Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

08.06.2022 представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,4636 умовних кадастрових гектар із земель колективної власності колишнього КСП «Восток» - агрофірми «Восток» на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,4636 умовних кадастрових гектар з земель колективної власності колишнього КСП «Восток» - агрофірми «Восток» на території Валківської міської ради Богодухівського району, Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач після смерті батька прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття була зареєстрована та проживала спільно з ним за адресою: [ADDRESS] , а після його смерті продовжила проживати за вказаною адресою разом із матір`ю [PERSON] , здійснюючи догляд за нею до дня її смерті. Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини на право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Восток», що за життя належало [PERSON] та [PERSON] , позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність підтвердження факту прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] та оригіналів сертифікатів на право на земельну частку (пай). Після смерті батьків спадкові справи не відкривались, відомості про вчинення ними заповітів відсутні, будь-які заяви про прийняття чи про відмові від спадщини не надходили. Зазначив, що наявність у померлих права на земельну частку (пай) в агрофірмі « [INFO] » підтверджується наявністю їх прізвищ в уточненому переліку громадян-працівників та пенсіонерів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток», що додається до державного акту на право колективної власності на землю, де їх особу зазначено під №411 та 127 відповідно. Звернув увагу, що у вказаному переліку особу [PERSON] помилково зазначено під дошлюбним прізвищем [PERSON] . На думку представника, [PERSON] та [PERSON] за життя набули право на отримання у пайовому фонді земель агрофірми «Восток» земельної частки (паю), яке повинно підтверджуватись відповідним сертифікатом, проте такий сертифікат на їх ім`я не реєструвався та не видавався, що призводить до неможливості оформлення позивачем спадкових прав на це майно та порушує її право на спадкування. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 09.06.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. Представник третьої особи - ТОВ «Агрохолдинг Восток» правом надання пояснень у встановлений судом строк не скористався У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача записані « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 06.04.1994 відділом ЗАГС м. Джизак, актовий запис №2958. 02.04.1994 « [PERSON] » уклав шлюб із « [PERSON] », після чого їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02.04.1994 відділом ЗАГС м. Джизак. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 06.07.2019, позивач уклала шлюб, після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , про що Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області 06.08.2016 складено актовий запис №1541. 21.08.2018 шлюб розірвано, про що цим же відділом ДРАЦС складено актовий запис №436. 23.06.2021 позивач знову зареєструвала шлюб, після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.06.2021 Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис №32. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.01.2017 Виконавчим комітетом Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області, актовий запис №07. Відповідно до довідки Валківської міської ради Харківської області №13.17-25/191 від 23.09.2021, згідно картотеки реєстраційного обліку, [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із донькою [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.05.2021 Харківським міським відділом ДРАЦС СМУМЮ (м. Харків), актовий запис №9872. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства №14 від 17.01.2022, [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] однією сім`ю, доглядала за нею по день смерті [INFO] та поховала її за власні кошти. 20.03.1996 року на агрофірму «Восток» зареєстровано державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661 у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №103, відповідно до якого передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 4627,6 га землі. Додатком до державного акту є Список громадян-пенсіонерів агрофірми «Восток» Валківського району станом на 01.01.1996 року, особи [PERSON] та [PERSON] не значаться. Згідно уточненого переліку громадян-працівників та пенсіонерів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток», що мають право на земельну частку (пай), складений в уточнення переліку, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661, [PERSON] значиться під №127, а [PERSON] №411. За повідомленням начальника відділу м. Валки Архівного управління Богодухівської РДА Харківської області №01-36/51,52 від 04.04.2022, в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Валківською РДА Харківської області власникам земельних часток (паїв) реформованого КСП «Восток» (агрофірма «Восток») Старомерчицької селищної ради Валківського району Харківської області, запису про реєстрацію сертифікату та даних про його отримання на ім`я [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Зі змісту інформації завідувача Валківської ДНК Харківської області №355,356/02.14 від 14.05.2022, спадкова справа після смерті [PERSON] та [PERSON] не відкривалась, про що свідчать витяги зі Спадкового реєстру №68933389, 68933455 від 12.05.2022. Будь-які заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї станом на 14.05.2022 до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавців станом на 14.05.2022 не видавались. Відомості про заповіти спадкодавців відсутні. [PERSON] \~є спадкоємцем\~І черги\~за законом\~згідно ст.1261\~ЦК України\~щодо майна\~померлого [INFO] \~батька [PERSON] \~та [INFO] \~матері [PERSON] .\~Спадщину після\~смерті батька\~позивач фактично\~прийняла згідно\~ч.3\~ст.1268\~ЦК України,\~оскільки фактично\~проживала з\~ним на\~час відкриття\~спадщини.\~При цьому,\~на час\~відкриття спадщини\~після смерті\~матері позивач\~була зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а з\~07.12.2021\~змінила місце\~реєстрації на [ADDRESS] . Довідка Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області про її спільне проживання зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті відсутня. До складу належного [PERSON] та [PERSON] спадкового майна входить право на земельну частку (пай), уточнений розмір 6.4636 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Восток» (колишнього реформованого КСП «Восток») Богодухівського (Валківського) району Харківської області. Однак, оформити право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі не можливо через відсутність оригіналів сертифікатів. Питання спадкування належного спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] права на земельну частку (пай) має бути вирішене спадкоємцем за законом в судовому порядку. \\Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ч.2 ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути підставою для відмови в реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Об`єкти спадкування мають майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов`язки спадкодавця. Із наданих позивачем доказів вбачається, що [PERSON] постійно спільно проживала з [PERSON] до часу відкриття спадщини [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє позов в цій частині, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.11 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно роз`яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005\~року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлими права на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі спадкоємцем за законом І черги, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті батьків, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved