Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

заявниця свою заяву мотивує тим, що [INFO] під час оборони м. Маріуполь Донецької області загинув її син, [PERSON] , [INFO] . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану вона немає можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території, на якій отримати відповідний медичний документ неможливо. Встановлення факту, що має юридичне значення, заявниці необхідно для державної реєстрації смерті померлого сина, проведеної державним органом України. Тому заявниця просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Маріуполь Донецької області, Україна. Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності ( а.с. 15 ). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, начальник вказаного відділу подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника, проти розглядуваної заяви не заперечує (а.с. 15). В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.09.1994 року, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ Маріупольського МУ ГУМВ України в Донецькій області 02.11.2010 року, [PERSON] народився [INFO] в м. Маріуполь Донецької області, місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). Згідно з даними копії паспорта громадянина України (ID-картка) № [NUMBER] , виданого 27.06.2019 року органом 1436, заявниця [PERSON] народилася [INFO] в м. Маріуполь Донецької області. Її місце проживання, згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 08-141-4735, виданою 12.07.2019 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Заявниця є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується даними довідки № 2608-7000267057 від 05.04.2022 року (а.с. 7). Відповідно до довідки про загибель військовослужбовця № 40/57/9/2-298, виданої 30.05.2022 року військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України, командування вказаної військової частини засвідчує факт смерті [INFO] солдата [PERSON] під час оборони міста Маріуполь. Довідка складена на підставі донесення командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України ( а.с. 8 ). Згідно з даними копії витягу з наказу командира вказаної військової частини № 72 від [INFO] виключено з усіх видів забезпечення стрільця-гранатометника 1-го протитанкового відділення взводу вогневої підтримки 2-ої роти оперативного призначення 2-го батальйону оперативного призначення окремого загону спеціального призначення «Азов» солдата [PERSON] , який помер [INFO] від вогнепального поранення несумісного з життям під час виконання бойових завдань ( а.с. 10 ). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ч.1 ст.18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з ч. 2, 4 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 152 від 14.07.2022 року, Маріупольська міська територіальна громада Донецької області станом на 08.07.2022 року включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Суд зазначає, що на час ухвалення рішення м. Маріуполь Донецької області відсутнє у переліку тимчасово окупованих територій, що визначені Верховною Радою України, разом з тим ведення активних бойових дій, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території м. Маріуполь у період смерті сина заявниці та на даний час є загальновідомим фактом, який згідно з ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. У зв`язку з тим, що смерть [PERSON] настала на території м. Маріуполь Донецької області, на території якої відбуваються бойові дії, суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України є неможливим. Необхідність встановлення вказаного факту за рішенням суду зумовлено відсутністю у заявниці, яка є матір`ю померлого, документів, передбачених ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 року № 3307/5 (лікарське свідоцтво про смерть; фельдшерська довідка про смерть) у зв`язку із введенням на території України з 24.02.2022 року воєнного стану та проведенням бойових дій у вказаному населеному пункті (м. Маріуполь). Отже, судом встановлено, що встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті її сина та отримати відповідне свідоцтво про смерть. Під час розгляду справи судом не встановлено будь-якого умисного порушення заявницею, яка є громадянкою України, законодавства після смерті її сина в частині належного повідомлення компетентних органів про даний факт, його належного фіксування, реєстрації, тощо. При цьому неможливість отримання в м. Маріуполь необхідних документів для реєстрації факту смерті виникла в зв`язку з розташуванням цього міста в зоні активних бойових дій російсько-української війни. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що заявниця на підставі п. 21 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, останній слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved