Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

17.03.2022 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарнат» (далі по тексту ТДВ СК «Альфа-Гарнат»), через представника Білинову А.В., звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на власну користь грошові кошти в розмірі 26042, 00 грн., судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правової допомоги в розмірі 5000, 00 грн. та судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Вимоги обргунтовані тим, що 01.08.2021 року між автомобілем «Infiniti Q5», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем «Opel», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода. Згідно постанови Святошинського районного суду м.Києва від 09.09.2021 року дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням водієм автомобіля «Opel», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , Правил дорожнього руху. Матеріальний збиток згідно рахунку СТО ФОП [PERSON] № 1772 від 16.08.2021 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Infiniti Q5», д.н.з. [NUMBER] становить 26042, 00 грн. Транспортний засіб «Infiniti Q5», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований по договору добровільного страхування траспортних засобів № 06-PR\\01-305-0023 від 24.12.2020 року в ТДВ СК «Альфа-Гарнат». 19.08.2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарнат» було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Infiniti Q5», д.н.з. [NUMBER] у розмірі 26042, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 19452.Окрім того, відповідачем не було застраховано свою цивільно правову відповідальність відповідним полісом страхування. Таким, чином ТДВ СК «Альфа-Гарант» вважає, що відповідач, як особа винна в настанні ДТП, забов`язаний відшкодувати шкоду в порядку суброгації в розмірі виплаченого страхового відшкодування, 26042, 00 грн. Ухвалою суду від 25.03.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 01.08.2021 року [PERSON] , керуючи автомобілем «Opel», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по вул. Симиренка, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Infiniti», д.н.з. [NUMBER] , який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] . При ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року відповідача визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 16). Дана постанова набрала законної сили 20.09.2021 року. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч.4 ст. 82 ЦПК України). На момент ДТП, автомобіль марки «Infiniti Q5», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований за договором добровільного страхування транспортних засобів № 06-PR\\01-305-0023 від 24.12.2020 року в ТДВ СК «Альфа-Гарнат» (а.с.9). Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Так, на підставі заяви про настання події [PERSON] №СТ/21/0164 від 02.08.2021, протоколу огляду транспортного засобу від 02.08.2021 року, рахунку на оплату по замовленню № 1772 від 16.08.2021 року, розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № СТ/21/0164 від 19.08.2021 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 26042, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19452 від 19.08.2021 року (а.с. 21). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 N 1961-IV. У статті 55 вказаного Закону зазначено, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням, створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Оператором єдиної централізованої бази даних є Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ). Користування інформаційними ресурсами єдиної централізованої бази даних є вільним і загальнодоступним. Відповідно до п. 5.3. Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Інформація, отримана з бази даних МТСБУ, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння ДТП та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов`язкового страхування. Так, згідно витягу з Централізованої бази даних Моторного (траспортного) страхового бюро України за пошуковою вкладкою «Визначення статусу полісу та страховика за транспортним засобом за параметрами: державний номер транспортного засобу та дата», відповідачем не було застраховано свою цивільно-правову відповідальність відповідним полісом страхування (а.с.12). Зважаючи на викладене, суд вважає що цивільно-правову відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП не було застраховано. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Згідно п. 26 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, особою, безпосередньо відповідальною за завданні збитки є відповідач [PERSON] , а до позивача в порядку суброгації , згідно вимог ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» переходить право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування в розмірі 26042,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а тому з [PERSON] на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню грошові кошти в розмірі 26042, 00 грн. Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому за змістом ч. 6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених затрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні докази : витяг з договору про надання правничоої допомоги від 14.05.2019 року, укладеного між ТДВ «Альфа-Гарант» та Адвокатським бюро «Грідін і Партнери»; завдання - доручення № 169 від 14.05.2019 року, платіжне доручення № ІD - 174053 від 14.12.2021 року на загальну суму 10000, 00 грн.; детальний рохрахунок та опис робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року; акт-прийому передачі наданої правчничої допомоги до догоовру про надання приавничої допомоги від 14.05.2019 року, згідно якого сума гонорару за надання правчничої допомоги становить 5000, 00 грн. Відтак, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТДВ «Альфа-Гарнат» належить стягнути фактично понесені і сплачені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000, 00 грн. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило судовий збір в розмірі 2481,00 грн., який на підставі ч. 1 ст. 133 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved