Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №30-34 від 30 листопада 2017 року передано безкоштовно у власність, в межах норм безоплатної передачі, [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:006:5071, площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Віта-Поштова Києво- Святошинського району Київської області; внесені відповідні зміни до Державного земельного кадастру; право власності на земельну ділянку зареєстровано в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження». Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106680512 від 7 грудня 2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:006:5071, площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Згідно листа Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №02-26/389 від 17 травня 2018 року - 25 квітня 2018 року на розширеній зустрічі сільського голови з громадськістю Командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] (який діє відповідно до Статуту гарнізону і караульної служби та Наказами керівництва) було зазначено про те, що військовою частиною було огороджено земельні ділянки, з кадастровими номерами 3222481201:01:006:5070, 3222481201:01:006:5071 з метою вжиття заходів недопущення сторонніх осіб на територію військової частини, оскільки дані земельні ділянки є їх власністю. Згідно листа Київського квартирно-експлуатаційного управління від 08.05.2018 року №303/25-2808, відповідно до Протоколу проведення наради під головуванням заступника Міністра оборони України від 16 березня 2018 року щодо розгляду питання оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку військового містечка № [NUMBER] Головному квартирно- експлуатаційному управлінню Збройних Сил України спільно з Головним управлінням оперативного забезпечення Збройних Сил України визначено завдання розпочати топогеодезичні роботи щодо формування земельних ділянок та визначення (уточнення) меж та площ частини земельної ділянки зазначеного військового містечка. На ПвК « [INFO] » покладено завдання невідкладно вжити заходів щодо поновлення огорожі, військового містечка № [NUMBER] ( [ADDRESS] ). З урахуванням вказаного, роботи щодо встановлення стовпів та натяжкою на них дротів на земельній ділянці, розміщеній в с. Віта- Поштова виконувалися представниками військової частини [NUMBER] . Із листа Управління Держкомагенства у Києво-Святошинському районі Київської області від 18 червня 2015 року встановлено, що відповідно до державної статистичної звітності (форма 6-зем) станом на 1 січня 2015 року в межах Києво-Святошинського району Київської області за Міністерством оборони України обліковується серед інших і Віто-Поштова сільська рада, площею 32,0 га. Згідно з актом інвентаризації земель оборони, проведеної у 1993 році інститутом землеустрою Української Академії аграрних наук, за військовою частиною [NUMBER] рахувалося 33,6 га земель по Віто-Поштовій сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, у тому числі 32,7 га у постійному користуванні військової частини. За висновками комісії, затвердженими постановою спільного засідання колегії Міністерства оборони України та державного комітету України по земельних ресурсах від 23 листопада 1993 року №8/11, запропоновано залишити у постійному користуванні Міністерства оборони України по цьому військовому містечку земельну ділянку площею 32,0 га та 1,6 га. На підставі викладеного позивач просив суд зобов`язати Військову частину № [NUMBER] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером 3222481201:01:006:5095 площею 1,8061 га, яка розташована за адресою: Київська область Києво-Святошинський район с. Віта-Поштова з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, шляхом зобов`язання Військової частини № [NUMBER] знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання. 17 червня 2021 року від ТВО командира Військової частини [NUMBER] підполковника [PERSON] надійшов письмовий відзив, який обгрунтований тим, що з тексту позовної заяви вбачається, що рішенням Віта-Поштової сільської ради №30-34 від 30 листопада 2017 року передано у власність безкоштовно Позивачу земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:006:5071 площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства. При цьому самого рішення Віта-Поштової сільської ради №30-34 від ЗО листопада 2017 року як доказ у справі не надано. Позивач вказує, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106680512 від 07 грудня 2017 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:006:5071 площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства. Натомість як доказ надано витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:006:5095 площею 1,8061 га. На підтвердження своїх позовних вимог Позивач посилається на лист Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №02-26/389 від 17 травня 2018 року та лист Київського квартирно- експлуатаційного управління від 08.05.2018 № 303/25-2808. З назначених листах начебто йдеться про те, що військовою частиною [NUMBER] огороджено земельні ділянки з кадастровими номерами 3222481201:01:006:5071 та 3222481201:01:006:5070 і навіть не згадується земельна ділянка з кадастровим номером 3222481201:01:006:5095. Зазначені листи не були додані до позовної заяви як докази, отже і ознайомитись з їх змістом і оцінити як докази у справі не має можливості. Далі Позивач вказує, що із листа Управління Держземагенства у Києво- Святошинському районі Київської області від 18 червня 2015 року встановлено, що відповідно до державної статистичної звітності (форма 6- зем) станом на 01 січня 2015 року в межах Києво-Святошинського району Київської області за Міністерством оборони України обліковується серед інших і Віто-Поштова сільська рада, площею 32,0 га. Згідно з актом інвентаризації земель оборони, проведеної у 1993 році інститутом землеустрою Української Академії аграрних наук, за військовою частиною [NUMBER] рахувалося 33,6 га земель по Віто-Поштовій сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, у тому числі 32,7 га у постійному користуванні військової частини. За висновками комісії, затвердженими постановою спільного засідання колегії Міністерства оборони України та державного комітету України по земельних ресурсах від 23 листопада 1993 №8/11, запропоновано залишити у постійному користуванні Міністерства оборони України по цьому військовому містечку земельну ділянку площею 32.0 га, та 1,6 га. Як докази також