Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд: стягнути на свою користь аліменти на утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно, починаючи з дати подачі позову та до досягнення нею двадцяти трьох років. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [PERSON] є її батьком. На даний час вона навчається у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на ІІ-му курсі на денній формі навчання, у зв`язку з чим не може працевлаштуватись, винаймає житло, тому потребує матеріальної допомоги. З цих підстав [PERSON] просить задовольнити позов. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2022 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 30 травня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ч. 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач подав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вказував, що з моменту настання повноліття доньки він в добровільному порядку щомісячно перераховує кошти на її картковий рахунок у розмірі 2400,00 грн. На підтвердження чого надав копії квитанції та виписки по особовому рахунку. Крім того, стверджував, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір [PERSON] , яка має невеликий розмір пенсії, хворіє, потребує постійних додаткових витрат на лікування. Позивач [PERSON] у судому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Зауважила, що отримує степендію, розмір якої становить близько 1500,00 грн. Проживає окремо від матері та винаймає житло, щоб мати змогу ліпше добиратися до навчання. Через стан здоров`я має потребу періодично у відвідуванні лікаря. Також вказала, що її мати має малий заробіток, який витрачає на лікування. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився? про день та час розгляду справи повідомлявся. Надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. За таких обставин, враховуючи що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів, без участі належно сповіщеного відповідача. Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON] , батьком дитини є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 4). З довідки від 24.06.2022 року № 373/1/32 вбачається, що [PERSON] перебуває на службі в Центрі забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва Збройних Сил України (м. Київ) з 24 червня 2021 року по теперішній час. Таким чином відповідач працевлаштований та має постійний дохід. За приписами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З матеріалів справи вбачається, що з 15 вересня 2020 року [PERSON] навчається у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на ІІ-му курсі денної форми навчання за спеціальністю 035.060 "філологія (східні мови та літератури (переклад включно)". Термін навчання - до 30 червня 2024 року (а. с. 6). З досліджених довідок встановлено, що позивач працює та отримаує степендію в середньомісячному розмірі 1500,00 грн. Законом України "Про державний бюджет на 2022 рік" встановлено прожитковий мінінмум для працездатних осіб з 01.07.2022 року у розмірі 2600,00 грн. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто. За приписами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд зауважує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17, дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. З наданих довідок про відрахування з листопада 2021 року по січень 2022 року вбачається, що відповідач здійснював відрахування зі свого заробітку в сумі 2400,00 грн щомісячно, що доводиться довідкою по особовому рахунку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги, те що відповідач має стабільний заробіток, розмір доходу, а також враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) батька будуть достатніми щоб забезпечити повнолітній доньці належний рівень для проживання та навчання. Також, оскільки [PERSON] закінчить навчання раніше ніж досягне віку 23 років, суд вважає за необхідне визначити кінцевим терміном стягнення аліментів дату закінчення навчання - 30 червня 2024 року. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] 27 травня 2022 року, а тому суд присуджує аліменти, починаючи з цієї дати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, тому суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 992,40 грн на користь держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial