Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

26 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , скасування запису державного реєстратора щодо реєстрації права власності на квартиру, повернення сторін у первинний стан шляхом застосування реституції. Рух по справі 02 вересня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 28 вересня 2020 року надійшов відзив на позов ТА «Альфа-Банк». 28 вересня 2020 року надійшла уточнена позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , скасування запису державного реєстратора щодо реєстрації права власності на квартиру, витребування квартири з незаконного володіння [PERSON] , припинення права власності [PERSON] на квартиру. Ухвалою від 29 вересня 2020 року уточнену позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 09 жовтня 2020 року надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», [PERSON] , треті особи державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олена Володимирівна, державний нотаріус Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицька Юлія Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хоміч Оксана Михайлівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, припинення права власності на квартиру. Ухвалою від 15 жовтня 2020 року позовну заяву було повернуто позивачам на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України (не усунуто недоліки позовної заяви в строк, встановлений судом). 02 листопада 2020 року від представника АТ «Альфа-Банк» надійшли додаткові пояснення щодо позову. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 24 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. На стадії підготовчого провадження у справі ухвалою від 24 березня 2021 року було задоволено заяву представника позивачів адвоката Савченка С.А. про відвід судді Юдіної С.Г., передано справу до канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2021 року визначено нового суддю Болдирєву У.М. Ухвалою від 25 березня 2021 року було прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», [PERSON] , треті особи державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олена Володимирівна, державний нотаріус Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицька Юлія Анатоліївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хоміч Оксана Михайлівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, припинення права власності на квартиру. Згідно позовних вимог, які були уточнені станом на 09 жовтня 2020 року позивачі просять: -Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 45705089) від 26 лютого 2019 року щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності (номер запису 30459548) на квартиру за адресою [ADDRESS] , -Скасувати запис державного реєстратора № 30459548 від 21 лютого 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності на зазначену квартиру, -Припинити право власності [PERSON] на зазначену квартиру. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи та обставини, викладені у позовній заяві, зокрема на те, що банком не було належним чином повідомлено позивачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, матеріали справи не містять доказів належного вручення позивачам цього повідомлення. Позивач [PERSON] не могла отримувати будь-яких повідомлень, оскільки перебувала за межами України. Листи кур`єрської служби про відмову [PERSON] та [PERSON] від отримання кур`єрського відправлення не є доказами здійснення належного повідомлення позивачів, оскільки незрозуміло, чи є у ПП «Експрес мейл» будь-який дозвіл чи ліцензія на вручення поштових відправлень. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» та державного нотаріуса Шкицької Ю.А. надійшли заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач [PERSON] повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Позиція позивачів В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що державний реєстратор порушив вимоги законодавства, зареєструвавши прав власності на належну позивачам квартиру, яка була їх єдиним житлом. Крім того державний реєстратор не мав права проводити реєстрацію права власності за іншою особою, оскільки відповідно до умов Договору іпотеки від 06 червня 2007 року для задоволення вимог кредитора у позасудовому порядку необхідно було укласти окремий договір та мати докази отримання позивачами письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Нотаріус мав право зареєструвати право власності на предмет іпотеки, якщо іпотекодержатель надав йому копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, яка була надіслана іпотекодавцю і не була виконана у строк, що не міг бути меншим 30 днів з моменту її одержання. Проте іпотекодержатель таку вимогу не надсилав. Крім того нарахована заборгованість не була безспірною на момент вчинення нотаріусом оскаржуваних дій. Між позивачами та відповідачем не існує договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому прийняття нотаріусом та державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, що була в іпотеці, як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Спірна квартира вибула з володіння позивачів не з їхньої волі і тому може бути витребувана у добросовісного набувача. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хоміч О.М. не мала права посвідчувати договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться поза межами Дніпровського міського нотаріального округу. Це порушує положення статті 13-1 Закону України «Про нотаріат». Заперечення відповідача АТ «Альфа-Банк» подано відзив, за змістом якого відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на наступне: -АТ «Альфа-Банк» обрало спосіб захисту порушеного права позасудове врегулювання спору, передбачений положеннями іпотечного договору та статтями 35, 37 Закону України «Про іпотеку», -іпотекодавець [PERSON] не є громадянкою України, тому відсутні підстави для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», -позивачі не проживали та не були зареєстровані у квартирі, яка є предметом іпотеки, -відповідно до пункту 4.5.3 іпотечного договору № 92/07 від 06 червня 2007 року, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечення іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», -АТ «Альфа-Банк» письмово звертався до позивачів з повідомленням про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості