Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскров Олег Вікторович. Позивач просить суд зняти арешт з нежитлового приміщення загальною площею 175,6 кв. м. за адресою [ADDRESS] , який був зареєстрований державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскровим Олегом Вікторовичем 02.03.2017 14:52:26 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43989458 від 12.11.2018 р. та скасувати (виключити) запис про обтяження № 28871052 від 02.03.2018 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, [PERSON] стало відомо, що на належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв. м. за адресою [ADDRESS] , державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскровим Олегом Вікторовичем 02.03.2017 14:52:26 було зареєстровано арешт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером обтяження 28871052. Відповідно до відомостей про державну реєстрацію обтяжень арешт нерухомого майна внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43989458 від 12.11.2018 р. 14:13:04 на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 р. по справі № 523/1528/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи ПАТ АБ «Порто-Франко», [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 р. по справі № 523/1528/17 арешт накладено на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 750,0 кв. м. реєстраційний номер об`єкту 1112314651101. \~ \~ \~ \~ 25.10.2020 р. [PERSON] як власник нерухомого майна звернулась до суду з позовом до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскрова Олега Вікторовича про зняття з майна, за яким просила: зняти арешт з нежитлового приміщення загальною площею 175,6 кв. м. за адресою [ADDRESS] , який був зареєстрований державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскровим Олегом Вікторовичем 02.03.2017 14:52:26 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43989458 від 12.11.2018 р. Скасувати (виключити) запис про обтяження № 28871052 від 02.03.2018 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Таким чином\~відповідачами у\~даній справі\~мають виступати\~ [PERSON] , в інтересах якого накладено арешт на нерухоме майно позивача ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 р. по справі № 523/1528/17, а також [PERSON] , як особа, яка заявлена власником нерухомого майна, нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] , яке насправді належить [PERSON] . Державним реєстратором внесено до розділу запис про обтяження на інший об`єкт нерухомості, оскільки реєстраційний номер об`єкту нерухомості, належний [PERSON] , - 1691337251101 та також інша площа 175,6 кв.м. В ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 р. по справі № 523/1528/17 арешт накладено на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 750,0 кв. м., реєстраційний номер об`єкту 1112314651101. Таким чином, належне [PERSON] не є предметом судового спору, спору про право власності або об`єктом, на яке звернено стягнення. Позивач вважає, що з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що арешт накладено помилково. Проте такий арешт з майна [PERSON] не взмозі. [PERSON] не є стороною цивільного провадження по справі № 523/1528/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи ПАТ «Порто-Франко», [PERSON] про стягнення заборгованості, тому відсутня процесуальна можливість звернутись із заявою про скасування арешту. Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] задоволено, стягнуто суму боргу за договором позики 1959590 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 20 коп. в тому числі борг: заборгованість за договором позики 489508,98 грн, пеня 1321671,60 грн, інфляційні втрати 66909,73 грн, відсотка річних 15047,37 грн, облікова ставка НБУ 66452,52 грн. Отже належне [PERSON] нерухоме майно не є предметом розгляду даного спору, звернення [PERSON] із заявою про скасування арешту не буде ефективним способом поновлення її порушених прав. [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, за яким позов не визнав, посилаючись на таке. Ухвала Суворовського районного суду м. Одеси про забезпечення позову у справі №532/1528/17 винесена 20.02.2017 року, оприлюднена 22.02.2017 року - тобто за 10 днів до вчинення правочину Договору купівлі - продажу від 01.03.2017 року. [PERSON] був ознайомлений з існуванням Ухвали Суворовського районного суду м. Одеси про забезпечення позову у справі №523/1528/17 від 20.02.2017 року, про що у матеріалах справи містяться відповідні докази. Також державний реєстратор - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. перед вчиненням правочину - Договору купівлі - продажу від 01.03.2017 року №263 мала перевірити наявність/відсутність обтяжень в даному випадку арешту накладеного відповідно до Ухвали Суворовського районного