Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Позивач навчається від 01.09.2020 року у Галузевій школі 1 ступеня Об`єднані технічно автомобільних шкіл у Томашеві Любельському в Республіці Польща. Крім того, останній орендує кімнату по [ADDRESS] у м. томашеві, орендна плата становить 500 злотих. За період з 01.08.2021 року по 01.04.2022 року [PERSON] сплачено за оренду кімнати 4000 злотих. Відповідно 4000 злотих за офіційним курсом НБУ становить 27480,00 грн. Позивач зазначає, у зв`язку з цим він має право на відшкодування з відповідача [PERSON] 13740,00 грн. половини понесених ним витрат на оплату оренди кімнати. Також позивач зазначає, що батько усунувся від виконання свого обов`язку по його утриманню. Позивач навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги, яку надає йому виключно мати [PERSON] . У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, а також стягнути з відповідача додаткові витрати на оренду житла в розмірі 13740,00 грн. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, осільки прибути в судове засідання не може, так як знаходиться за межами України, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача заперечила в задоволенні позову, надавши суду відзив на позов. Відзив мотивовано тим, що матеріальне становище відповідача не дозволяє здійснювати сплату аліментів у розмірі ј частини від його заробітку (доходу), оскільки на утриманні [PERSON] перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу. Крім того, у [PERSON] відсутнє будь яке рухоме та нерухоме майно. Щодо стягнення додаткових витрат на оренду житла у розмірі 13740,00 грн., то представник заперечила, так як такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України. Крім того, позивачем не наведено у позовній заяві необхідність в оренді житла при можливості проживання у гуртожитку навчального закладу у якому він навчається та не надано жодного доказу (квитанції, чеки), які б підтверджували те, що ним дійсно сплачена орендна плата за кімнату по [ADDRESS] в період часу з 01.08.2021 року по 01.04.2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , відповідний актовий запис № 2517, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 16.09.2003 року. Відповідно до довідки вих. № ZS.4317.34.2022 позивач навчається від 01.09.2020 року у Галузевій школі 1 ступеня за професією оператор різальної машини Об`єднання технічно автомобільних шкіл ім.. Ярослава Добровського у Томашеві Любельському в Республіці Польща. Учень у стаціонарному режимі відвідує обов`язкові аудиторні та практичні заняття, які відбуваються у шкільних майстернях Об`єднання шкіл. Вищезазначений учень відповідно до програми закінчить навчання у 2023 році. У відповідача [PERSON] від іншого шлюбу є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , відповідний актовий запис № 2982, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Серії [NUMBER] від 06.08.2014 року. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України\~виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач є здоровою особою працездатного віку, доказів, того що він не може надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання він не надав. При визначенні суми, яку потребує син відповідача на період навчання суд враховує обставини, визначені в\~ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення, також те що у відповідача на утриманні перебуває одна малолітня дитина від іншого шлюбу. Також суд враховує розмір ймовірної вартості витрат на навчання, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, ту обставину, що син відповідача, як повнолітня особа, повинна і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Судом визначено саме такий розмір, а не як просив позивач 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Також враховано рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, який закріплено в\~ст. 141 Сімейного кодексу України, отже розмір витрат на дитину має бути однаковим і для мами, і для батька. Таким чином, приймаючи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення, та можливість надання повнолітній дитині утримання стягувачем аліментів, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення дитиною навчання, є дещо завищеним, та, з урахуванням принципу рівності батьків, таким, що виходить за межі реальних щомісячних потреб дитини, а тому вбачається, що розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача, саме такий розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним щомісячним розміром аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання його повнолітнього сина, який продовжує навчання. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на оплату оренди житла в розмірі 13740,00 грн., обґрунтовуючи яку позивач посилається на\~ст. 185 СК України, то суд зазначає таке. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] (орендар) та [PERSON] (орендодавець) уклали 01.08.2021 року договір оренди. Відповідно п. 1 Орендодавець заявив, що він є власником помешкання у [ADDRESS] та надає орендарю в користування кімнату з доступом до спільного з іншими орендарями санвузла та кухні. Орендна плата становить 500 зл., які сплачуються наперед готівкою до десятого числа кожного місяця. (п. 4 договору). Статтею 185 СК України\~визначено порядок участь батьків у додаткових витратах на дитину. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Звертаючись з позовом до суду [PERSON] посилався на те, що у зв`язку із навчанням в Республіці Польща, він проживає в орендованій кімнаті, за що ним сплачуються кошти. Суд зауважує, що вартість проживання в орендованій кімнаті, в зв`язку із навчанням особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні\~статті 185 СК України. Крім того, позивачем не наведено у позовній заяві необхідність в оренді житла при можливості проживання у гуртожитку навчального закладу, у якому він навчається та не надано жодного доказу (квитанції, чеки), які б підтверджували те, що ним дійсно сплачена орендна плата за кімнату по [ADDRESS] в період часу з 01.08.2021 року по 01.04.2022 року. [PERSON] \~не надано доказів на підтвердження того, що між ним та відповідачем було узгоджено питання щодо навчання його у Республіці Польща та проживання його в орендованій кімнаті. Ураховуючи вказані обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про відшкодування половини суми витрат на проживання позивача в орендованій кімнаті. Відповідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернувся до суду із позовом 21.04.2022 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 21.04.2022 року. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial