Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

У серпні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 17.12.2019 року відповідачем [PERSON] була підписана анкета-заява до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що дана анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 35000 грн. Згідно з п.п. 1,3 п. 1 Розділу ІІ Умов та правил кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає банку право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити, анулювати) кредитний ліміт. Згідно з паспортом споживчого кредиту сума/ліміт кредиту становить від 0 до 100000 грн. (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку). Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі. В свою чергу, відповідач порушує умови договору. Заборгованість відповідача перед банком складає 73071 грн. 56 коп. У зв`язку з наведеним, АТ «Універсал Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 73071 грн. 56 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що кредитну картку він отримував, разом із тим кредитним лімітом не користувався. В 2020 році втратив мобільний телефон. Крім того, вважав, що сума заборгованості не може складати 73071 грн. 56 коп. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ «Універсал Банк» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 17.12.2019 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. Відповідно до вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 35000 грн. З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач у період з грудня 2019 року по грудень 2020 року користувався кредитним лімітом Також до травня 2021 року періодично здійснювалося часткове погашення кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості станом 05.05.2021 року загальна сума заборгованість за договором складає 73071,56 грн. (тіло кредиту). Суд вважає доведеним факт отримання та користування відповідачем кредитним коштами, оскільки відповідач протягом усього часу розгляду справи не надав доказів на спростування нарахованої йому заборгованості за тілом кредиту, незважаючи на те, що судом пропонувалося йому надати виписку по рахунку, зокрема, що міститься у мобільному застосунку, з якого б вбачався рух коштів, або подати інші докази на підтвердження його заперечень, для чого у судовому засіданні оголошувала перерва. Клопотань про витребування доказів судом від відповідача не надходило. Будь-яких доказів втрати мобільного телефону в 2020 році та заволодіння кредитними коштами іншими особами відповідач теж не надав, зокрема звернення до правоохоронних органів, тож суд вважає його доводи голослівними. Поряд із цим суд звертає увагу, що банком до розрахунку заборгованості за кредитним договором було включено нараховані та сплачені (утримані банком) проценти в загальній сумі 8950 грн. 65 коп. (499,18+418,11+426,80+1034,96+1133,67+1238,24+1271,13+1429,36+1499,20). Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього\~Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом частини 2\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті 1050\~ЦК\~України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Суд звертає увагу, що в анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 17.12.2019 року відсутні умови погодження сторонами процентної ставки за користування кредитом. Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 73071,56 грн., банк посилається на Умови та правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» - при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, а також Тарифи. Однак матеріали справи не містять належних даних щодо ознайомлення відповідача з цими умовами та правилами, а також тарифами. Долучені до матеріалів справи Умови обслуговування рахунків фізичної особи, в тому числі тарифи, не містять підпису відповідача, зокрема даних щодо використання відповідачем електронного цифрового підпису. Отже, суд позбавлений можливості визначити, з якими саме умовами та тарифами ознайомився та погодився відповідач, у тому числі, що такі умови містять погодження відсоткової ставки за кредитом. Тож суд вважає неможливим застосувати до правовідносин сторін правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, вони не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Суд ураховує, що згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 вказаного Закону включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 цього ж Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною другою статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У даному випадку матеріали справи не містять об`єктивних даних щодо укладення сторонами кредитного договору в електронному вигляді з використанням відповідачем електронного цифрового підпису чи одноразового ідентифікатора. На переконання суду, само по собі розміщення на сайті банку та в мобільному застосунку Умов та прав надання банківських послуг, тарифів, паспорта споживчого продукту та інших даних не свідчить, що відповідач погодився з ними та вони є частиною кредитного договору з огляду на те, що позивач не надав суду доказів їх підписання відповідачем своїм електронним цифровим підписом чи іншим ідентифікатором. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що сторони погодили розмір процентної ставки за кредитом. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому статтями 77 та 78 ЦПК України встановлені вимоги щодо належності та допустимості доказів, зокрема, належними визнаються докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, перевіривши наявний розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за тілом кредиту станом на 05.05.2021 року в розмірі 64120 грн. 91 коп. (73071,56 8950,65), оскільки в іншій частині розрахунок заборгованості не був спростований відповідачем належними доказами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. Відповідно до\~частини 1\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1991 грн. 93 коп. (87,75%).

Outcome: partial