суду м. Одеси про забезпечення позову у справі №523/1528/17 від 20.02.2017 року шляхом застосування Єдиного державного реєстру судових рішень, про що чітко вказано в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та за результатом виявлення ухвали відмовити у вчиненні правочину Договору купівлі - продажу від 01.03.2017 року №263. Позивач мала можливість доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень аби перевірити факт існування/відсутності обтяжень стосовно нерухомого майна яке остання мала намір набути у власність. Всі наведені вище факти в цьому відзиві вказують на те, що: - \~ \~ \~ \~ арешт на нерухоме майно - нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 750 кв. м., реєстраційний номер об`єкту 1112314651101 накладено відповідно до норм чинного законодавства України на момент винесення Ухвали Суворовського районного суду м. Одеси про забезпечення позову у справі №523/1528/17 від 20.02.2017 року; - правочин Договір купівлі - продажу від 01.03.2017 року за реєстровим №263 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. є нікчемним в силу закону (ст. 228 ЦК України). В даному випадку, перш за все має здійснити перевірку обставини нікчемності правочину Договору купівлі - продажу від 01.03.2017 року за реєстровим №263 посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. Аналогічної позиції притримується Велика Палата Верховного Суду у справі 916/3156/17 від 04 червня 2019 року та справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14- цс19) від 10 квітня 2019 року під час розгляду спорів у подібних правовідносинах: «... За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін ого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи а у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. ...» Дослідивши обставину нікчемності правочину Договору купівлі - продажу від 01.03.2017 року за реєстровим №263 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. буде встановлено чи є підстави у Позивача заявляти позов до відповідача. 01.04.2021 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскров О.В., Приватний нотаріус ОМНО Кіріченко І.Є., за яким просив суд: встановити факт нікчемності правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. за реєстр, номером 263; застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення площею 175,6 кв. м. за адресою: [ADDRESS] здійснену державним реєстратором - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. номер запису про право власності 19267663; застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення площею 175,6 кв. м. за адресою: [ADDRESS] здійснену Державним реєстратором Одеської Обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради, Одеська обл. Іскровим Олегом Вікторовичем номер запису про право власності 28867334; стягнути судові витрати, посилаючись на такі обставини. У лютому 2017 року після винесення ухвали Суворовським районний судом м. Одеси у цивільній справі 523/1528/17 від 20.02.2017 року про забезпеченні позову, зазначене рішення було спрямовано до державного реєстратора - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Писаренка Євгена Сергійовича. 02.03.2017\~року за\~результатами отриманого\~судового рішення\~Суворовського районного\~суду м.\~Одеси ухвали\~у цивільній\~справі 523/1528/17\~від 20.02.2017\~року,\~державним реєстратором\~здійснено державну\~реєстрацію обтяження:\~накладено арешт\~на нежитлове\~приміщення за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~750,0\~кв.\~м., реєстраційний номер об`єкту 1112314651101, власник [PERSON] . Номер запису про обтяження: 19283292. Відтак Суворовський районний суд м. Одеси, [PERSON] та державний реєстратор - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округ Писаренко Євген Сергійович діяли виключно в рамках та відповідно до положень чинного законодавства України на момент виникнення спірних відносин. [PERSON] вважає нікчемним правочин - Договір купівлі-продажу від 01.03.2017 року, реєстр, номер 263 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. Знаючи про існування ухвали Суворовського районного суду у цивільній справі 523/1528/17 від 20.02.2017 року про накладення арешту на нежитлове приміщення з адресою: [ADDRESS] , загальною площею 750 кв. м, реєстраційний номер об`єкт 1112314651101 - [PERSON] відчужує частину цього приміщення. 01.