Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

21.02.2022 [PERSON] через свого представника - адвоката Ганусяк О.І. подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНРАЙТ", третя особа: нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9199, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. від 22.12.2021 щодо звернення стягнення заборгованості за кредитним договором №999-00087484/1 від 05.11.2013 та стягнути судові витрати. Позивач обґрунтовує свої вимоги такими обставинами. 05.11.2013 між [PERSON] та ПАТ "ІМЕКСБАНК", правонаступником якого є ТзОВ "Фінансова компанія "ФІНРАЙТ" укладено кредитний договір №999-00087484/1, відповідно до якого відповідачем нібито надано позивачу кредитні кошти в строкове платне користування. Позивач з постанови про відкриття виконавчого провадження дізнався, що 08.02.2022 відкрито виконавче провадження №68560399 щодо виконання виконавчого напису. Однак, позивач умови кредитного договору виконав, суму кредиту повернув в повній мірі ще в 2016 році, жодних претензій з боку банку йому не надходило, та відповідно вважає дану заборгованість необгрунтованою. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі є безспірним. Нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а також факту наявності пропуску трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги в кредитора. Крім того, [PERSON] в період з 25.07.2015 по 05.11.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в Донецькій області та відповідно проценти за користування кредитом йому не нараховуються. Жодної вимоги від відповідача про погашення заборгованості за кредитним договором на адресу позивача не надходило. Просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 22.02.2022 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 22.02.2022 заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області - Личука Т.В., вчиненого 22.12.2021, зареєстрованого в реєстрі за №9199. 11.04.2022 представник позивача - адвокат Ганусяк О.І. подав до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 11.04.2022 клопотання представника позивача задоволено та витребувано від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. належним чином завірену копію нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису №9199 від 22.12.2021 та копії всіх документів, на підставі яких нотаріус вчиняв виконавчий напис. Залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного виконавця Шелінську Ю.А. 12.04.2022 представник позивача подав до суду письмові пояснення та надав суду копію наказу Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я Личука Т.В. та інформацію про здійснення передачі таким документів нотаріального діловодства та архіву на зберігання до Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву. Ухвалою суду від 10.05.2022 витребувано від Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису №9199 від 22.12.2021 та копії всіх документів, на підставі яких нотаріус вчиняв виконавчий напис. 27.05.2022 від Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву надійшов на адресу суд лист, яким повідомлено про те, що поновлено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. та документи нотаріального діловодства перебувають у володінні та користуванні приватного нотаріуса у зв`язку із здійсненням ним нотаріальної діяльності. У судове засідання позивач та його представник - адвокат Ганусяк О.І. не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності. Позов підтримують повністю. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНРАЙТ" в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила. Відповідно до ухвали суду від 25.07.2022, суд проводить заочний розгляд справи. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 05.11.2013 між ПАТ "ІМЕКСБАНК" та позивачем [PERSON] укладений кредитний договір №999-00087484/1 про надання кредиту, згідно з яким загальний розмір наданого кредиту становить 5000,00 грн., процентна ставка є фіксованою і становить: за перші 45 днів кредиту (пільговий період) - 0,01% річних; з 46 дня кредиту і до моменту його погашення - 12% річних. 22.12.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. на підставі статей 34, 87-91 Закону України "Про нотаріат", глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 №296/5 та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №9199, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНРАЙТ" заборгованість, що виникла за кредитним договором №999-00087484/1 від 05.11.2013, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ПАТ "ІМЕКСБАНК" та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ "ІМЕКСБАНК" за вказаним кредитним договором є ТОВ "ФК "ФІНРАЙТ" на підставі Договору №126 про відступлення прав вимоги від 31.03.2020. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 15.07.2018 по 16.07.2021. Вважаючи виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позивач оспорив такий в суді з наміром захистити своє порушене цивільне право. Вирішуючи спір, суд виходить з таких положень закону та відповідних правовідносин. Так, згідно зі ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У положеннях ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII (далі Закон № 3425 ХІІ), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону № 3425 ХІІ, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону № 3425 ХІІ, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку №1172. Водночас, Перелік №1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі №3425-XII та Порядку №296/5. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів». Цією Постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку №1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Вказана Постанова № 662 від 26.11.2014 надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, вказану постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Відтак, чина редакція Переліку №1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Оскаржуваний позивачем виконавчий напис був вчинений нотаріусом 22.12.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Отже, станом на 22.12.2021 чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису за кредитним договором, укладеному в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Як видно з наданої суду копії кредитного договору№999-00087484/1 про надання кредиту від 05.11.2013, такий підписано [PERSON] , без нотаріального посвідчення. Відтак, суд встановив, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально та суду не надано доказів на підтвердження протилежного. При цьому, незважаючи на відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору та те, що судовим рішенням 22.02.2017 були скасовані зміни до Переліку №1172 в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі договору кредиту, який не є нотаріально посвідченим договором. За таких обставин, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем оригіналу нотаріально посвідченого договору кредиту. При цьому, суд враховує те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому дослідження питання щодо безспірності за кокретних обставин у цій справі не вплине на вирішення спору, з урахуванням порушеної нотаріусом процедури видачі спірного виконавчого напису на підставі договору, який не був нотаріально посвідчений. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені в постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц та позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в Постанові від 23.06.2020 № 645/1979/15-ц). У постанові від 13.10.2021 у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами доводів позивача про безспірність заборгованості перед стягувачем на момент вчинення спірного виконавчого напису, розмір заборгованості, як зазначено у виконавчому написі, чи направлялась стягувачем вимога боржникові про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). При цьому позивач стверджує, що такої вимоги від відповідача не отримував, отже, не мав можливості висловити свої заперечення з приводу наданих ТзОВ "Фінансова компанія "ФІНРАЙТ" розрахунків. Крім цього, суд також враховує доводи позивача, що стягувана заборгованість не є безспірною, оскільки позивач з 25.07.2015 по 05.11.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверинітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в Донецькій області, що підтверджується довідкою виданою Військовою частиною А3750 від 10.11.2015, на нього розповсюджуються гарантії, визначені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" зокрема, що штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю три роки. Частиною другою статті 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). З кредитного договору видно, що кінцевий строк повернення овердрафту до 04.11.2015 (включно), тобто саме із цієї дати слід обчислювати право вимоги, але виконавчий напис усупереч вимогам ст. 88 Закону України "Про нотаріат" вчинено після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги. Тому суд вважає, що нотаріус стягнув заборгованість за кредитом з порушенням ст.88 Закону України "Про нотаріат", зважаючи на те, що платежі за договором, сплачуються періодично, такі стягнуті поза межами строку позовної давності, визначеної статтею 88 вказаного Закону. Відтак, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми чинного законодавства, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими і тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відтак, ураховуючи встановлені у справі обставини, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими, доведеними, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. Щодо судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу, то суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивачки задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на її користь сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Позивачем заявлено розмір таких витрат на загальну суму 10 000,00 грн. Як видно з матеріалів справи адвокат Ганусяк О.І., як представник позивача, діяв на підставі Договору про надання правової допомоги №02/02-1 від 11.02.2021. Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу щодо представництва клієнта у судових органах усіх інстанцій по справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНРАЙТ", про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (п.1.1 договору). Гонорар адвоката за цим договором становить 10 000,00 грн. (п. 3.1 договору). Відповідно до квитанції 0.0.2453576708.1 від 11.02.2022 позивач [PERSON] сплатив на користь Ганусяк О.І. за договором №02/02-1 гонорар у розмірі 10 000 грн. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, зробленій у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19. Наведені вище послуги та витрати на правову допомогу позивача підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, такі послуги відповідають умовам договору про надання юридичних послуг, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму відповідають критерію реальності таких витрат, співмірності та розумності їхнього розміру. Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від відповідача не надходило. Відтак, суд вважає підтвердженими витрати позивача у справі на професійну правничу допомогу в зазначеному вище розмірі, а тому, з урахуванням задоволення позову, такі витрати необхідно покласти на відповідача. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 22.02.2022, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved