Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

ПАТ „Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду з вищевказаним позовом. В позові зазначає, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] , користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] про користування електроенергією, але обов`язки по сплаті за використану електроенергію виконує не в повному обсязі, у зв`язку з чим виник борг у сумі 2628,16 грн. за період з 01.11.2017 р. по 01.01.2019 р. За позовом позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 2628,16 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 04 січня 2022 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5\~ст.279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. В процесі розгляду справи відповідачем подано відзив на позов (а.с.18-22), а представником позивача відповідь на відзив (а.с.26-33). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] 22.06.2012 р. уклав з позивачем договір № 32602009 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] , де споживає електроенергією (а.с.8-9). Відповідач має заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.11.2017 р. по 01.01.2019 р. в сумі 2628,16 грн., що підтверджено наданим розрахунком та витягом з програми «Побут» (а.с.4, 5-7). Згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з одержання електричної енергії. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 Цивільного кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (надалі - Правила роздрібного ринку електричної енергії). Ч.1 ст.\~714\~ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. На роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку(п. 1.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії). Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів того, що заборгованість погашена. Аналізуючи наведені норми матеріального права, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку,\~\~що позовні вимоги про стягнення заборгованості за електроенергію є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи заяву відповідача щодо застосування позовної давності, суд виходив з наступного. Дійсно, в силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. В силу вимог ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач в поданому відзиві просить суд застосувати строк позовної давності. Проте, зі змісту розрахунку заборгованості відповідача перед відповідачем (а.с.4) із стовпця «оплачено» вбачається, що відповідач 12.01.2018 р. частково погасив заборгованість сплативши 12.01.2018 р. 3797,84 грн., що свідчить про визнання відповідачем боргу перед позивачем та що, в силу вимог ст. 264 ч.1 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ч. 3 ЦК України). В силу положень ст.257 ЦК України строк позовної давності сплив би 12.01.2021 р. Позивач звернувся до суду з даним позовом 16.12.2021 р., тобто після спливу строків загальної позовної давності. Разом з тим, слід врахувати запровадження в країні карантинних заходів, а саме постановою КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. на території України встановлено карантин, дія якого була продовжена постановами КМУ від 11.03.2020 р. № 211, від 20.05.2020 р. № 392, від 22.07.2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Відповідно до п.5 розділу І Закону України від 30.03.2020 р. № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020 р. розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п.12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину». Виходячи в викладеного, суд дійшов висновку, що даний позов поданий в межах строку позовної давності. [PERSON] у відзиві на позов також зазначає про свою незгоду з розрахунком позивача, оскільки про борг за електричну енергію не знав, покази засобу його лічильника є невірними, а борг вигаданим. Відповідно до п.2.3.13 ПРЕЕ обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць Обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. Згідно п.8.6.4 Кодексу комерційного обліку електричної енергії зчитані та передані індивідуальним побутовим споживачем покази лічильника в будь-який інший день календарного місяця за відсутності переданої (зчитаної) інформації шляхом дистанційного зчитування лічильника є вихідними даними для визначення даних комерційного обліку на перше число місяця шляхом додавання (віднімання) величини добутку середньодобового споживання на кількість днів (діб) між датою зчитування показів та першим числом календарного місяця. Відповідно до п.8.6.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії у разі неотримання до початку четвертого календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, показів лічильника та за умови, що лічильник електричної енергії не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обсяг розподілу та споживання електричної енергії по споживачу за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання. Згідно п.8.6.6 Кодексу комерційного обліку електричної енергії якщо за підсумками наступного місяця споживач надасть покази лічильника, визначення фактичного обсягу розподілу та споживання електричної енергії за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показів та показів, на які споживачу здійснено розрахунки. Оскільки покази засобу обліку [PERSON] надавав не своєчасно, енергопостачальник розрахував заборгованість за спожиту електричну енергію по середньодобовому споживанню. У разі порушення енергопостачальником умов договору побутовий споживач викликає представника енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії побутового споживача, в якому зазначаються терміни, види, відхилення показників з надання послуг тощо (форму типового акта-претензії наведено у додатку № 2) (п.49 ПКЕЕН). Відповідно до п.51 ПКЕЕН акт-претензія побутового споживача подається енергопостачальнику, який у десятиденний термін усуває недоліки або надає побутовому споживачеві обґрунтовану відмову щодо задоволення його претензій. Вказані положення продубльовані у договорі № 32602009, укладеному з відповідачем. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач викликав представника ерегопостачальника для складення та підписання акта-претензії щодо неправильної роботи електроустановки, необхідності здійснити повірку засобу вимірювальної техніки, фіксації несправності лічильника, та, як наслідок, відображення невірних показів лічильника. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст.ст.\~76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.ст.\~79,\~80 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В процесі розгляду справи відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування його доводів, викладених у відзиві, а відтак судом не встановлено підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» з мотивів, наведених [PERSON] . На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору.

Outcome: approved