Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

17.05.2022 заявник, за участю заінтересованої особи, звернувся до Івано-Франківського міського суду з заявою про встановлення факту, просить: встановити факт участі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , в наданні матеріальної (в тому числі й шляхом постачання зброї та інформаційної допомоги) та нформаційної допомоги (в тому числі виконання завдань по розвідуванні інформації) збройним підрозділам Української повстанської армії на території та околицях села Острівець Городенківського району (нині - Коломийського району) Івано-Франківської області в період з 1944 по 1947 рік. В обґрунтування заяви зазначає, що він - [PERSON] , [INFO] , народився в селі Острівець Городенківського району (сьогодні Коломийського району) Івано-Франківської області. Загальновідомо, що на теренах України в період із січня 1944 року по квітень 1960 року збройні підрозділи Української повстанської армії вели збройну боротьбу за незалежність України у ХХ столітті проти радянських військ та органів держбезпеки СРСР. В зазчений період часу збройні підрозділи УПА здійснювали свою діяльність в селі та на околицях села Острівець, яке станом на сьогодні виходить до Коломийського району Івано-Франківській області. У боротьбі УПА за незалежність України була залучена його мати - [PERSON] , яка була зв`язковою, займалася пошиттям одягу для бійців, приготуванням їжі, а також надавала й іншу допомогу збройним підрозділам УПА. Вказує, що з 1944 по 1947 роки, його мати та бійці УПА залучали його в малолітньому віці до виконання різного роду завдань, пов`язаних з боротьбою підрозділів УПА на околицях їх села. У такий період мати використовувала його як зв`язкового, а також для розвідування та передачі інформації. Так, зокрема, мати доручала йому завдання щодо збору інформації про дислокацію військ НКВС в селі використовувала посильним для передачі інформації, підслуховування розмов потрібних людей, постачання їжі повстанцям до схорону. Також, зазначає, що його було залучено й до постачання озброєнння із села бійцям УПА. Вказує, що передавав патрони та гранати бійцям УПА, які збереглися у селі після відходу радянських військ. У вказаний епізод дитинства має підтвердження у письмових заявах-свідченнях [PERSON] , 1928 року народження, яка померла [INFO] , [PERSON] , 1929 року народження, який помер, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , [PERSON] , 1933 року народження, [PERSON] , 1930 року народження. Такі особи мають статус ветеранів та учасників бойових дій, ОУН-УПА, яке їм надано у відповідності до рішень Івано-Франківської обласної ради, на даний час допитати цих осіб не вбачається за можливе, оскільки всі вони померли. Заявник зазначає, що під час виконання одного із завдань в якості зв`язкового УПА влітку 1947 року, коли йому було вісім років, зазнав вогнепального поранення в ногу від солдата НКВС, оскільки потрапив у ворожу засідку. Вважає, що вказані обставини в сукупності підтверджують факт його участі наданні матеріальної, інформаційної допомоги, виконання завдань по розвідуванні інформації збройним підрозділам Української повстанської армії на території та околицях села Острівець Городенківського району (нині Коломийського району) Івано-Франківської області в період з 1944 року по 1947 рік, під час виконання таких завдань зазнав вогнепального поранення. 02.04.2010 Городенківською районною комісією для розгляду питань встановлення статусу ветеранів ОУН-УПА було встановлено факт його участі в збройній боротьбі підрозділів ОУН-УПА, та визнано його учасником бойових дій. Заявник зазначає, що двічі звертався до Комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби в порядку визначеному постановою КМУ від 10.07.2019 №604. Проте протоколами №12 від 18.10.2019 та №1 від 10.01.2020 даної комісії йому було відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій як особі яка брала участь у збройній боротьбі за незалежність України у ХХ столітті (а.с.1-7). Необхідність визнання факту надання ним матеріальної та інформаційної допомоги бійцям УПА, які здійснювали свою діяльність як в селі Острівець Городенківського району полягає в тому, що відсутність відповідних підтверджуючих документів перешкоджає йому отримати у встановленому законом порядку статус учасника бойових дій, яких визнано борцями за незалежність України. При цьому встановлення такого факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Документи, як визначені п.5 Порядку він не має можливості надати, оскільки такі не збереглися з плином часу. 20.05.2022 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.36). 23.05.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с.37). 14.07.2022 від представника заінтересованої особи надійшло клопотання про повнолення строку на подачу письмових пояснень. 