Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Надвірнянської РДА-служба в справах дітей, про стягнення аліментів та про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з 16 липня 2011 року проживала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у народився син [PERSON] - [INFO] . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20.10.2014 року їх шлюб розірвано, неповнолітнього сина залишено проживати з нею. З часу розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання сина, не цікавиться його життям, не займається його вихованням, не спілкується та не піклується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не відвідував його. 15 листопада 2018 року Комісія з питань захисту прав дитини Надвірнянської РДА у розглянула її заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Згідно з протоколом №13, комісія прийняла рішення про залишення цього питання без розгляду. Одночасно рекомендувала відповідачу налагодити контакт з сином та більше часу і уваги приділяти вихованню сина.Однак, відповідач не виконував рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської РДА та не змінив свого ставлення до дитини. 18 липня 2019 року Надвірнянська РДА, як орган опіки та піклування, розглянула її повторну заяву про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] . Згідно висновку від 26.07.2019 року №04-32/20 Надвірнянська РДА, як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] знаходиться на її утриманні та утриманні чоловіка [PERSON] , з яким вона спільно проживають з жовтня 2015 року. Її чоловік [PERSON] займається вихованням сина, а він в свою чергу називає його татом. На сьогодні, вона з чоловіком спільно виховуємо сина [PERSON] та сина [PERSON] , створюємо їм належні умови виховання, утримуємо їх, купляємо одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дітей, забезпечуємо їхнє навчання. Син [PERSON] має повноцінну сім`ю, він абсолютно не знає відповідача,називає його дядьком та не бажає з ним спілкуватися. Вважає, що відповідач свідомо нехтував вихованням сина, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, що привело до того, що син [PERSON] не знає його і не має будь-якого інтересу до нього . Вважає, що зазначені вище обставини та факти дають підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач також з часу припинення шлюбних відносин не надає коштів на утримання дитини, не зважаючи на свій обов`язок щодо утримання сина [PERSON] . Відповідач працює, має доходи, фізично здоровий, тому може сплачувати аліменти на утримання на утримання сина в розмірі ј частина зі віх виді його заробітку до досягнення сином повноліття. Короткий зміст відзиву Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заявлений позов визнав в частині стягнення аліментів, та заперечив позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав, а також заперечив обставини на які посилається позивач як на підставу позовних вимог. Зазначив, що у зв`язку із негативними стосунками між ним та позивачем, а також перешкоджанням позивача у побаченні з дитиною, він не може спілкуватись з дитиною в повній мірі, крім того позбавлення його батьківських прав негативно вплине на дитину. Зазначив, що через віддаленість його місця проживання від місця проживання сина (Львівська область і Івано-Франківська область), а також через зайнятість і на роботі в будні дні, він дійсно, не часто зустрічався з сином [PERSON] . Однак після розірвання шлюбу з позивачем він неодноразово спілкувався з сином [PERSON] , а також цікавився його життям і передавав йому подарунки. Зокрема, у 2017 році - 14.01.2017, 04.06.2017, 12.08.2017, 09.09.2017. 18.11.2017, у 2018 році - 27.05.2018, 08.09.2018, 22.12.2018, та у 2019 році -30.03.2019. Разом з тим позивач перешкоджає йому у побаченнях з сином. В зв`язку з чим він подав заяву до Надвірнянської районної адміністрації Івано-Франківської області про встановлення графіку побачень з сином. Крім того зазначив про сплату ним аліментів в добровільному порядку, так як у липні, серпні, вересні і жовтні 2019 року надіслано позивачу як аліменти на дитину по 1020 грн щомісячно на загальну суму 4080 грн., однак позивач відмовилася їх отримати на пошті Вважає, що висновок орану опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав вважаю передчасним та необгрунтованим. Він має рекомендаційний характер та не є обов`язковим. Для з`ясування питань, зокрема, ставлення до сина, сина до мене, а також інших пов`язаних з цим питань, вінініціював призначення судову психологічну експертизу. Враховуючи наведене, а також те, що позбавлення його батьківських прав є такими, що не відповідають інтересам [PERSON] , просить в задоволенні такої вимоги відмовити в повному обсязі. Короткий зміст відповіді на відзив : Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву в порядку ст. 179 ЦПК України,згідно якої зазначає, що відповідач не спростував її твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав, відповідачем не підтверджено, що вона перешкоджала йому у спілкуванні та побачені з дитиною, так як ніколи до неї з цього приводу не звертався до липня 2019 року. Стверджує, що навпаки з часу розірвання фактичних шлюбних відносин відповідач не намагався налагодити стосунки з сином, не зважаючи на її зусилля налагодити ці стосунки. Навіть після попередження його органом опіки та піклування про зміну свого відношення до сина [PERSON] , відповідач не налагодив контакт з сином та не вживав всіх можливих заходів для покращення відносин з сином. Стверджує, що байдуже ставлення відповідача до дитини з вересня 2013 року(з народження) і до часу її звернення до Надвірнянської РДА про позбавлення його батьківських прав у листопаді 2018 року не може обгрунтовуватися тим , що він є фізична особа підприємець і зайнятий, оскільки займається обробкою даних, розміщенням інформації на веб вузлах і пов`язаною з цим діяльністю так як він зареєстрований як ФОП тільки з 01.11.2018р. Також вважає фотознімки, які долучені до відзиву неналежними доказами, оскільки вони лише показують що [PERSON] перебуває у доброму гуморі та займається своїми дитячими іграми та не підтверджують факт спілування відповідача з сином. Також вважає недопустими доказами аудіо запис, який записаний без її відома, та містить частину тих записів, які вигідні стороні відповідача, та не надає ті розмови, в яких вона завжди пропонувала налагодити йому стосунки з сином. Стверджує, що відповідач впродовж шести років свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, він ніколи не піклувався про фізичний і д чка підтримали позов з підстав зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив. Позивач допитана в якості свідка в судовому підтвердила, що своєю сім`єю [PERSON] вважає маму [PERSON] , батька [PERSON] , братиків [PERSON] і [PERSON] , відподчаа [PERSON] хлопчик називає «дядьком [PERSON] », та не бажає з ним спілкуватися, хлопчик, не розуміє змісту візитів до нього «дядька [PERSON] », кожна їх зустріч виликає у дитини стрес та посилює негативне ставлення. Між ними немає порозуміння та не має комунікації. Категорично заперечує, що чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Стверджує, що така ситація склалася через тривалу пасивну поведінку відповідача та не бажання брати участь в житті хлопчика, крім того ствердила що відповідач став проявляти інтерес до хлопчика після її звернення до органу опіки піклування про позбавлення батьківських прав. Вважає, що нею доведено позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав. Позивач просить позовні вимоги задоволити в повному об`ємі та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частинизівсіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позбавити [PERSON] , батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути на її на її користь судові витрати. В подальшому позивач в судове засідання не з`явилась з поважних причин. Судовий розгляд продовжився за участі представника позивача. Відповідач та його представник позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнали та не заперечили щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, однак позовні вимоги про позбавлення батьківських прав не визнали. Відповідач допитаний в судовому засіданні в якості свідка суду ствердив, що певний період часу він не активно брав участь в житті сина, що зумовлено проживанням його на значнй відстані, зайнятість на роботі, а також тривалим конфліктом між ним та позивачем. Вважає, що саме позивачка не бажає його участі в житті [PERSON] , перешкоджає у їх спілкуванні, саме під її впливом формується у сина негативне відошення до ньго і він фактично не знає його та називає його дядьком, заперечує категорично, що його спілкування з [PERSON] завдає дитині дискомфорту, оскільки саме емоційний стан дитини обумовлений конфліктними стосунками між батьками. Категорично заперечує щодо позбавлення його батьківськи прав, бажає спілкуватися з дитиною та має інтерес до участі у вихованні дитини. Просить в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги також не визнав. Вважає, що стороною позивача не надано достатніх доказів, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків та ухилення ним від їх виконання. Також зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати, як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків коли їх поведінку змінити неможливо. Вважає, що відповідач має бажання для спілкуватися з сином, налагодить контакт з ним, категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, змінив свою поведінку по відношенін до сина. Висновок який міститься в матеріалах справи має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав. Вважаю що є відсутні підстави, передбачених частиною першою статті 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав. У задоволені позовних вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що 30.10.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто заяву [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На засіданні комісії були присутні: заявниця - [PERSON] , та батько малолітнього [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи пояснення обидвох батьків діючи в інтересах малолітньої дитини, комісія з питань захисту прав ди Надвірнянської районної державної адміністраціївирішила:питання, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина, [PERSON] залишити без розгляду та рекомендувати батьку дитини налагодити контакт з сином та більше часу і уваги приділяти вихованню дитини. В подальшому позивач повторно звернулась до Надвірнянської РДА, як до органу опіки та піклування, про надання висновку про позбавлення відповідача батьківських прав. З висновку Надвірнянської РДА від 26.07.2019 №04-32/20 про доцільність позбавлення батьківських прав органу опіки і піклування вбачається, що 18.07.2019 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На засіданні комісії встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина. За результатами засідання комісія дійшла висновку вважати за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Розпорядженням Надвірнянської РДА від 21.08.2019 № 226 надано згоду позивачу [PERSON] на зміну прізвища її малолітнього сина з [INFO] на [INFO] , та з [INFO] на [INFO] . У зв`язку із зміною прізвища Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 17.09.2013 складено відповідний актовий запис про народження № 169 та повторно видано свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 27.08.2019 на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с. 17-18). В подальшому представник в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила заява, в якій просить справу слухати у відсутності їх представника, взяти до уваги Висновок органу опіки та піклування від 20.03.2019 року, позовні вимоги підтримують повністю. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2019р. провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020року в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020року в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Климишина І.П. про врегулювання спору за участю судді - відмовлено. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2020року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.03.2021року призначено по справі судово- психологічну експертизу Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони посправі [PERSON] та [PERSON] 16.07.2011 зареєстрували шлюб у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №312. В шлюбі у них народився [PERSON] - [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.2013 (Т. 1, а.с. 15). Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20.10.2014 шлюб між сторонами розірвано (Т. 1, а.с. 13). Позивач 28.04.2018 зареєструвала шлюб з [PERSON] у Надвірнянському районному відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис 93, та у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка [PERSON] (Т. 1, а.с. 14). 30.10.2018 позивач [PERSON] зверталась до Надвірнянської РДА з заявою про розгляд питання про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав та надання відповідного висновку. Як вбачається з копії протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської РДА від 15.11.2018, на засіданні комісіїрозглянуто заяву [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] ,та прийнято рішення про залишення цього питання без розгляду. Одночасно рекомендовано відповідачу налагодити контакт з сином та більше часу і уваги приділяти вихованню сина (Т. 1, а.с. 11). В подальшому позивач повторно звернулась до Надвірнянської РДА, як до органу опіки та піклування, про надання висновку про позбавлення відповідача батьківських прав. З висновку Надвірнянської РДА від 26.07.2019 №04-32/20 про доцільність позбавлення батьківських прав органу опіки і піклування вбачається, що 18.07.2019 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На засіданні комісії встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина. За результатами засідання комісія дійшла висновку вважати за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (Т. 1, а.с. 12, 66). Розпорядженням Надвірнянської РДА від 21.08.2019 № 226 надано згоду позивачу [PERSON] на зміну прізвища її малолітнього сина з [INFO] на [INFO] , та з [INFO] на [INFO] . Відповідач [PERSON] надав нотаріально завірену заяву про надання про надання згоди на зміну прізвища свого сина [PERSON] . У зв`язку із зміною прізвища Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 17.09.2013 складено відповідний актовий запис про народження № 169 та повторно видано свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 27.08.2019 на ім`я [PERSON] , [INFO] . (Т. 1, а.с. 16-18). Як вбачається з копій актів обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] № 2027 від 02.10.2018 та № 1080 від 05.07.2019, складених депутатом Надвірнянської міської ради, умови проживання малолітнього [PERSON] хороші. Зі слів заявниці батько [PERSON] з 2012 року взагалі не цікавиться малолітнім сином та його матеріальним становищем, сина не відвідував, участі у вихованні дитини не приймав (Т. 1, а.с. 21-22). З копій повідомлень ЦРЛ Надвірнянського району від09.10.2018№ 629, та від 11.07.2019 № 223 вбачається, що дитина [PERSON] перебуває на обліку в дитячій поліклініці з 08.09.2013 по даний час. При відвідуванні лікарів та перебування на лікуванні дитина завжди була в супроводі матері [PERSON] . Мати цікавилась станом здоров`я та розвитком чина з часу народження по даний час. Батько дитини [PERSON] не цікавився станом здоров`я та розвитком сина з часу народження по даний час (Т. 1, а.с. 23-24). Відповідач [PERSON] за період відвідування сином [PERSON] дитячих садочків «Теремок» та «Берізка» не цікавився перебуванням дитини в закладах, жодного разу не відвідав дитину в закладах, на брав участі у святкових заходах, батьківських зборах. На період відвідування дитини садочків його вихованням займалась матір [PERSON] , приводить і забирає дитину, бере активну участь у підготовці до навчально-виховного процесу, цікавиться життям та успіхами дитину у виховних закладах. Вказані обставини підтверджуються копіями довідок з Підгірського ДНЗ дитячий садок «Теремок» № 8від 28.09.2018, Надвірнянського ДНЗ (ясла-садок «Берізка») № 32 від 26.09.2018 та № 36 від 27.06.2016 (Т. 1, а.с. 25-27). Як вбачається з копії характеристики Надвірнянської міської ради № 100 від 05.07.2015, позивач [PERSON] характеризується позитивно, порядна та добра матір, веде активну громадську діяльність., алкогольними напоями не зловживає. Від сусідів та інших жителів міста скарг на [PERSON] до міської ради не поступало (Т. 1, а.с. 28). З копії заяви [PERSON] від 08.07.2019 вбачається, що вона була присутня на зустрічі відповідача [PERSON] із сином [PERSON] , яка тривала до 15 хв. Під час зустрічі батько нічого дитині не пояснював, не цікавився його здоров`ям, здобутками, матеріальним забезпеченням. Хлопчик не розумів з ким спілкується, і після розмови не поцікавився, зто це був (Т. 1, а.с. 29). Працівники служби у справах дітей Надвірнянської РДА12.11.2018, 10.07.2019 та 13.11.2019проводили бесіди з малолітнім [PERSON] , що підтверджується копіями відповіднихдовідок про проведення бесіди. З даних довідок вбачається, що зі слів хлопчика працівникам служби стало відомо, що він [PERSON] не знає та називає його дядьком, своїм батьком називає [PERSON] , з яким на даний час проживає [PERSON] (Т. 1, а.с. 30-31). Відповідач [PERSON] з 01.11.2018 зареєстрований як Фізична особа-підприємець, основний вид діяльності: оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ним діяльність, що підтверджується копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.10.2019 (Т 1, а.с. 47). Відповідач [PERSON] 26.11.2016 зареєстрував шлюб з [PERSON] у Сихівському районному у м. Львові відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції У Львівській області, актовий запис 93. У даному шлюбі у відповідача народилась дочка [PERSON] - [INFO] . Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб та про народження [PERSON] (Т. 1, а.с. 48-49). Стороною відповідача до матеріалів справи долучено копії фотоматеріалів, датованих: 17.04.2016 (2 шт.), 14.01.2017, 04.06.2017 (4 шт.), 12.08.2017 (2 шт.), 09.09.2017 (2 шт.), 18.11.2017 (2 шт.), 27.05.2018 (2 шт.), 30.03.2019, на яких зображено дозвілля малолітнього хлопчика (який грається вдома, у пісочку, в ігровій кімнаті, на гірках, м`ячем на подвір`ї, тощо (Т. 1, а.с. 50-53). З прослуханих аудіозаписів телефонних розмов судом установлено, що сторони не дійшли згоди щодо спілкування дитини з батьком та між ними існують конфліктні відносини. Відповідач [PERSON] звертався з заявою до Надвірнянської РДА про встановлення графіку побачень з сином [PERSON] (Т. 1, а.с. 55). Розпорядженням Надвірнянської РДА від 21.11.2019 № 305 призначено дні та години побачення батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , а саме: -друга і четверта субота місяця з 12.00 год. до 16.00 год.; 8 вересня - за погодженням батьків. Зобов`язано матір дитни [PERSON] та інших осіб, з якими проживає малолітня дитина, не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною (Т. 1, а.с. 113). Відповідачем [PERSON] в 2019 року було здійснено чотири грошові перекази на ім`я позивача на загальну суму4000 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій (Т. 1, а.с. 56). На виконання ухвали суду від 16.03.2021 про призначення психологічної експертизи до суду поступив висновок судово-психіатричного експерта СПЕ № 212/2021, згідно висновів встановлено наступне: 1.Індивідуально-психологічні особливості обох батьків, особливості їх виховної поведінки не мають ознак негативного впливу на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини, а поглиблення конфліктної сімейної ситуації може негативно вплинути на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини. 2.Враховуючи вікові особливості малолітнього [PERSON] , 2013р.н., оцінка сімейної ситуації дитини має залежність від впливу з боку батьків та інших референтних дорослих осіб, таке поняття, як «оцінка сімейної ситуації» у дитини щенедостатньо сформувалось з урахуванням сімейно-правових, юридичних, морально-етичних аспектів. Своєю сім`єю [PERSON] вважає маму - [PERSON] , батька - [PERSON] , та двох братиків - [PERSON] і [PERSON] , про те, що [PERSON] є батьком хлопчика, ніхто дитині раніше не розповідав і нічого з даного приводу не пояснював. 3.Можна вважати, що [PERSON] виявляє прихильне ставлення до свого сина [PERSON] , 2013р.н., з намаганням підтримувати і покращувати батьківсько-дитячі стосунки. 4,9. [PERSON] , 2013р.н., виявляє негативне ставлення до батька [PERSON] , якого вважає «дядьком [PERSON] », оскільки хлопчикові ніхто не пояснив, яку соціальну роль в житті дитини виконує [PERSON] , що виражається в небажанні говорити про нього і, щоб останній до нього не приїжджав. 5.У [PERSON] , батька [PERSON] , не виявленоознак таких особливостей психічного стану та індивідуально-психологічних особливостей,які би надали негативний вплив напсихічний стан і особливості психічного розвиткудитини. 6.Ознак використання батьком неприпустимих, з точки зору дотримання прав дитини, форм поводження і способів виховання не виявлено. 7.Питання: «Враховуючи рівень психічного розвитку, психічний (емоційний) стан, конкретні особливості досліджуваної ситуації, чи міг [PERSON] адекватно сприймати і запам`ятовувати обставини справи, надавати правильну інформацію про них?» є некоректним, оскільки не уточнено, про які обставини справи йде мова. 8.Ознак несприятливих наслідків дій [PERSON] для психіки, психічного й особистісного розвитку неповнолітньої особи [PERSON] не виявлено. 10.Малолітній [PERSON] з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища виявляє прихильність до матері - [PERSON] та до [PERSON] , якого вважає своїм батьком. З урахуванням вікових особливостей [PERSON] та умов мікросоціального середовища він не може надати оцінку відношенню кожного з батьків. 11.3 урахуванням вікових особливостей, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку [PERSON] , не є доцільним в інтересах дитини відсутність контактів з батьком [PERSON] . Враховуючи емоційний стан малолітнього, який виражається ситуативною тривожністю і напруженням при згадці про [PERSON] , що зумовлено відсутністю розуміння і належного пояснення дитині про його соціальну і сімейну роль в житті хлопчика, що ускладнює та негативно впливає на контакти хлопчика з батьком [PERSON] . 12.Особливість [PERSON] характеризується такими індивідуально-психологічними властивостями, як: обачність, розсудливість, доброзичливість, пасивність, емоційна стійкість, переважають екзальтовані риси характеру, які не досягають рівня акцентуації, як крайньої межі характерологічної норми, і вказують на схильність до змін настрою від припіднятого до зниженого, сумного (Т. 2, а.с. 2-14). Як вбачається з копії характеристики від 12.05.2021, виданої ЛКП «Хуторівка» Львівської міської ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Письмових скарг, заяв від мешканців і сусідів на [PERSON] в ЛКП «Хуторівка» не надходило (Т. 2, а.с. 17). Згідно копії характеристики депутата Льівської міської ради від 16.08.2019 вбачається, що [PERSON] проживає разом з дружиною та малолітньою дитиною. Зі слів сусідів сім`я характеризується виключно позитивно, мають місце хороші сімейні стосунки. [PERSON] бере активну участь у вихованні доньки, є добрим батьком. Зі слів дружини [PERSON] , [PERSON] намагається створити всі умови для його всебічного розвитку старшого сина [PERSON] та брати належну участь у його вихованні (Т. 2, а.с. 16). З Довідки № 697 від 26.04.2021, виданої КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узагальнень» вбачається, що відповідач [PERSON] на диспансерному обліку в лікаря-нарколога не перебуває (Т. 2, а.с. 18). Згідно довідки № 370 від 26.04.2021, виданої Львівським обласним клінічним психоневрологічним диспансером вбачається, що відповідач [PERSON] на обліку в психоневрологічному диспансері не числиться (Т. 2, а.с. 19). В характеристиці з місця проживання [PERSON] № 60 від 27.05.2021 зазначено, що [PERSON] одружена, на даний момент перебуває у декретній відпустці. Зі слів заявниці батько [PERSON] життям та матеріальним становищем малолітнього сина не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає. У 2018 році [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] . На даний час забезпеченням та вихованням сина [PERSON] займаються [PERSON] та [PERSON] . У 2018 у подружжя з`явився другий син [PERSON] , а у 2020 році третій син [PERSON] . Хлопчики гарно ладнають між собою. [PERSON] виховується у повноцінній сім`ї та називає [PERSON] татом. [PERSON] підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами. За період проживання скарг від сусідів на неї не надходило (Т. 2, а.с. 20). Відповідно до характеристики на [PERSON] , виданої Фермерським господарством «ПОЛІСЬКЕ», вбачається, що [PERSON] з 01.12.2013 працює в ФГ «ПОЛІСЬКЕ» на посаді директора. На даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. За час роботи зарекомендувала себе як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосується його професійної діяльності і знаходиться в межах її компетенції. Взаємовідносини з колективом склалися хороші, підтримувала співробітників в складний період, але при цьому дотримується корпоративних правил і норм (Т. 2, а.с. 21). Згідно характеристики від 26.05.2021на учня 2-В класу Надвірнянського ліцею №3 [PERSON] вбачається,що [PERSON] навчається у Надвірнянському ліцеї №3 з першого класу (2019 рік) і оволодів достатнім рівнем навчальних досягнень. Зарекомендував себе як дисциплінований і старанний учень. Вміє правильно і точно висловлювати свої думки, усвідомлює свої обов`язки. Хлопчик спостережливий, вдало користується лексичним запасом, вибираючи певні форми для спілкування з дорослими та однолітками. Добре співпрацює у групі дітей, висловлює власні ідеї. Скромний та комунікабельний. Шкільний колектив відвідує із задоволенням. Правил шкільного розпорядку та норм поведінки дотримується. Займається спортом. На зауваження та поради вчителя реагує адекватно, регулярно відвідує заняття в ліцеї. Вихованням дитини займаються [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] , [PERSON] , був у ліцеї в 2019році, проте зсином не зустрівся, оскільки уроки на той час закінчилися. Із 2019 року по даний час батько до ліцею не приходив, не спілкувався з класним керівником з питань навчання і виховання сина (Т. 2, а.с. 22). 04.02.2020 відповідачем [PERSON] укладено договір з ПриватБанком та відкрито рахунок на ім`я сина [PERSON] . Сума перерахованих на даний рахунок коштів за період з 01.02.2020 по 23.05.2022 складає 46653,98 грн. Вказані обставини підтверджуються копіями заяви про приєднання SAMDNWFD0072652491600, вклад « Джуніор », дата оформлення 04.02.2020, та виписки за договором « Джуніор » за період з 01.02.2020 по 23.05.2022 (Т. 2, а.с. 42-44). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що з часу розірвання шлюбу між сторонами відповідач не брав активну участь у спілкуванні з неповнолітнім сином, хлопчик проживає з мамою та її чоловіком, якого сприймає, як батька, з відповідачем не бажає спілкуватися, так як його не знає. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач бажає приймати активнішу участь у житті сина,любить сина та бажає налагодити з ним контакт, однак між сторонами існують конфліктні відносин, що негативно впливає також і на дитину. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , 2013 р.н. пояснив, що він проживає з мамою - [PERSON] , батьком - [PERSON] , та двома братиками - [PERSON] і [PERSON] . Він знає відповідача [PERSON] , якого вважає «дядьком [PERSON] », однак не бажає говорити про нього і хоче, щоб останній до нього не приїжджав. Позиція суду та нормативно-правове обгрунтування: Спірні правовідносини склалися між сторонами з приводу позбавлення батьківських прав та стягнення коштів на утриманення дитини. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів суд виходить з наступного: Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів. Тому суд дійшов висновку про задоволення пзовних вимог в частині стягнення аліментів в повному об`ємі. Щодо вимог про позбавлення батьківських прав суд виходить з наступного: Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Судом, не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунуся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, який залишивася проживати з матір`ю. Тут теж необхідно вказати що дійсно після розірвання шлюбу відповідач не брав активну участь у житті сина через об`єктивні причини, зокрема він проживає та працює у іншому місті, між ним та відповідачем існують неприязні стосунки, однак в подальшому відповідач змінив ставлення до батьківських обов`язків та виявляє прихильне сталення до свого сина з намаганням підтримувати і покращувати батьківсько- дитячі стосунки. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. СК України розрізняє обов`язки батька з виховання (стаття 150 СК України) та обов`язки батька з матеріального утримання (аліментні зобов`язання, передбачені статтями 180, 181, 185 СК України). В судовому засідання установлено, що [PERSON] добровільно надавав кошти на утримання сина, що підверджується квитаніями, однак позивач відмовилась отримати їх. Крім того на час розгляду справ в суді відповідач відкрив рахунок на імя сина. В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів Однією з підстав для позбавлення батьківських прав відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України є ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, а не з її утримання. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Із висновку Надвірнянської РДА як органу опіки і піклуваннявід 26.07.2019 №04-32/20 про доцільність позбавлення батьківських прав слідує що 18.07.2019 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На засіданні комісії встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина. За результатами засідання комісія дійшла висновку вважати за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Частиною 6 ст.19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, даний висновок надається на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, який проводить відповідну перевірку щодо підстав для надання відповідного висновку. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з обома батьками, вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав. Суд, не бере до уваги наданий висновок органу опіки та піклування Надвірнянської РДА, вважає його недостатнім обгрунтованим так як його зміст фактично повторює висновок від 15.11.2018р, де залишено питання позбавлення батьківских прав без розгляду та не наведено будь яких підстав щодо задоволення заяви позивача та не врахування позиції віповідача не наведено. Суд, також враховує і ту обставину, що із вказаного висновку не є зрозумілим, яким чином позбавлення батьківських прав відповідача сприятиме захисту прав та інтересів дитини. Верховний Суд наголошує, що самі по собі неприязні стосунки між батьками та вважає недосягнення ними згоди щодо порядку і способу участі у вихованні дитини не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав. Саме по собі небажання дитини спілкуватися з одним із батьків не свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків і не є підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, оскільки батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батька і дитини чи батьків самої дитини може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав. Небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, так як ці обставини зумовлені не її (його) волею. Зокрема судом установив, що неможливість активної участі батька в житті дитини спричинена об`єктивними причинами, зокрема він проживає та працює у іншому місті, між ним та відповідачем існують неприязні стосунки, а отже, позивачем не доведено свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків який змінив свою поведінку та бажає брати актинішу участь в житті дитини. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, натомість встановлено, що між сторонами існує конфлікт, що негативно вплинуло на його взаємовідносини з сином, який залишилася проживати з матір"ю. Отже, небажання дитини спілкуватися з батьком не свідчить про ухилення ним від виконання батьківських обов`язків і не є підставою для позбавлення батьківських прав. Аналогічний висновок міститься в Постанові ВС/КЦС № 331/5427/17 від 24.04.2019. Суд враховує висновок судово-психіатричного експерта СПЕ № 212/2021, згідно якого відповідач [PERSON] виявляє прихильне ставлення до свого сина [PERSON] , 2013р.н., з намаганням підтримувати і покращувати батьківсько-дитячі стосунки., хлопчик, виявляє негативне ставлення до батька [PERSON] , якого вважає «дядьком [PERSON] », оскільки хлопчикові ніхто не пояснив, яку соціальну роль в житті дитини виконує [PERSON] , що виражається в небажанні говорити про нього і, щоб останній до нього не приїжджав. У відповідача не виявлено ознак таких особливостей психічного стану та індивідуально-психологічних особливостей, які би надали негативний вплив на психічний стан і особливості психічного розвиткудитини. Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , 2013р.н., виявив негативне ставлення до [PERSON] , якого вважає «дядьком [PERSON] », та не бажав говорити про нього і, щоб останній до нього не приїжджав. Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про не врахування думки малолітнього [PERSON] , з огляду на його вік, до того ж, дитина не висловила власної ствердної думки щодо необхідності позбавлення батьківських прав відповідача. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня2008 року у справі «Савіни проти України» (пункт 49), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Таких обставин, судом у справі не встановлено. Отже в судовому засіданні установлено, що відповідач [PERSON] не втратив інтересу до участі у вихованні дитини, має намір на відновлення відносин з нею, а позивач необхідності застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, доцільність вжиття якого ані позивач , ані орган опіки та піклування належно не аргументували. Висновки суду: Враховуючи ті обставини, що відповідач бажає повноцінно приймати участь у вихованні сина, заперечив щодо позбавлення батьківських прав, змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків, а також враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, з врахуванням інтересів дитини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати, понесені сторонами, поклати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної вимоги про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір за дану позовну вимогу підлягає стягненню з відповідача в користь держави. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 19, 141, 164, 165, 171, 180, 181, 183 СК України, ст.ст. 12, 15 ЗУ "Про охорону дитинства",

Outcome: approved