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладається Договір купівлі-продажу частки (0,234) нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , який посвідчується приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. за реєстр, номером 263, номер запису про право власності 19267663. Форма власності: приватна; вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: 0,234. Цього ж дня 02.03.2017 року державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскровим Олегом Вікторовичем о 14:52:26 здійснено державну реєстрацію обтяження: накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв. м за адресою: [ADDRESS] . Перенесено із запису 19283292. На момент накладення арешту - реєстраційного номеру об`єкту 1691337251101 об`єкту ще не існувало, оскільки на момент вчинення правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017 року за реєстр, номером 263 - було відчужено лиш частку у розмірі (0,234), а сам об`єкт в окрему частину виділено не було. Тобто, здійснюючи державну реєстрацію обтяження: накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв. м за адресою: [ADDRESS] державний реєстратор Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Іскров Олег Вікторович діяв в рамках законодавства оскільки Ухвала у справі 523/1528/17 розповсюджувала свою дію на весь об`єкт нерухомості приміщення № 102, загальною площею 750,0 кв.м. 08.11.2022 року [PERSON] звертається до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на вже самостійний об`єкт нерухомості нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] . 08.11.2022 року 14:07:15 державним реєстратором здійснюється реєстрація права власності об`єкта нерухомості нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: реєстровий №263, виданого 01.03.2017, видавник: Кіріченко І.Є., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданого 02.11.2018, видавник: ФОП [PERSON] ; висновок, серія та номер: 02/18, виданий 02.11.2018, видавник: ФОП [PERSON] . Номер запису про право власності / довірчої власності: 28867334. Присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1691337251101. При цьому незважаючи на те, що накладений арешт на підставі Ухвали Суворовського районного суду м. Одеса у цивільній справі 523/1528/17 від 20.02.2017 року продовжує свою дію. 12.11.2018 року 14:13:04 Державним реєстратором Одеської Обласної філії комунального підприємства\~«Центр державної\~реєстрації» Садківської\~сільської ради,\~Одеська обл.\~Іскровим Олегом\~Вікторовичем внесено\~запис про\~обтяження 28871052 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43989458. Знову перенесено із запису: 19283292. Реєструючи право власності на самостійний об`єкт нерухомості нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] [PERSON] ймовірно розраховувала, що при відкритті нового розділу 28867334 та присвоєнні реєстраційного номеру об`єкту нерухомого майна: 1691337251101 зникне і сам арешт, накладений на об`єкт нерухомості, проте не врахувала те. шо виділення в окрему частину частки, яку вона «нібито» набула у власність на підставі Договору купівлі - продажу не призводить ло знищення накладеного арешту, оскільки арешт накладений до вчинення нікчемного правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017 року і майно набуте на підставі цього Договору вже було під арештом на момент його вчинення. Відповідно до статті 182 ЦПК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом. який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 1, частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Статтею 228 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, - по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. Отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними, як такі, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Відчуження об`єкта\~нерухомості під\~час дії\~арешту суду\~є протиправним,\~тобто таким,\~шо порушує\~публічний порядок,\~незалежно від\~того,\~що інформація\~про арешт\~була відсутні у відповідному державному реєстрі. Разом з тим, правочин щодо відчуження майна, яке перебуває під арештом, може бути визнано недійсним за позовом заінтересованої особи, незалежно від того, чи було зареєстроване таке обтяження відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на час його укладення, якщо про встановлену заборону сторонам правочину було відомо. До таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постановах від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-640цс17 та від 18 січня 2017 року у справі № 6- 2552цс16 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц (провадження № 14-149цс18). Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок визначений статтею 228 ЦК України (правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини, спрямовані на знищення пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим територіальної громади, незаконне заволодіння ним). Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, шо вона одержала на виконання цього правочину, в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України). Забезпечення судом позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна означає, що цей об`єкт набуває правового режиму, обмеженого в цивільному обороті. В тому разі, коли під час дії заборони відбувається відчуження такого майна особою обізнаною про накладення арешту на майно, відповідний правочин може визнаватися недійсним і є таким, що порушує публічний порядок. При цьому не має правового значення і не може бути перешкодою для визнання договору недійсним той факт, що ухвала суду про накладення арешту не була зареєстрована відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Станом на 01 березня 2017 року запис про арешт нежитлового приміщення № 102 за адресою: [ADDRESS] - загальною площею 750 кв.м, реєстраційний номер об`єкту 1112314651101 до відповідної державного реєстру не вносився. Проте, матеріали справи цивільної справи №523/1528/17 містять документи, що підтверджують факт ознайомлення [PERSON] про існування ухвали про забезпечені позову - накладення арешту. Станом на момент вчинення правочину Договору купівлі-продажу від 01.03.2017 року [PERSON] був обізнаний про існування ухвали про забезпечення позову від 20.02.2017 року у справі 523/1528/17, яка забороняла йому здійснювати відчуження (продаж) об`єкту нерухомості чи/або його частини. Крім цього, державний реєстратор - в даному випадку [PERSON] приватний нотаріус, який посвідчував Договір купівлі-продажу від 01.03.2017 року, мав здійснити перевірку існування арешту в Єдиному державному реєстрі судових рішень і після виявлення ухвали від 20.02.2017 року у справі 523/1528/17 відмовити [PERSON] та [PERSON] в укладенні нікчемного правочину Договору купівлі-продажу частки нерухомого майна в приміщенні [ADDRESS] , загальною площею 750 кв.м, реєстраційний номер об`єкту 1112314651101. З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвала від 20.02.2017 року у справі 523/1528/17 була оприлюднена 22.02.2017 року, а відтак і відповідач, і державний реєстратор мали доступ для перевірки існування арешту. Позивач за первісним позовом [PERSON] надала до суду відзив на зустрічний позов, в яких просила у задоволені зустрічного позову [PERSON] відмовити у повному обсязі, зазначивши таке. Аналізуючи наданий до суду [PERSON] зустрічний позов, сторона позивача зазначає, що вимоги за зустрічною позовною заявою та вимоги за первісним позовом необґрунтовані, незаконні, не пов`язані між собою, мають різний предмет доказування, не стосуються спірного об`єкту. Позивачем не надається доказів, які би підтвердили його відношення до спірного об`єкту, а лише зазначає про наявність заборгованості Відповідача [PERSON] перед ним, що не стосується розгляду цієї справи. [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 175,6 кв. м., розташоване на 1-му поверсі 16-ти поверхового житлового будинку [ADDRESS] . Також, факт відсутності будь якого відношення позивача за зустрічним позовом встановлена висновком експерта № 057/2021 будівельно-технічної експертизи для подання до суду по цивільній справі № 521/17331/20 від 08.11.2021 року. Так в результаті зіставлених даних та документів показала, що це інший об`єкт нерухомого майна, який не стосується відповідачів по справі. Також, надаючи зустрічний позов до суду, відповідачами не було дотримано істотних умов, а саме: виникнення позовних вимог з одних правовідносин, можливість вимог за позовами зараховуватись, чи виключити задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволенням первісного позову. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судових засідань повідомлялися у встановленому законом порядку, про поважні причин неявки не повідомили, відзивів на позов не подавали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову [PERSON] , а у зустрічному позові [PERSON] необхідно відмовити. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] стало відомо, що на належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв. м. за адресою [ADDRESS] , державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскровим Олегом Вікторовичем 02.03.2017 14:52:26 було зареєстровано арешт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером обтяження 28871052. Відповідно до відомостей про державну реєстрацію обтяжень арешт нерухомого майна внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43989458 від 12.11.2018 р. 14:13:04 на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 р. по справі № 523/1528/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи ПАТ АБ «Порто-Франко», [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 р. по справі № 523/1528/17 арешт накладено на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 750,0 кв. м. реєстраційний номер об`єкту 1112314651101. \~ \~ \~ \~ 25.10.2020 р. [PERSON] як власник нерухомого майна звернулась до суду з позовом до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскрова Олега Вікторовича про зняття з майна, за яким просила: зняти арешт з нежитлового приміщення загальною площею 175,6 кв. м. за адресою [ADDRESS] , який був зареєстрований державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскровим Олегом Вікторовичем 02.03.2017 14:52:26 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43989458 від 12.11.2018 р. Скасувати (виключити) запис про обтяження № 28871052 від 02.03.2018 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Таким чином, відповідачами у даній справі мають виступати [PERSON] , в інтересах якого накладено арешт на нерухоме майно позивача ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 р. по справі № 523/1528/17, а також [PERSON] , як особа, яка заявлена власником нерухомого майна, нежитлове приміщення загальною площею 175,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] , яке насправді належить [PERSON] . Державним реєстратором внесено до розділу запис про обтяження на інший об`єкт нерухомості, оскільки реєстраційний номер об`єкту нерухомості, належний [PERSON] , - 1691337251101 та також інша площа 175,6 кв.м. В ухвалі Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 р. по справі № 523/1528/17 арешт накладено на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 750,0 кв. м., реєстраційний номер об`єкту 1112314651101. Таким чином, належне [PERSON] не є предметом судового спору, спору про право власності або об`єктом, на яке звернено стягнення. Позивач вважає, що з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що арешт накладено помилково. Проте такий арешт з майна [PERSON] не взмозі. [PERSON] не є стороною цивільного провадження по справі № 523/1528/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи ПАТ «Порто-Франко», [PERSON] про стягнення заборгованості, тому відсутня процесуальна можливість звернутись із заявою про скасування арешту. Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] задоволено, стягнуто суму боргу за договором позики 1959590 (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 20 коп. в тому числі борг: заборгованість за договором позики 489508,98 грн, пеня 1321671,60 грн, інфляційні втрати 66909,73 грн, відсотка річних 15047,37 грн, облікова ставка НБУ 66452,52 грн. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не перечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями цієї статті власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. Аналізуючи наданий до суду [PERSON] зустрічний позов, сторона позивача зазначає, що вимоги за зустрічною позовною заявою та вимоги за первісним позовом необґрунтовані, незаконні, не пов`язані між собою, мають різний предмет доказування, не стосуються спірного об`єкту. Позивачем не надається доказів, які би підтвердили його відношення до спірного об`єкту, а лише зазначає про наявність заборгованості Відповідача [PERSON] перед ним, що не стосується розгляду цієї справи. [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 175,6 кв. м., розташоване на 1-му поверсі 16-ти поверхового житлового будинку [ADDRESS] . Також, факт відсутності будь якого відношення позивача за зустрічним позовом встановлена висновком експерта № 057/2021 будівельно-технічної експертизи для подання до суду по цивільній справі № 521/17331/20 від 08.11.2021 року. Так в результаті зіставлених даних та документів показала, що це інший об`єкт нерухомого майна, який не стосується відповідачів по справі. Відповідно до висновку № 057/2021 будівельно-технічної експертизи від 08.11.2021 р., виходячи з результатів дослідження наданої Замовником документації, нормативно- правових та технічних актів у галузі будівництва, діючих на території України, а також відповідно до п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 р. № 53/5 (із останніми змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2021 р. № 2770/5), встановлено, що нежитлове приміщення загальною площею 175,6 м2,\~розташоване на\~1-му\~поверсі 16-ти поверхового житлового\~будинку [ADDRESS] ,\~що належить\~ [PERSON] ,\~на підставі\~наданої Замовником\~документації,\~являється одним\~і тим\~самим об`єктом\~нерухомості,\~зазначеним в інвестиційному договорі № 56/МТ 16/07 від 20.12.2007 р., а саме нежитловим (торговим) приміщенням загальною площею 178,2 м2 із будівельним № приміщення 2, розташованим на 1-му поверсі 16-ти поверхової будівлі у [ADDRESS] , укладений між ТОВ «ГРАНІ» та [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскров Олег Вікторович про зняття арешту з майна підлягає задоволенню, а у задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Іскров О.В., Приватний нотаріус ОМНО Кіріченко І.Є. про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину необхідно відмовити. Відповідно до\~ст. 2 ЦК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Outcome: approved