Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

ТОВ «Страхова компанія» «ВІДІ-Страхування» у грудні 2020 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у порядку зворотної вимоги (регресу), 3% річних та індексу інфляції. Мотивуючи свої вимоги тим, що 24.12.2018 на вул. А.Ахматової та вул. Урлівська в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахованою, який вчинив зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність власника якого була застрахована в ТДВ «Страхова компанія» «ВІДІ-Страхування» згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту № 11520 від 13.06.2018, що призвело до пошкодження транспортних засобів. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, із закриттям провадження у справі на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, завданого власнику транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Так, відповідно страхового акту № 2924 від 07.02.2019 та страхового акту №3093 від 07.02.2019 про визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , визначено у сумі 100 726,01 грн., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним двома траншами: в сумі 93 669,42 грн., відповідно до розрахунку страхового відшкодування та платіжного доручення № 670 від 12.02.2019 та платіжного доручення № 1000 від 06.03.2019 в сумі 7056,59 грн., всього - 100 726,01 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП не була застрахована. Йому 20.05.2019 та 20.05.2019 було пред`явлено вимоги про відшкодування шкоди завданої ДТП в сумі 100 726,01 грн., однак зазначені вимоги і досі не виконані, чим відповідач допустив прострочення в 477 дні до моменту звернення з даним позовом до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача заподіяну шкоду в сумі 100 726,01 грн., інфляційні витрати у сумі 1095,45 грн., 3% річних в сумі 3943,15 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у позові, відповідно до якого відповідач не заперечує факту спричинення матеріальної шкоди, однак важає, що ціна позову є значно завищеною та такою, яка не відповідає понесним витратам. Вказав суду на те, що до матеріалів справи не додано жодного висновку експерта щодо розміру завданої шкоди. Враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування»). Судом встановлено, що 13.06.2018 між ТДВ «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 11520, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Також, судом встановлено, що 24.12.2018 о 02 год. 30 хв. на вул. А.Ахматової та вул. Урлівська в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахованою, який при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, із закриттям провадження у справі на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У статті 9 Закону України «Про страхування» вказано на те, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Частина 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» зазначає, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, завданого власнику транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Так, відповідно страхового акту №2924 від 07.02.2019 та страхового акту №3093 від 07.02.2019 про визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , визначено у сумі 100 726,01 грн., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним двома траншами: в сумі 93 669,42 грн., відповідно до розрахунку страхового відшкодування та платіжного доручення №670 від 12.02.2019 та платіжного доручення №1000 від 06.03.2019 в сумі 7056,59 грн., а всього - 100 726,01 грн. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Стаття 1191 ЦК України регламентує право зворотної вимоги до винної особи, і частиною 1 передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Посилання відповідача на те, що сума збитків вказана позивачем не відповідає дійсності, оскільки є значно завищеною та розрахована не вірно та не відповідно до Методики, суд не бере до уваги, оскільки розмір шкоди підтверджується зокрема наявним у справі Звітом про оцінку КТЗ №03-07/07 від 07.07.2019, виконаного ФОП [PERSON] ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» 20.05.2019 на адресу відповідача було відправлено регресну вимогу про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 100 726,01 грн. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Цивільно - правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП, застрахована не була. Вимога позивача про сплату відшкодування, сплаченого [PERSON] в сумі 100 726,01 грн. до дня звернення із даним позов до суду не виконана. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З моменту отримання відповідачем вимоги направленої позивачем про відшкодування шкоди (28.05.2019) до часу складання позовної заяви (15.09.2020) пройшло 477 дні, тобто відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання на 477 дні. Частина 1 ст. 611 ЦК України вказує на те, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, [PERSON] зобов`язаний сплатити ТОВ «Страхова компанія «ВІДІ - Страхування» 3% річних за 477 днів прострочення виконання зобов`язання, що складає 3943,15 грн. та інфляційні витрати у сумі 1095,45 грн., відповідно до розрахунку наданого позивачем, який досліджено та перевірено судом та покладено в основу рішення. Відповідно з відповідача на користь позивача післягають стягненню витрати понесені на відшкодування шкоди [PERSON] завдані внаслідок ДТП в сумі 100 726,01 грн., інфляційні витрати у сумі 1095,45 грн. та 3% річних в сумі 3943,15 грн. У відзиві відповідач стверджує, що матеріалами та документами, що додані до позововної заяви не доведено розмір завданої шкоди та, відповідно, суми, що підлягає стягненню. Згідно з п.п. 8.3.11 Договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 11520 від 13.06.2018, документи, що підтверджують розмір заподіяних ТЗ збитків згідно з умовами цього договору: п.п. 8.3.11.1. рахунки (акти виконаних робіт, квитанції, інші документи із зазначенням переліку відновлювально-ремонтних робіт, складових частин ТЗ, що замінюються, їхньої вартості тощо) з СТО, на якій буде здійснено відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, визначеної, відповідно до підстави визначення розміру збитку, передбаченої в СЧД (спеціальній частині договору), та погодженої сторонами відповідно до умов цього договору, або п.п. 8.3.11.2 звіт про оцінку ТЗ за умови письмового погодженням суб`єкта оціночної діяльності, який його складає, зі страховиком (крім випадку, коли страховик скористався своїм правом, передбаченим в п.7.3.6 цього договору). У спеціальній частині договору страхування зазначено підставою визначення розміру збитку - рахунки СТО офіційного дилера, визначеної страховиком, отже, позивач та [PERSON] погодили, що розмір заподіяних збитків буде розрахований на підставі рахунків, наданих ТОВ «ВІДІ Автострада» як офіційного дилера марки автомобіля Toyota. Відповідно до ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Позивач 12.02.2019 на підставі страхового акту № 2924 від 07.02.2019, виходячи з рахунку № ВДиС-0002876 від 23.01.2019 та акту виконаних робіт №ВДиСА-003368 від 28.02.2019, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 93 669,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 670 від 12.02.2019. Також, 06.03.2019 позивач на підставі страхового акту № 3093 від 04.03.2019, виходячи з рахунку № ВДиС-0009140 від 28.02.2019 та акту виконаних робіт №ВДиСА-004630 від 28.02.2019, здійснив доплату страхового відшкодування у розмірі 7056,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1000 від 06.03.2019. Отже, позивач виплатив страхове відшкодування згідно з умовами договору страхування та підставі зазначених документів, що чітко відображають вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ, що був пошкоджений у ДТП 24.12.2018. Факт здійснення відновлювального ремонту Застрахованого ТЗ підтверджується актами виконаних робіт, а розмір понесених Позивачем витрат платіжними дорученням. Наданий позивачем до суду Звіт про оцінку КТЗ № 03-07/07 від 07.07.2019, складено із використанням та на основі нормативно-законодавчих актів та довідкових джерел, зокрема

Outcome: approved