Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , який навчається в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним 23-х річного віку та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. На обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі до 28.02.2016 р. За час проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на повному утриманні та вихованні [PERSON] . Згідно рішення Хустського районного суду від 02.10.2017 року присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 900 грн. щомісячно на кожну дитину, від дня набрання рішенням законної сили до досягнення ними повноліття. На даний час ця сума аліментних зобов`язань є дуже мізерною і не може забезпечити утримання дітей у зв`язку із зростанням споживчих цін та зростанням витрат на проживання із віком дітей. Син [PERSON] уже повнолітній ,на даний час навчається в Ужгородському ВПУ торгівлі та технології харчування на денній формі навчання ,про що свідчить довідка 01 від 02.09.2019 р. Навчання сина потребує додаткових витрат та коштів на проїзд до місця навчання,одяг,харчування,проживання,підручники тощо. На даний час розмір аліментів визначений рішенням суду є дуже незначний для утримання дітей, не задовольняє їх потреб. Відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших утриманців на даний час не має і зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідач постійних доходів не має, має нерегулярний дохід, виїжджає на заробітки за кордон. Посилаючись на наведені вище обставини, з врахуванням віку дітей та потреб для їх нормального утримання та виховання, позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Хустського районного суду від 02.10.2017 року, стягуваних з відповідача на її користь на утримання дітей і просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який навчається в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним 23-х річного віку та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом розміщення оголошення про його виклик в судове засідання на сайті судової влади. Відзив чи заперечення проти позову від відповідача не надходили. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 02.10.2017 року змінено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] , визначених рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 05.09.2016 року і присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 900 грн. щомісячно на кожну дитину щомісячно, від дня набрання рішенням законної сили до досягнення ними повноліття (а.с.8-9). Відповідно до ст. 180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В даному випадку змінився матеріальний стан дитини та матері, оскільки збільшився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, значно зросли ціни на продукти харчування та різного роду товари, тому визначений судом розмір стягуваних аліментів з відповідача є недостатнім для належного утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, враховуючи вік неповнолітньої дитини та потреби для її нормального утримання і виховання, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним,інших утриманців не має та те, що він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що слід змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем [PERSON] не надано суду доказів, які б стверджували його неспроможність, через стан здоров`я або з інших вагомих причин надавати допомогу в утриманні повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчатися. Виходячи із наявних у справі обставин суд дійшов висновку, про можливість відповідачем надавати своїй дитині допомогу у зв`язку з її навчанням. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач ухиляється від матеріального утримування свого повнолітнього сина, який навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, матеріальний стан позивачки, а також інші обставини які мають істотне значення, приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який навчається, у розмірі по 2000 грн. щомісячно, від дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною 23-х річного віку.

Outcome: approved