~року,\~який укладено\~між [PERSON] \~та Відкритим\~акціонерним товариством\~комерційний банк\~«Надра» (найменування\~змінено на\~Публічне акціонерне\~товариство «Комерційний\~банк «Надра»\~на виконання\~вимог Закону\~України «Про\~акціонерні товариства»)\~та згідно\~виписки з\~рахунку боржника\~на 06.08.2021\~року (включно)\~та становить\~1857659,\~16\~(один\~мільйон вісімсот\~п`ятдесят\~сім тисяч\~шістсот п`ятдесят\~дев`ять гривень\~16\~копійок),\~що складається\~з:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту становить\~-\~1390911,\~44\~(один\~мільйон триста\~дев`яносто тисяч\~дев`ятсот одинадцять\~гривень 44\~копійки);\~прострочена заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~становить 466\~747,\~72\~(чотириста\~шістдесят шість\~тисяч сімсот\~сорок сім\~гривень 72\~копійки);\~заборгованість по\~комісії 0\~гривень (а.с.36-37). Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.38). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 06 липня 2022 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бразалук С.С. в судове засідання не з`явилась, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Приватний нотаріус\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Кобельницький С.І. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Приватний виконавець\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Ванжа О.\~В. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.07.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» укладений Кредитний договір № № 8/2007/840-К/1165- Н (а.с.15-18). 12 серпня 2021 року вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Кобельницьким С.І № 2234 про стягнення на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ\~40696815,\~місце знаходження:\~49089,\~Дніпропетровська область,\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Автотранспортна,\~будинок 2,\~офіс 205,\~р/р\~ [NUMBER] ,\~АТ КБ\~«Приватбанк»,\~МФО 305299),\~право вимоги\~до якого\~перейшло на\~підставі договору\~№ GL48N718070_І_3.\~про відступлення\~прав вимоги\~від 17.07.2020\~року,\~посвідченим приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бочкарьовою\~А.В.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 509,\~укладений між\~Публічним акціонерним\~товариством «Комерційний\~банк «Надра»\~та TОB\~«ФК «Дніпрофінансгруп»\~з боржника,\~яким є\~ [PERSON] [INFO] ,\~місце реєстрації:\~ [ADDRESS] ,\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~ [NUMBER] \~місце роботи\~невідомо,\~заборгованість виникла\~на підставі\~Кредитного договору\~№ 8/2007/840-К/1165-\~Н від\~19.07.2007\~року,\~який укладено\~між [PERSON] \~та Відкритим\~акціонерним товариством\~комерційний банк\~«Надра» (найменування\~змінено на\~Публічне акціонерне\~товариство «Комерційний\~банк «Надра»\~на виконання\~вимог Закону\~України «Про\~акціонерні товариства»)\~та згідно\~виписки з\~рахунку боржника\~на 06.08.2021\~року (включно)\~становить 1857659,\~16\~(один\~мільйон вісімсот\~п`ятдесят сім\~тисяч шістсот\~п`ятдесят дев`ять\~гривень 16\~копійок),\~що складається\~з:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту становить\~-\~1\~390\~911,\~44\~(один\~мільйон триста\~дев`яносто тисяч\~дев`ятсот одинадцять\~гривень 44\~копійки);\~прострочена заборгованість\~по несплаченим\~відсоткам за\~користування кредитом\~становить 466\~747,\~72\~(чотириста\~шістдесят шість\~тисяч сімсот\~сорок сім\~гривень 72\~копійки);\~заборгованість по\~комісії 0\~гривень (а.с.14). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. \~про відкриття виконавчого провадження ВП №68489083 від 03.02.2022 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2234 виданого 12.08.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ 40696815, місце знаходження: 49089, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, р/р [NUMBER] , АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299), право вимоги до якого перейшло на підставі договору № GL48N718070_І_3. про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 509, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та TОB «ФК «Дніпрофінансгруп» з боржника, яким є [PERSON] [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] місце роботи невідомо, заборгованість виникла на підставі Кредитного договору № 8/2007/840-К/1165- Н від 19.07.2007 року, який укладено між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та згідно виписки з рахунку боржника на 06.08.2021 року (включно) становить 1857659, 16 (один мільйон вісімсот п`ятдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 16 копійок), що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 1 390 911, 44 (один мільйон триста дев`яносто тисяч дев`ятсот одинадцять гривень 44 копійки); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 466 747, 72 (чотириста шістдесят шість тисяч сімсот сорок сім гривень 72 копійки); заборгованість но комісії 0 гривень (а.с.11-13). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Надані нотаріусом документи не дають можливості встановити дійсний розмір заборгованості та період, за який проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором, бо серед документів, що були надані відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній розрахунок заборгованості з детальним описом формування заборгованості за щомісячними платежами. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус Кобельницький С.І. не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останнім суду не надано. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався після вчинення нотаріусом виконавчого напису, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, зокрема й щодо строків звернення до нотаріуса з такою вимогою, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи спір в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. \~За приписами п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Частиною 1\~ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.\~\~ Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.\~\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що понесені позивачем витрати підтверджені належними доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат про сплату судового збору в розмірі 1488,60 гривень, та витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, в розмірі 15000 грн.

Outcome: approved