Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію в сумі 2262,83 грн. З 24.02.1998року позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , але проживає одна та в зв`язку з інвалідністю потребує постійної сторонньої допомоги. Пенсія є єдиним джерелом доходу позивача. Пенсія, яку вона отримує, не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання - частину коштів вона одразу після отримання віддає на сплату комунальних послуг, частина коштів йде на купівлю ліків, також вона потребує допомоги сиділки. Позивач зазначила про те, що має заборгованість з комунальних платежів у сумі 90 793,62 грн. [PERSON] має трьох повнолітніх дітей, але тривалий час (більше 3-х років) за адресою реєстрації вони не проживають. Місце їх проживання їй не відоме, матеріальну або іншу допомогу вони не надають. З червня 2018р. позивач є інвалідом першої групи по зору з висновком «Потребує постійної сторонньої допомоги». Позивач майже не бачить, пересуватись може лише на колясці з допомогою іншої особи. Її матеріальний стан є вкрай важким в зв`язку з хворобою. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 2500,00 грн. з кожного щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і довічно. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Позивач є матір`ю відповідачів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Позивач має статус пенсіонера, інвалід І групи по зору та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою № 2412754402421652, наданою Управлінням ПФУ в м. Вінниці. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 260088 від 17.09.2021 р. [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої «Б» групи загального захворювання безтерміново. Потребує постійної сторонньої допомоги. Згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 24.02.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької ради Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24.02.1998 року, актовий запис № 380. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Положеннями ст. 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі, є матір`ю повнолітніх осіб : [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про їх народження. Позивач є пенсіонером, отримує пенсію, інших доходів не має. Позивач є непрацездатною особою. Доказів про те, що позивач одержує державні пільги, субсидії або має в наявності майно, що може приносити їй дохід, в матеріалах справи відсутні. Доказів про те, що позивач була позбавлена батьківських прав відносно відповідачів матеріали справи не містять. Отже, судом не встановлено підстав звільнення синів від обов`язку утримувати матір. В той же час, судом прийнято до уваги, що відповідачі не скористались своїми процесуальними правами, та не надали суду будь-яких доказів, які б повинні були бути враховані судом при вирішенні цього спору. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідачі є особами працездатного віку, про вади свого здоров`я суд не повідомили, відповідно мають певного розміру заробіток (доход). Позивач є непрацездатною особою, отримує пенсію по інвалідності, розмір якої становить 2262,83 грн. щомісячно. Разом з тим, суд також враховує наявність у позивача повнолітнього сина - [PERSON] , який також, як і відповідачі, має обов`язок утримувати матір, однак до якого вимоги не заявлені. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , яка є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги, аліментів на її утримання в розмірі 2000 грн., та з [PERSON] на користь [PERSON] , яка є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги, аліментів на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно, довічно. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial