Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

21.01.2022 року заявниця [PERSON] , звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] видане Роздільнянським МРЕВ УДАІ Одеської області 17.09.2002 року на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , який помер [INFO] . Додатково позивач просить суд витребувати у приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Курако К.Л. належним чином завірену копію спадкової справи 29/2020, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Заяви, клопотання. 04.02.2022 року на адресу суду від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. 20.06.2022 року на адресу суду від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення заяви. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.01.2022 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. 16.06.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області від приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако К.Л. надійшли копії документів, які знаходяться у спадковій справі № 29/2020, заведеної 19.05.2020 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [INFO] у віці 75 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданий 14.01.2020 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 34. На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді транспортного засобу марки ВАЗ 21061, 1986 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , тип Т3 легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER] , який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію Т3 [NUMBER] , виданого Роздільнянським МРЕВ УДАІ Одеської області 17.09.2002 року. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не склав, а тому має місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є: заявник [PERSON] , [INFO] , дружина спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 27.04.1973 року Старостинською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 22; [PERSON] , [INFO] , син спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.07.1997 року Старостинським С/РАЦС Роздільнянського району, актовий запис № 35; [PERSON] , [INFO] , донька спадкодавця. У встановленому порядку заявниця звернулася до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Курако К.Л. з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі якої заведено спадкову справу № 29/2020. Діти: [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] відмовились, шляхом подачі до нотаріуса відповідної заяви. Однак при вивченні документів нотаріусом було встановлено розбіжності в документах, що зазначено в листі № 546/02-14 від 15.12.2021 року, а саме відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Роздільнянським районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 14.01.2020 року, прізвище померлого зазначено « [PERSON] », в свідоцтві про реєстрацію Т3 [NUMBER] , виданого Роздільнянським МРЕВ УДАІ Одеської області 17.09.2002 року, прізвище власника зазначено « [PERSON] ». На даний час із-за встановленої описки у заявниці виникли труднощі в реалізації свого права на майно. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Дослідивши фактичні\~обставини та\~зміст спірних\~правовідносин,\~надавши оцінку\~кожному аргументу, наведеного учасниками справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви виходячи з наступного. Судом встановлено, що зазначена описка була допущена при виготовлені свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17.09.2002 року та перекладі прізвища чоловіка заявниці з російською на українську мову, так як російською прізвище в свідоцтві про шлюб зазначено як « [PERSON] », в паспорті заявниці російською мовою її прізвище зазначено також « [PERSON] », в свідоцтві про народження дітей їх прізвище зазначено російською мовою « [PERSON] », а українською її прізвище зазначено « [PERSON] », так само прізвище « [PERSON] » зазначено в свідоцтві про смерть її чоловіка. Крім того, у всіх документах прізвище померлого зазначено як « [PERSON] », що підтверджується: -свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Роздільнянським районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 14.01.2020 року, прізвище померлого зазначено « [PERSON] »; -свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.04.1973 року, актовий запис № 22, де « [PERSON] » (російською мовою) зареєструвала шлюб з « [PERSON] » (російською мовою) та після шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (російською мовою). -паспортом громадянина України дружини серія та номер [NUMBER] від 07.04.1999 року, що виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище ім`я та по батькові [PERSON] ; -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.07.1997 року Старостинським С/РАЦС Роздільнянського району, актовий запис № 35, де « [PERSON] » (російською мовою) та « [PERSON] » (російською мовою) вказані батьками « [PERSON] » (російською мовою). Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначає, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Окрім того, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~частини 3\~статті 12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Згідно з вимогами\~статей 76-81 ЦПК України\~засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положення частини другої статті 247 ЦПК України визначають, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пункт шостий частини першої статті 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі викладеного,

Outcome: approved