Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернуласядо суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позову посилається на те, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] не проживає в кв. [ADDRESS] з початку 2020 року. З початку 2020 року в квартирі [ADDRESS] , проживає безоплатно [PERSON] . Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач [PERSON] не бажає. На даний час позивач [PERSON] неможе розпорядитися на власний розсуд квартирою [ADDRESS] , через реєстрацію відповідача за вищевказаною адресою. Тому просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . 24.12.2021 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивач в судовезасідання не з`явилася, представник позивача адвокат Новікова М. О. надала суду заяву, де просила розглянути справу у її та позивача відсутність, позов підтримують та просятьсуд задовольнити його . Відповідач в судовезасідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Свідок [PERSON] , що викликалась судом за клопотанням позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надавши суду письмові показання. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі, про що постановлено ухвалу. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках. Згідно ч.1ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81\~ЦПК України\~передбачено, що доказування не можеґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України\~передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права іздотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставіповно і всебічноз`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 41Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якоїУкраїнаприєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України№ 475/97-ВРвід 17липня 1997року «ПроратифікаціюКонвенції про захист прав людиниіосновоположних свобод 1950року,Першого Протоколу та протоколів№ №2.4.7та 11до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщенняпротягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 ЖК\~Української РС визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, щовтратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщеннібільше шести місяців та відсутність поважних причин. Установлено, що позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18 квітня 2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Буленко М. М. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстровано в Спадковому реєстрі 18.04.2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Буленко М. М. Згідно з актом сусідів від 14.12.2021 р. відповідач по справі [PERSON] не проживає в кв. [ADDRESS] з початку 2020 року. Згідно вищевказаного акту та показань свідка [PERSON] , з початку 2020 року в квартирі [ADDRESS] , проживає безоплатно подруга позивача - [PERSON] . Інших осіб в зазначеній квартирі не проживають. Відповідач з початку 2020 року і по даний час не проживає в спірному жилому приміщенні та не користується ним без поважних причин. Поважності причин, з яких вона в жилому приміщенні не проживає та не користується ним, під час судового розгляду справи не встановлено. Чим перешкоджає позивачу повноцінно користуватися вказаним приміщенням, порушуючи його законні права та інтереси, які необхідно поновити. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved