Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить визнати виконавчий напис за № 28137, вчинений 20.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Онлайн Фінанс заборгованості у розмірі 34 865, 10 грн, виконавчого збору у сумі 3486 грн 51 коп та 300 грн витрат виконавчого провадження, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно постанов про відкриття виконавчого провадження №ВП 67362108 від 02.11.2021 прийнято рішення стягнути з нього заборгованість у розмірі 34 865 грн 10 коп, виконавчий збір у сумі 3486 грн 51 коп та 300 грн витрат виконавчого провадження, про що він дізнався 03.11.2021 з листа від приватного виконавця Кушніра Олега Вікторовича. Зазначає, що жодних документів від ТОВ Фінансова компанія Онлайн Фінанс, які б підтверджували розмір заборгованості, строки погашення в добровільному порядку чи які б давали можливість зрозуміти, що ТОВ Фінансова компанія Онлайн Фінанс має право вимагати сплату зазначеного боргу, він не отримував. На підставі якого договору у нього виникла така заборгованість, останній не знає. На його думку приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. неправомірно видано виконавчий напис за № 28137 від 20.05.2021 року, а Відповідачем незаконно отримано вказаний виконавчий напис та звернуто його до виконання. Зазначає, що ТОВ Фінансова компанія Онлайн Фінанс не мала права стягувати з нього заборгованість, а приватний нотаріус Грисюк О.В. при вчиненні виконавчого напису порушила законні права та вимоги чинного законодавства України. Позивач вважає, що вищезазначений виконавчий напис вчинено із порушенням ст.ст.\~87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», п. п. 2.1, 2.3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, оскільки нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безпірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірила умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис та не повідомила боржника про вчинення виконавчого напису за 30 днів. Також позов обґрунтовано порушенням п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості обґрунтовується та провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2021 року було відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11.01.2022 року витребувано докази у справі. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11.01.2022 року справу призначеного до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Марчак Ю.І. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених вище. Також зазначив, що нотаріус всупереч вимогам закону не повідомила боржника за 30 днів перед вчиненням виконавчого напису, в зв`язку з чим позивач не зміг скористатись своїм правом на оскарження або висловлення своїх заперечень стягувачу. Представник відповідача\~ТОВ Фінансова\~компанія Онлайн\~Фінанс належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~розгляду справи,\~що підтверджується\~наявними в\~матеріалах справи\~трекінгами за\~результатами відстеження\~посилок Укрпошти, однак у судове засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. Третя особа\~приватний нотаріус\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Грисюк\~О.В.\~та третя\~особа приватний\~виконавець Виконавчого\~округу Івано-Франківської\~області Кушнір\~О.В.\~в судове\~засідання повторно\~не з`явились,\~причину своєї\~неявки суду\~не повідомили,\~хоча належним\~чином були\~повідомлені про\~дату,\~час і\~місце судового\~розгляду справи,\~що підтверджується\~наявними в\~матеріалах справи\~трекінгами за\~результатами відстеження\~посилок на сайті Укрпошти. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що приватним виконавцем Виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2021 №ВП 67362108 за виконавчим написом № 28137, вчиненим 20.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., про стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ Фінансова компанія Онлайн Фінанс заборгованості у розмірі 34 865, 10 грн. Позивач [PERSON] оскаржує у судовому порядку вказаний виконавчий напис, оскільки сума заборгованості не є безспірною. Так, останній зазначає, що жодний договір із Відповідачем не укладав, а відтак, йому незрозуміло, на підставі чого було нараховано заборгованість. Крім того, Відповідач його не повідомляв про наявність заборгованості, жодних листувань, чи будь якої іншої комунікації з Відповідачем, яка б давала підстави вважати, що у нього може бути заборгованість, і відповідно оскаржити це у досудовому порядку у нього не було. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та обґрунтовано таке стягнення. Безспірність та обґрунтованість заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності та обґрунтованості боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності та обґрунтованості нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16 травня 2018 року у справі №\~320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме у такому розмірі. У ході судового розгляду встановлено наступне. Як вбачається з документів, наданих Відповідачем ТОВ Фінансова компанія Онлайн Фінанс на виконання ухвали Суду від 11.01.2022 про витребування доказів, 14.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір позики №\~171699558, згідно з яким [PERSON] отримав позику у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму 8610 грн 00 коп строком на 30 днів, кінцевий термін сплати 13.02.2019. Відповідачем не надано інформації про те, чи погасив вказану позику [PERSON] позикодавцю ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 13.02.2019. У той же час, згідно з Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги за вищевказаним кредитним договором було відступлено ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі Договору факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018, тобто за Договором факторингу, який був укладений на рік швидше, ніж договір позики між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Проте, сам Договір факторингу Відповідач не долучив, у зв`язку з чим, Суд позбавлений можливості встановити, чи дійсно могло мати місце відступлення права вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитними договорами, які укладатимуться у майбутньому. Також Відповідачем не доведено, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступив йому право вимоги за вказаним вище Кредитом. Так, зі змісту Договору факторингу №\~05/0820-01 від 05.08.2020 вбачається, що ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язався відступити ТОВ Фінансова компанія Онлайн Фінанс права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Однак, у Реєстрі прав вимоги, що міститься у Додатку №\~1 до Договору факторингу, відсутній список боржників та кредитних договорів за якими відступається Права вимоги. Також, до матеріалів справи ні Стороною Відповідача, ні третіми особами жодних доказів про те, що Відповідач [PERSON] знав про те, що у нього договірні відносини із ТОВ\~Фінансова компанія Онлайн Фінанс не надано. Відтак, Суд вважає, що твердження Відповідача про наявність спору відносно кредитного договору, на підставі якого видано виконавчий лист є обгрунтованими. Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, Суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 908 грн. 80 коп.

Outcome: approved