Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що вона є онукою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та народження її матері, яка є відповідачем по справі [PERSON] . Дід позивача [PERSON] помер [INFO] , бабуся [PERSON] померла [INFO] , мешкали вони разом за адресою [ADDRESS] . Після смерті діда відповідачі по справі [PERSON] тітка позивача та [PERSON] , як спадкоємці першої черги, в липня 2021 року звернулись з заявами про прийняття спадщини за законом до Третьої криворізької державної нотаріальної контори. З заявами про прийняття спадщини після смерті бабусі ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалася, фактично після її смерті прийняв спадщину чоловік (дід), так як був зареєстрований за однією адресою з померлою. За спливом шестимісячного строку відповідачі звернулись до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про прийняття спадщини. Того ж дня, [INFO] , мати позивача дізналася, що на квартиру [ADDRESS] спадкодавцями складено заповіт на ім`я позивача і повідомила останній. Тому, 05.09.2021 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда та бабусі. 14.09.2021 року державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикова Т.В. видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. Про складений заповіт позивачу не було відомо, обставини склались так, що мати та тітка позивача приховали від неї факт наявності заповіту, а нотаріус не виконала вимоги закону та не повідомила позивача належним чином про заповіт, тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] та дідуся [PERSON] померлого [INFO] . Позивач [PERSON] , яка була присутня в судовому засіданні, просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Суду пояснила, що померлі бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] за життя склали на її ім`я заповіт про існування якого вона дізналась в перших числах вересня 2021 року після того як про існування такого заповіту позивачу повідомила її мати [PERSON] після цього, позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на що нотаріус відмовила мотивуючи це пропуском строку прийняття спадщини, тому звернулась до суду та просить визначити додатковий такий строк. Представник позивача адвокат Бузинарська Д.М., яка була присутня в судовому засіданні, підтримала позицію позивача, просила суд позовні вимоги задовольнити повністю з підстав та мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] ,\~яка була\~присутня в\~судовому засіданні, просила суд в задоволені позову відмовити повністю. Суду пояснила, що приблизно в кінці серпня 2021 року вона разом з сестрою [PERSON] були у нотаріуса де [PERSON] дізналась про існування заповіту батьків [PERSON] та [PERSON] . Однак, сестра [PERSON] [PERSON] повідомила, що знала про існування заповіту. Крім того, повідомила суду, що завжди доглядала за батьками, а її сестра ніколи цього не робила, тому не хоче щоб її дочці [PERSON] дісталась квартира від батьків. Представник відповідача [PERSON] адвокат Примаков К.О., який був присутній в судовому засіданні, підтримав позицію відповідача та заперечував проти задоволення позовної заяви. Суду пояснив, що заява [PERSON] до нотаріуса є нікчемною так як не посвідчена нотаріусом, а тому [PERSON] вважається такою, що не зверталась до нотаріуса. Відповідач [PERSON] , яка була присутня в судовому засіданні, визнала позовні вимоги [PERSON] . Суду пояснила, що позивач це її донька. Про існування заповіту вона не знала, тому і зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Про заповіт [PERSON] дізналась вже у нотаріуса перед отриманням документів на спадщину по закону. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого повторно Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 16.09.2021 року (а.с. 8). [INFO] помер [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого повторно Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 16.09.2021 року (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] є батьками відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Крім того, [PERSON] та [PERSON] є дідусем та бабусею позивача [PERSON] , що не оспорюється сторонами та підтверджується наступними матеріалами справи. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] (а.с. 51 зворот). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище « [PERSON] » (а.с. 52). [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 54 зворот). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 12). Згідно з копією Дубліката Заповіту [PERSON] 19.10.1993 року склала Заповіт відповідно до якого на випадок своєї смерті належну їй частину приватизованої квартири, що знаходиться у [ADDRESS] , будинок під чергою двадцять шість, квартира під чергою вісім заповіла [PERSON] (а.с. 10). Згідно з копією Дубліката Заповіту [PERSON] 19.10.1993 року склав Заповіт відповідно до якого на випадок своєї смерті належну йому частину приватизованої квартири, що знаходиться у [ADDRESS] , будинок під чергою двадцять шість, квартира під чергою вісім заповів [PERSON] (а.с. 11). 14.09.2021 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала: 1/2 частка її дідусю [PERSON] , який помер [INFO] та 1/2 частка її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 67). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Рикова Т.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з тим, що вона пропустила строк прийняття спадщини (а.с. 14). Крім того, у Постанові державного нотаріуса вказано, що в Третій криворізькій державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу за №167/2021 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] за заявами його доньок: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадщина, на яку претендує позивач, відкрилась [INFO] внаслідок смерті [PERSON] . Згідно зі ст.ст. 1217, 1218, 1233\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Отже, позивач у справі є спадкоємицею за заповітом, оскільки відповідно до ст.\~1235\~ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до принципу свободи заповіту заповідач не зобов`язаний повідомляти кому-небудь про зміст заповіту, намір написати, змінити чи скасувати заповіт, так як і про причини прийнятого рішення. Положення про таємницю спадкування закріплене у ст. 1255 ЦК України. Так, нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. За положеннями пункту 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~№ 296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Таким чином, з огляду на таємницю спадкування, спадкоємець за заповітом може навіть не знати про наявність заповіту у разі, якщо особисто спадкодавець за життя не повідомив про намір заповідати все або частину належного майна саме йому. В свою чергу, жодною нормою права не передбачено обов`язок органів державної реєстрації актів цивільного стану повідомляти нотаріуса за місцем відкриття спадщини про реєстрацію смерті особи з метою пошуку можливих спадкоємців за заповітом або за законом. Згідно із ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270\~ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269\~ЦК України обов`язковою умовою реалізації спадкових прав спадкоємцем, який не проживав постійно разом зі спадкодавцем, є подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини. З копії спадкової справи, наданої Третьою криворізькою нотаріальною конторою, вбачається, що позивач звернулась до державного нотаріуса Третьої криворізької нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом лише 14 вересня 2021 року (а.с. 67), тобто після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, в зв`язку з чим нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 14). З приводу тверджень представника відповідача [PERSON] адвокат Примакова К.О. щодо того, що заява [PERSON] не посвідчена нотаріусом суд зазначає, що дане питання не є предметом розгляду позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому такі аргументи адвоката не беруться до уваги. Крім того, як зазначає позивач в позові, причиною пропуску для прийняття спадщини було те, що вона не була обізнана про існування заповіту, а дізналась про нього в вересні місяці 2021 року і одразу ж звернулась до нотаріуса з відповідною заявою. Таким чином, позивач пропустив строк, визначений статтею 1270 Цивільного Кодексу України, для прийняття спадщини. Крім того, суд вважає, що поважність пропуску для подання заяви для прийняття спадщини підтвердилась в ході розгляду справи беручи до уваги пояснення сторін по справі з яких слідує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті їх батьків, а в ході такого оформлення виявилось, що їх батьки за життя склали заповіти відповідно до яких квартира, яка належала останнім, переходить у спадок до дочки [PERSON] [PERSON] , а остання дізналась про існування таких заповітів вже після спливу строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст.\~1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що у випадку коли особа, яка прийняла спадщину в установлений законом строк, вона може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (абз.1 п. 24 Постанови). При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови). Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України (Постанова Верховного суду України від 26.06.2019 по справі №565/1145/17); 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність позивача про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини такими, що дійсно створили для [PERSON] об`єктивні труднощі для своєчасного оформлення спадкових прав. Виходячи з наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд визнає причини пропуску [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначає додатковий строк один місяць для подання відповідної заяви до нотаріуса. Оскільки позивач [PERSON] під час подання позову до суду не просила стягувати з відповідачів сплачений нею судовий збір, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved