Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.05.2021 року належать земельні ділянки з кадастровими номерами 4825481800:01:000:0122 площею 2,93 га, 4825481800:03:000:0153 площею 1,30 га, 4825481800:01:000:0315 площею 0,25 га, 4825481800:01:000:0435 площею 0,02 га, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані земельні ділянки належали її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" 01 січня 2007 року був укладений договір оренди земельних ділянок строком на 50 років. Згідно умов зазначеного договору, орендна плата визначена у фіксованому розмірі, яку відповідач повинен сплачувати не пізніше 20 грудня кожного року. Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати передбачено п.28 договору оренди землі. З часу укладення договору оренди земельні ділянки [PERSON] знаходяться у фактичному користуванні відповідача. Набувши в порядку спадкування право власності на передачу в оренду земельні ділянки, позивачка набула всі права та обов`язки орендодавця за договором, в тому числі й на отримання орендної плати. Позивачка набула права власності на земельні ділянки 21.09.2021 року, після державної реєстрації. Отже, саме з цього моменту у неї виникло право вимагати сплату орендної плати від відповідача. В жовтні 2021 року вона звернулася до відповідача із заявою, в якій повідомила про свої права на спадкове майно та просила здійснити виплату орендної плати. Однак, станом на 20 грудня 2021 року відповідач не сплатив орендну плату як за 2021 рік так і за попередні 2019, 2020 роки. Орендна плата за попередні роки також має бути сплачена у період до 20.12.2021 року. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати КЦС по справі № 709/1089/17 від 09 грудня 2019 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч.1, 2 ст. 651 ЦК України). Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За правилами частини 1 ст.15 ЗУ "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставі визначених ЗК та іншими законами України (ч. 1 ст. 32 ЗУ "Про оренду землі"). Підпунктом "д" ч. 1 ст. 141 Закону України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є в тому числі систематична несплата орендної плати. Аналіз вищезазначених норм права свідчить про те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична (два і більше випадки) несплати орендної плати передбаченої договором. Своєчасне отримання орендної плати, на яку позивачка розраховувала позбавило її можливості своєчасно сплатити комунальні послуги, понести витрати на оздоровлення. Прибуток від використання земельної ділянки отримує інша особа, а не власник землі. Відповідно до ст. 34 ЗУ "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Викладені обставини свідчать, що права позивачки порушені діями відповідача, які підлягають судовому захисту у спосіб визначений ст. 16 ЦК України. Тому позивач просить достроково розірвати договір оренди земельних ділянок від 01.01.2007 року, зобов`язати відповідача повернути землю та стягнути з відповідача судові витрати. 06.06.2022 року відповідач надав відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись зокрема на наступне. Відповідно до статті 31 «Про оренду землі» особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору. Проте, як вбачається із доданих документів до позовної заяви, позивачем не було дотримано всі вимоги ч. 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України. Будь-яких належних та допустимих доказів щодо виконання всіх вимог ч.3 ст.148-1 Земельного кодексу України не надано Суду, які б підтверджували її належне звернення до відповідача, як передбачено статтею 148-1 Земельного кодексу України. Водночас, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» з метою виконання умов Договору оренди землі вживалися заходи щодо отримання орендодавцем орендної плати згідно даного Договору. Зокрема, відповідач листом від 15.11.2021 року за № 696/юр звернувся до позивача з проханням усунути недоліки та виконати всі вимоги ч.3 ст.148-1 ЗК України. Крім того, відповідачем на виконання положень постанов КМУ від 23.11.2016 року за № 843, від 22.11.2017 року за № 890 та від 22.07.2020 року за № 650, було запропоновано позивачу підписати додаткові угоди до договору оренди на земельні ділянки. Натомість, позивачем було проігноровано прохання відповідача та зловживаючи своїм цивільним правом на захист вирішено звернутися до суду. Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 червня 2020 року по справі справа № 545/262/18 (провадження № 61-47367св18) зроблено наступний правовий висновок: «Отже, за загальним правилом у разі наявності вини орендаря у систематичній несплаті орендної плати (два та більше випадки) орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди землі. Проте у цій справі апеляційний суд встановив, що несплата орендної плати за період із червня 2017 року до пред`явлення позову мала місце у зв`язку з невиконанням орендодавцем обов`язку, передбаченого частиною третьою статті 148-1 ЗК України. Установивши відсутність доказів, які підтверджували б факт виконання позивачем законодавчо визначеного обов`язку, а відповідач заперечує факт повідомлення орендаря про зміну власника спірної земельної ділянки і надання ним даних щодо платіжних реквізитів, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА1, оскільки затримка зі сплати орендної плати зумовлена діями орендодавця, який створив перешкоди для належного виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати. Таким чином, слід дійти до ствердного висновку проте, що затримка із виплати орендної плати зумовлена діями самого позивача який створив перешкоди для належного виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати». Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Водночас відповідно до ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу, зокрема відмовити у захисті права, яким особа зловживала. Не підлягає задоволенню позов, спрямований на одержання судового захисту права, яким позивач зловживав. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 641/9904/16-ц (провадження № 61-22378св19). Отже, застосування до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» наслідків щодо розірвання договору оренди землі від 01.01.2007 року, укладеного між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та [PERSON] , зареєстрованого 15.04.2008 року за № 040802200050, повернення земельних ділянок, стягнення заборгованості орендної плати у даній справі не є справедливим, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» готове виплатити орендну плату Позивачу в будь-який час. Представники сторін надали заяви з проханням про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, з підстав зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 01.01.2007 року між [PERSON] , в особі представника [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», в особі генерального директора Кирилюка Олега Павловича, укладено договір оренди землі (далі - Договір). Згідно з пунктами 1 та 2 Договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,55 га. Пунктом 8 Договору встановлено, що договір укладено на 50 років з 01.01.2007 року по 31.12.2056 року. Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щомісячний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 785 грн. 84 коп. З метою захисту майнових інтересів орендодавця за згодою сторін на умовах, визначених цим договором, розрахунок по орендній платі може бути проведено визначеною кількістю сільськогосподарської продукції. Форма розрахунку за договором (грошова або у натуральній формі) окремо щорічно погоджується сторонами в межах розміру плати, визначеного Додатком №1 до Договору, шляхом подання орендодавцем на ім`я орендаря письмової заяви. Така заява подається орендодавцем орендарю до 01 вересня року, за який проводиться розрахунок по орендній платі. Якщо протягом року сторони не погодили форму виплати орендної плати, вважається, що розрахунок по орендній платі буде здійснюватись в грошовій формі на суму зазначену в абзаці І п. 9 цього Договору. У випадку настання форс мажорних обставин, які призвели до неможливості виконання зобов`язань в певній частині, коли між Сторонами є домовленість про сплату орендної плати в натуральній формі, орендар виплачує орендодавцю грошову компенсацію за частину недоданої сільськогосподарської продукції або замінює іншою сільськогосподарською продукцією. Згідно з пунктами 11 та 12 Договору орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами, накладними або підписаними сторонами відомостями на отримання відповідної продукції та (або послуг). Згідно з п. 38 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. [PERSON] померла [INFO] , та на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.05.2021 року її донька [PERSON] успадкувала земельні ділянки з кадастровими номерами 4825481800:01:000:0122 площею 2,93 га, 4825481800:03:000:0153 площею 1,30 га, 4825481800:01:000:0315 площею 0,25 га, 4825481800:01:000:0435 площею 0,02 га, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Набувши в порядку спадкування право власності на передачу в оренду земельні ділянки, позивачка набула всі права та обов`язки орендодавця за договором, в тому числі й на отримання орендної плати. В жовтні 2021 року вона звернулася до відповідача із заявою, в якій повідомила про свої права на спадкове майно та просила здійснити виплату орендної плати, однак, станом на 20 грудня 2021 року відповідач не сплатив орендну плату як за 2021 рік так і за попередні 2019, 2020 роки. Дізнавшись про вступ позивача у спадщину після смерті [PERSON] , відповідач не виплатив позивачу орендну плату та навіть не намагався це зробити. Замість цього, листом від 15.11.2021 року за № 696/юр відповідач запропонував усунути недоліки та виконати всі вимоги ч.3 ст.148-1 ЗК України шляхом підписання додаткових угод до договору оренди земельних ділянок. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, про те, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. Вищенаведений висновок викладено у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 146-цс12 від 12.12.2012 р. З досліджених судом доказів вбачається, що 06.05.2021 року позивач набула спадкових прав на отримання орендної плати за договором оренди землі укладеним між спадкодавцем [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" 01 січня 2007 року, умови якого у період з 2019 по 2021 рік відповідачем не виконувались належним чином, що свідчить про систематичність. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивач довів систематичність несплати орендної плати відповідачем, що є підставою для розірвання договору оренди землі і в свою чергу тягне припинення дії договору оренди землі. Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору.

Outcome: approved