додає фотографії, не пояснюючи, що саме на них зображено і яке відношення вони мають до справи» Отже, просили суд у задоволені позову [PERSON] до військової частини [NUMBER] , Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити. 23 червня 2021 року до суду від начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління, полковника [PERSON] надійшо відзив на позовну заяву у якому вони просили суд відмовити у задоволенні порзовних вимог, оскільки з поданих позивачем документів до суду І інстанції не вбачається будь-яке порушення прав саме Позивача у даній справі (оскільки документи, долучені до позову стосуються інших громадян, а не позивача), рівно так само як і не вбачається вчинення незаконних дій щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222481201:01:006:5095 площею 1,8061 га (оскільки листування, долучене до позову стосується земельних ділянок з кадастровими номерами 3222481201:01:006:5071 та 3222481201:01:006:5070, що є відмінними від спірної у справі земельної ділянки). В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували чи встановлений паркан на заявленій земельній ділянці, яким чином він проходить по заявленій земельній ділянці. У разі наявності паркану Позивач не навів обґрунтування яким чином є перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою за цільовим призначенням, хто саме чинив перешкоди в доступі до земельної ділянки. У матеріалах справи відсутні будь-які докази і підтвердження того, що право позивача порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, як саме порушуються відповідачами права позивача на земельну ділянку чи які виникають перешкоди у її використанні за цільовим призначенням. Клопотань про забезпечення доказів позивачем суду не заявлені у разі складнощів в отриманні доказів, не повідомлено про причини неможливості подати такі докази. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, до суду представник позивача направив заяву у якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Військової частини [NUMBER] в судовому засіданні проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити. Представник відповідача Київського квартирно-експлуатаційного\~управління Міністерства\~оборони України в судовому засіданні проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач зазначає, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106680512 від 07 грудня 2017 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:006:5071 площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства. Натомість як доказ надано витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:006:5095 площею 1,8061 га. Тобто з вище зазначеного не можливо встановити, яка саме ділянка і якої площі належить на праві власності Позивачу Подані представником позивача до заяви від 31.05.2022 акт обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 3222481201:01:006:5097 від 22.02.2022, що підписано депутатами Гатненської сільської ради 8-го скликання [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] та старостою Віто-Поштового старостинського округу Гатненської сільської ради Климуком А.Г., як на доказ порушення межі та встановлення паркану на земельній ділянці позивача з кадастровим номером 3222481201:01:006:5095 площею 1,8061 га, суд оцінює критично, оскільки певні обставини мають підтверджуватись лише належними та допустимими доказами, зокрема висновками експертів, які мають спеціальні знання у відповідній галузі. З наданого акту обстеження земельної ділянки від 22.02.2022 взагалі неможливо встановити коли, ким встановлений паркан на земельній ділянці позивача з кадастровим номером 3222481201:01:006:5095, яким чином він проходить по земельній ділянці, чи взагалі проходить. У разі наявності паркану відсутнє обґрунтування яким чином є перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою за цільовим призначенням, хто саме чинив перешкоди в доступі до земельної ділянки. У матеріалах справи відсутні будь-які інші докази на підтвердження того, що право позивача порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, як саме порушуються відповідачами права позивача на земельну ділянку чи які виникають перешкоди у її використанні за цільовим призначенням. Акт обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 3222481201:01:006:5097 від 22.02.2022 - абсолютно не стосуються ні предметт даного спору, ні Позивача у справі, ні земельної ділянки з кадастровим номером 3222481201:01:006:5095 площею 1.8061 га щодо якої Позивач звертається до суду щодо усунення перешкод. В обгрунтуванні позовної заяви Позивач вказує про порушення його прав на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:006:5071, в прохальній частині вимагає усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 3222481201:01:006:5095, а в Акті обстеження земельної ділянки від 22.02.2022 зазначається ділянка з кадастровим номером 3222481201:01:006:5097, яка належить громадянину [PERSON] , що взагалі викликає сумнів у наявності порушеного права позивача. Відповідно до\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі\~статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1\~ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1\~ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач відповідно до вимог процесуального закону зобов`язаний надати суду належні та допустимі докази, які б підтверджували існування права користування земельною ділянкою та існування перешкод в користуванні земельною ділянкою. Разом з тим, позивачем [PERSON] , не надано належних та допустимих доказів на підтвердження права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481201:01:006:5095 площею 1,8061 га. Відповідності до\~статті 41 Конституції України,\~статті 310 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні (частина перша\~статті 321 ЦК України). Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України»). Враховуючи вищевикладене, встановивши обставини у справі у їх сукупності та дослідивши докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання Військової частини № [NUMBER] знести самовільно встановлену огорожу з колючого дроту, що огороджує вказану земельну ділянку, з огляду на те, що позивачем не надано доказів, які б підтвердили беззаперечне право власності спірною земельною ділянкою. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 5, 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. 152 ЗК України та

Outcome: dismissed