15.07.2020 від представника заінтересованої особи надійшли письмові пояснення. У таких просить у заяві відмовити у зв`язку з відсутністю доказів в участі в наданні матеріальної та інформаційної допомоги. Разом з тим, надаючи письмові пояснення свідків. Заявник не надає копії документів матері, які б підтверджували, що вона визнана учасником бойових дій. Разом з тим, вказано, що вирішення даного спору на користь заявника зумовить виникнення у Івано-Франківського обласного ТКЦ та СП обов`язку щодо направлення необхідних документів на Міністерство оборони України для прийняття відповідного рішення. При цьому, встановлення даного факту пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Представник заявника [PERSON] заяву підтримав, просив вимоги задоволити з мотивів, які викладені письмово. Додатково зазначив, що встановлення даного факту безпосередньо передбачено у п. 9 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, яких визнано борцями за незалежність україни у ХХ столітті. Відносно поновлення строку для подання письмових пояснень представником заінтересованої особи поклався на думку суду. Представник заінтересованої особи просила у задоволенні заяви відмовити через недоведеність з мотивів, які викладені письмово. Заслухавши представника заявника, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Згідно положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05 червня 1997 року Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області [PERSON] , [INFO] , народився в селі Острівець Городенківського району Івано-Франківської області (а.с.9). Рішенням Івано-Франківської обласної ради народних депутатів Другого демократичного скликання (сьому сесія) від 05.04.1996 Про статус ветеранів ОУН-УПА, гарантії їх соціального захисту, визнано ОУН-УПА воюючою стороною у другій світовій війні, а їх ветеранів - борцями за волю і незалежність України на території Івано-Франківської області. Ветеранам ОУН-УПА вручаються посвідчення (а.с.25). Управлінням СБУ в Івано-Франківській області від 30.08.2007 на заяву щодо пошуку інформації стосовно [PERSON] , як члена УПА чи молодіжної ОУН, розглянуто, та повідомлено, що в архівних фондах Управління СБ України в Івано-Франківській області такі відомості відсутні (а.с.26). Згідно протоколу №1 засідання Городенківської районної комісії для розгляду питань встановлення статусу ветеранів ОУН-УПА від 02.04.2010, визнано учасником бойових дій ОУН-УПА [PERSON] (а.с.23) та 13.05.2010 Городенківською районною державною адміністрацією видано посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановленні рішенням сьомої сесії обласної Ради народних депутатів від 05.04.1996, для учасників бойових дій ОУН-УПА. Посвідчення безтермінове і дійсне на території Івано-Франківської області (а.с.24). Згідно витягу з протоколу №12 засідання комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби від 18.10.2019, із наданих ксерокопій та оригіналів документів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , тобто у віці 5-8 років у період з 1944-1947 допомагав членам ОУН-УПА, а саме: носив їжу, патрони, гранати, передавав інформацію, попереджував про появу в селі енкаведистів тощо. Документів, які б свідчили б, що він перебував у складі організацій, структур та формувань, зазначених у пункті 1 Порядку, не надано. Покази свідків, які на сьогодні не отримали статус учасника бойових дій у встановленому законодавством України порядку та ксерокопія грамоти Братства вояків ОУН-УПА Карпатського краю 2012 року, якою нагороджено [PERSON] з нагоди 70-річчя створення Української повстанської армії не можуть бути віднесені до відповідного періоду учасників боротьби за незалежність України, що зазначені в п.1 Переліку. За таких підстав, надані документи потребують доопрацювання відповідно до пунктів 4-6 Порядку. Враховуючи викладене, [PERSON] відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій (а.с.28-29). Витягом з протоколу №1 засідання комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби від 10.01.2020 за результатами повторного розгляду документів відмовлено [PERSON] в наданні статусу учасника бойових дій. Зокрема відмова мотивована тим, що покази свідків ( датовані 2007-2008 роками), які на час розгляду не отримали статусу учасника бойових дій у встановленому законом порядку та не перебувають на обліку пільговиків у Департаменті соціальної політики як учасники бойових дій, відсутністю документальних доказів у збройній боротьбі за незалежність в України у ХХ столітті в складі зазначених організацій та з урахуванням розбіжностей у його персональних даних ( а.с. 30). Галузевим державним архівом СБУ від 24.05.2021 №24/5-П-1256/24 на звернення інформують, що проведеним повторним пошуком в ГДА СБУ Криворізькому міському відділі та управліннях СБУ в Дніпровській й Івано-Франківській областях будь-яких відомостей, в тому числі агентурної справи на [PERSON] , не виявлено. Також відсутні будь-які відомості про [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Положеннями ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються: особи, які брали участь у всіх формах збройної боротьби за незалежність України у XX столітті у складі Української повстанської армії, Української повстанчої армії отамана Тараса Боровця (Бульби) «Поліська Січ», Української народної революційної армії (УНРА), Організації народної оборони «Карпатська Січ», Української військової організації (УВО), збройних підрозділів Організації українських націоналістів і відповідно до Закону України«Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті» визнані борцями за незалежність України у XX столітті. Порядок надання статусу учасника бойових дій зазначеним особам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у ХХ столітті» передбачено, що борцями за незалежність України у XX столітті визнаються особи, які брали участь у всіх формах політичної, збройної та іншої колективної чи індивідуальної боротьби за незалежність України у XX столітті у складі таких органів влади, організацій, структур та формувань, зокрема Організація українських націоналістів (ОУН) та Українська повстанська армія (УПА). Пунктом 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, яких визнано борцями за незалежність України у XX столітті , який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2019 за №604 ( надалі порядок), встановлено, що рішення про надання особам статусу учасника бойових дій приймається комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореною Міноборони. Пунктами 5\~та 6\~Порядку визначено,\~що Підставою\~для надання\~особі статусу\~учасника бойових\~дій є\~наявність в\~неї не\~менш як\~одного з\~таких матеріалів\~: документи про нагороди та військові ступені, грамоти, відзнаки відповідного періоду учасників боротьби за незалежність України, що зазначені у\~пункті 1\~цього Порядку; фотографії (оригінали), матеріали періодичних друкованих видань за відповідний період, які містять інформацію про участь особи у складі організацій, структур та формувань, зазначених у\~пункті 1\~цього Порядку; архівні матеріали чи інші документи відповідного періоду із зазначенням прізвища, імені, по батькові особи, на підставі яких можна зробити достовірний висновок про належність особи до організацій, структур та формувань, зазначених у\~пункті 1\~цього Порядку.\~Зазначені архівні\~матеріали та\~інші документи,\~повинні бути\~завірені підписом\~керівника чи\~уповноваженої особи\~установи,\~яка видала\~документ,\~і скріплені\~печаткою такої\~установи. За відсутності в особи з незалежних від неї причин необхідних документів, які підтверджують її право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги завірені в установленому законодавством порядку показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, разом із такою особою брали участь у збройній боротьбі у складі організацій, структур та формувань, зазначених у\~пункті 1\~цього Порядку, та отримали статус учасника бойових дій за такий період. Комісія вивчає подані документи, у разі потреби заслуховує пояснення свідків чи особи, щодо якої приймається рішення, та в місячний строк із дня надходження заяви та відповідних документів приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій або відмови в наданні такого статусу ( п. 7 Порядку). Відповідно до п. 9 Порядку, особа має право у порядку, визначеному законодавством, звернутися до суду стосовно встановлення факту участі в бойових діях чи інших подіях. На підтвердження заявлених вимог заявник надає суду заяви ( пояснення) - [PERSON] від 03.08.2007 (а.с.12); [PERSON] ( без дати надання таких) (а.с.13); [PERSON] ( без дати надання таких) (а.с.16); [PERSON] ( бездати надання таких) (а.с.19); [PERSON] від 03.08.2007, (а.с.20). Такі заяви-свідчення надані заявником суду, були надані у нотаріальній конторі такі посвідчені нотаріусом, або ж посвідчені сільським головою. Осіб, які надали таких пояснень немає у живих. Такого порядку надання показань свідків цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено. Зокрема, ст.ст. 90-93 ЦПК України встановлюють спеціальний порядок допиту свідків, зокрема з приведенням таких до прияги, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 67 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. Надання показів свідків, шляхом посвідчення їх показань нотаріусом, сільським головою, не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на задання питань свідкам стосовно обставин справи. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №200/17947/16-ц. Відтак, що стосується таких письмових пояснень осіб, то такі могли бути предметом розгляду комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореною Міноборони, що передбачено п.п.5-6 Порядку. Відповідно до акту судово-медичного обстеження №1214, 02.08.2007 проведено судово-медичне обстеження [PERSON] , 1939 року народження. На підставі даних судово-медичного обстеження [PERSON] , 1939 року народження, судові експерти прийшли до таких заключень : у [PERSON] місться рубці в ділянці правої гомілки, які можуть бути наслідком перенесеного кульового поранення з наступним нагноєнням, мають велику давність, про що свідчить їх характер, і можуть відповідати терміну 1947 року, як заявив [PERSON] (а.с.21). З відповіді Районної лікарні №2 Коломийської центральної районної лікарні від 05.09.2007 №70 вбачається, що Гвіздецька РЛ№2 Коломийського району повідомляє, що книги реєстрації амбулаторних хворих по селу Остівець за 1947 не збереглись (а.с.22). Разом з тим, з наданих суду доказів не можливо встановити, що пульове ( кульове) поранення [PERSON] було завдано солдатом НКВС при наданні допомоги ОУН-УПА у 1947 році. Також не надано належних доказів, що матір`ю [PERSON] була [PERSON] , та отримала статус учасника бойових дій. Сам заявник [PERSON] , його представник, не заявляли клопотання про допит його ( заявника) в якості свідка. Положення\~статті 78 ЦПК, де зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися жодними іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Відповідно до ст. 87 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. Відповідно ч.ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на вищевикладене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про неможливість задоволення заявлених вимог, оскільки заявником не надано достатньо доказів, які б підтверджували наведені останнім обставини, зокрема того, що у віці 7-8 років, тобто з з 1945 року по 1947 рік включно, він брав участь у наданні матеріальної (в тому числі й шляхом постачання зброї) та інформаційної допомоги (в тому числі виконання завдань по розвідуванні інформації) збройним підрозділам Української повстанської армії на території та околицях села Острівець Городенківського району (нині - Коломийського району). На підставі та

Outcome: dismissed