Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат - половини суми, сплаченої нею за навчання. В обґрунтуванні позову посилалася на те, що вона з [PERSON] із 08.10.1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2015 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу перебуває на утриманні позивачки. Із 11.08.2021 року [PERSON] навчається в Університеті імені Альфреда Нобеля на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Психологія». Навчання відбувається на контрактній основі, тому донька не має змоги забезпечувати себе самостійно та потребує матеріальної допомоги. У свою чергу, відповідач у добровільному порядку допомоги на період навчання доньки не надає, хоча є працездатним та офіційно працевлаштованим, має стабільний дохід, а отже має можливість надавати допомогу. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання щомісячно у розмірі 2500,00 грн., а також половину вартості навчання, що вже була нею сплачена, у розмірі 14853,00 грн.. Позивач у судове засідання не з`явилися, її представник надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 08.10.1994 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2015 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська від 07.07.2004, актова запис №574 (а.с.12). 16.07.2021 року між [PERSON] та Вищим навчальним закладом «Університет імені Альфреда Нобеля» укладений договір про надання освітніх послуг №410/21, предметом якого є надання [PERSON] освітніх послуг із підготовки здобувача за освітою (освітньо-професійною, освітньо-науковою) програмою першого рівня вищої освіти за денною формою навчання строком три роки та 10 місяців на здобуття ступеня вищої освіти бакалавр за спеціальністю «Психологія» (а.с.13-16). Відповідно до п.3.3 вказаного договору про надання освітніх послуг №410/21 від 16.07.2021, укладеного між Вищим навчальним закладом «Університет імені Альфреда Нобеля» та [PERSON] (замовником) і [PERSON] (здобувачем), вартість освітньої послуги за перший рік навчання становить 34\~950,00 грн. Відповідно до довідки №275 від 25.05.2022 року, виданої ВНЗ «Університет імені Альфреда Нобеля», [PERSON] навчається в Університет імені Альфреда Нобеля на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Психологія». Навчання відбувається на контрактній основі. Наказ про зарахування №90-01-У від 11.08.2021 року. Термін навчання на освітньому ступені «бакалавр» до 30.06.2025. Стипендія не нараховується (а.с.18). Позивачкою [PERSON] у загальному розмірі сплачено за навчання 29\~706,00 грн., що підтверджується квитанціями про оплату (а.с. 21, 22, 23, 24, 25). Згідно з довідкою форми ОК-7 від 27.05.2022 року, виданою Пенсійним фондом України, [PERSON] за 2021 рік отримала дохід в розмірі 72\~500 грн., що складає по 6\~000 грн. щомісячно, а тому не має можливості самостійно утримувати дитину в повному обсязі на період навчання. Ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право повнолітніх дітей, які продовжують навчання, на матеріальне утримання від батьків на весь період навчання, але не більше як до 23-х років, а також обов`язок батьків надавати таке утримання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідності до положень ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6/1296цс15, при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 13 квітня 2021 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №308/4214/18 щодо стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання до досягнення нею 23-річного віку зазначив, що згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 р. батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). За висновком ВС у цій справі суд апеляційної інстанції встановивши, що дочка відповідача продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дочку, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання до досягнення нею 23-річного віку, а також половину суми за навчання в коледжі. Така ж позиція викладене в постанові ВС від 10.10.2018 №216/3757/16. Таким чином, як мати, так і батько мають рівні обов`язки щодо утримання та виховання дитини незважаючи на те, що один з батьків проживає окремо. Дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідач визнав позов та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину на період навчання, суд вважає стягувати з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти у розмірі 2500,00 грн. до закінчення навчання [PERSON] , [INFO] , у Вищому навчальному закладі «Університет імені Альфреда Нобеля», а у разі продовження навчання - до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років, починаючи стягнення з 01.06.2022 року. Крім цього, в силу\~ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до передбаченої\~ст. 185 СК\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Такі витрати мають усвідомлюватись батьками, повинні бути посильними для них та відповідати рівню їх достатку. Усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності (стаття 54 ч. 2 СК України), питання виховання дитини також вирішується батьками спільно (стаття 157 ч. 1 СК України). Таким чином, суд вважає стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] половину сплаченої нею вартості навчання доньки [PERSON] , у розмірі 14853,00 грн.. Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 1984,80 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: approved