по основним зобов`язанням. Відповідачі відмовилися отримувати це поштове відправлення, -за висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 199/8098/18, не задовольнивши свої вимоги в судовому порядку, кредитор вправі звернути стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, визначений у договорі іпотеки, адже вони не є взаємовиключними, -реєстраційна дія вчинена державним реєстратором 21 лютого 2019 року, а повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основаним зобов`язанням направлено позивачам 18 жовтня 2018 року, 09 листопада 2018 року, тобто із завершенням 30-денного строку. Фактичні обставини, встановлені судом Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року у справі № 185/6103/15-ц було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Павлоградська міська рада Дніпропетровської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення за іпотечним договором № 92/07, який посвідчений державним нотаріусом Павлоградської нотаріального контори Щкицькою Ю.А., зареєстрований в реєстрі за № 1-2801. на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 92/07 від 06 червня 2007 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк», в сумі 40 887,68 (сорок тисяч вісімсот вісімдесят сім) швейцарських франків 68 сантимів, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 квітня 2015 року складає 902 472,53 (дев`ятсот дві тисячі чотириста сімдесят дві) грн 53 коп, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», за ціною продажу, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року\~змінено, доповнивши резолютивну частину рішення абзацем наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року». В іншій оскаржуваній частині заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2018 року залишено без змін. Апеляційним судом при розгляді справи № 185/6103/15-ц встановлено що згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 92/07 від 06 червня 2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , останньому було надано кредит у розмірі 21 900,00 швейцарських франків, зі сплатою 09,50% річних з кінцевим терміном повернення до 05 червня 2017 року. Вказані кошти [PERSON] отримав від банку, що підтверджується заявою на видачу готівки № 103-02 від 06 липня 2007 року. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 92/07 від 06 червня 2007 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] 06 червня 2007 року був укладений іпотечний договір № 92/07, відповідно якого [PERSON] надала в іпотеку належне їй на праві власності майно, яким є квартира [ADDRESS] , предмет іпотеки сторони оцінили в 113 625,00 грн, що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору складає 27 406,70 швейцарських франків. Свої зобов`язання за договором боржник [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором станом на 30 квітня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 40 887,68 (сорок тисяч вісімсот вісімдесят сім) швейцарських франків 68 сантимів, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 квітня 2015 року складає 902 472 (дев`ятсот дві тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 53 коп. Зазначені обставини встановлені рішенням апеляційного суду, що набрало законної сили, і тому не потребують доказування відповідно до положень частини 4 статті 82 ЦПК України. Позивачами не надано доказів того, що кредитна заборгованість [PERSON] на теперішній час погашена. 21 лютого 2019 року державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. було проведено державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на квартиру за адресою [ADDRESS] , номер запису про право власності: 30459548 (а.с.14-15). Підставою виникнення права власності АТ «Укрсоцбанк» на зазначену квартиру зазначено: вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості № 10579, видане 13 червня 2018 року АТ «Укрсоцбанк», іпотечний договір № 92/07, посвідчений державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А. 06 червня 2007 року № 2801, договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 92/07 від 06 червня 2007 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Підстава внесення запису про право власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45705089 від 26 лютого 2019 року (а.с.14-15). Юридична особа АТ «Укрсоцбанк» з 03 грудня 2019 року є припиненою, її правонаступник Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (а.с.33-34). 03 вересня 2020 року здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 748 від 03 вересня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. (а.с.78) \~ \~ Норми права, які застосував суд Згідно з положеннями статті 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. \~ \~ \~ Договір\~про задоволення\~вимог іпотекодержателя\~або відповідне\~застереження в\~іпотечному договорі,\~яке прирівнюється\~до такого\~договору за\~своїми правовими\~наслідками,\~може передбачати\~зокрема передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 \~цього Закону. Як передбачено статтею 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Згідно наведених положень закону, позасудове врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки може бути вирішено на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. При цьому не є обов`язковим укладення окремого договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотечний договір з відповідним застереженням є правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Іпотечний договір № 92/07 від 06 червня 2007 року містить умови звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації (стаття 4), а саме: дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається у разі невиконання позичальником основного зобов`язання (пункт 4.4). Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (пункт 4.5). Згідно з пунктом 4.9. іпотечного договору № 92/07 від 06 червня 2007 року, у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до статті 37 Закону України «Про іпотеку», цей договір є правовстановлюючим документом на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за цим договором, та є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, за іпотекодержателем (а.с.7-9). Таким чином умовами іпотечного договору передбачено, що цей договір є правовстановлюючим документом на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, та у разі звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» право власності реєструється на підставі цього договору. Пунктом 7.2. іпотечного договору № 92/07 від 06 червня 2007 року визначається, що усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Згідно з Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 (пункт 61) в редакції, що діяла станом на дату державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки, тобто на 21 лютого 2019 року, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Таким чином для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки станом на 21 лютого 2019 року іпотекодержатель був зобов`язаний надати документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя. За змістом зазначеної норми, яка діяла на день проведення державної реєстрації, була обов`язковою наявність документу із зазначенням дати отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя. Підставою виникнення права власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру зазначено зокрема вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості № [NUMBER] від 13 червня 2018 року (а.с.14). До відзиву на позов додано копію повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки № 10579 від 13 червня 2018 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с.54). Проте відсутні будь-які документи, що підтверджують фактичне отримання цього повідомлення адресатами. Натомість відповідачем надані довідки ПП «Експрес мейл» щодо доставки кур`єрського відправлення від 20 листопада 2018 року, згідно з якими кур`єром було здійснено доставку листів на ім`я [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . При спробі передачі зазначеного відправлення за адресою доставки відмовилися від його отримання без пояснення причин. У зв`язку з цим доставити відправлення не вдалося, в подальшому лист було повернуто відправнику (а.с.55). У цих довідках не зазначається, які саме документи містилися у кур`єрському відправленні, опису вкладень не додано. Також відповідачем надані копії рекомендованих повідомлень, з яких видно, що поштові відправлення, які направлялися за адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та [PERSON] були повернуті відправнику з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.56-59). Таким чином немає жодного документу, який містить дату отримання [PERSON] та [PERSON] письмової вимоги іпотекодержателя, відповідно нічим не підтверджується наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, як того вимагав пункт 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень станом на дату державної реєстрації права власності. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до положень\~статті 2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень»,\~ державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином державним реєстратором був визнаний та підтверджений факт набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за відсутності всіх документів, необхідних для державної реєстрації права власності (станом на 21 лютого 2019 року). \~ \~ Згідно\~з положеннями\~статті 5\~ЦПК України,\~ здійснюючи\~правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно заявлених позовних вимог позивачі просять захистити своє порушене право у такий спосіб: -Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 45705089) від 26 лютого 2019 року щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності (номер запису 30459548) на квартиру за адресою [ADDRESS] , -Скасувати запис державного реєстратора № 30459548 від 21 лютого 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності на зазначену квартиру, -Припинити право власності [PERSON] на зазначену квартиру. \~ \~ \~ Відповідно\~до положень\~статті \~328\~Цивільного кодексу\~України,\~ право\~власності набувається\~на підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Позивачі просять скасувати рішення та запис державного реєстратора про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя АТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки, припинити право власності [PERSON] на квартиру. Обраний позивачами спосіб захисту суперечить положенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як передбачено частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~ підпунктом «а» \~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» \~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Про те, що ухвалення судових рішень, пов`язаних із питаннями державної реєстрації, обов`язково має супроводжуватись одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням прав на нерухоме майно, наголошується в постанові Верховного Суду від 26 червня 2020 року у справі № 922/2589/19. Рішення суду про скасування рішення про державного реєстратора про державну реєстрацію права власності не може бути ухвалено без одночасного припинення цим рішенням права власності. Позивачами заявлено вимогу про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності АТ «Укрсоцбанк» на нерухоме майно поєднану з вимогою про припинення права власності на це майно не АТ «Укрсоцбанк», а іншої особи [PERSON] . За змістом позовної заяви та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] набув право власності на майно на підставі договору купівлі-продажу № 748 від 03 вересня 2020 року, однак вимог про визнання цього договору недійсним не заявлено. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина 2 статті 264 ЦПК України). Позивачі просять скасувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру, але не просять одночасно припинити право власності «Укрсоцбанк» на це майно. Натомість позивачі просять припинити право власності [PERSON] на квартиру, але не просять визнати недійсним правочин, на підставі якого виникло це право власності. Тому суд приходить до висновку, що позивачами обраний неналежний спосіб захисту своїх прав. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані зокрема у постанові ВП ВС від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18. Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19). \~ Розподіл судових витрат Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору і на правничу допомогу. Зазначені витрати слід покласти на позивача, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed