Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить зобов?язати відповідача протягом місяця з дати набрання чинності рішенням суду виконати обов?язок в натурі укласти нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі будівлі корівника, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 857,5 кв.м. На обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу № 6312 від 22.11.2007 року [PERSON] став власником нежитлової будівлі будівлі корівника, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 857,5 кв.м. Відповідно до пункту 1.4. вказаного договору земельна ділянка, на якій розміщений корівник, не є предметом цього договору, оскільки вона не приватизована. Розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації № 384 від 02.12.2010 року [PERSON] отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки в оренду. Після цього, у 2011 році, між позивачем та відповідачем виникла домовленість щодо продажу будівлі корівника. Відповідно до цієї домовленості [PERSON] повинен був продати [PERSON] вказаний корівник за 50000 гривень. На виконання цієї домовленості 11.10.2011 року [PERSON] отримав нотаріальну згоду своєї дружини на продаж корівника. Цього ж дня він отримав від [PERSON] завдаток за продаж корівника в розмірі 15000 гривень, а 03.03.2012 року отримав решту вартості корівника в розмірі 35000 гривень. Після отримання всіх необхідних документів відповідач зобов?язувався укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу корівника. На даний час відповідач оформив всі необхідні документи, але укласти договір відмовився. За таких обставин просить позов задовольнити. Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому позов не визнав. На обґрунтування своєї позиції вказав, що згідно ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. Власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. Право\~власності є\~непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У зв`язку з цим просить в задоволенні позову відмовити. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю за безпідставністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 6312 від 22.11.2007 року [PERSON] став власником нежитлової будівлі будівлі корівника, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 857,5 кв.м. (а.с. 10-13). Розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації № 384 від 02.12.2010 року [PERSON] отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для реконструкції приміщення корівника під цех з обробки деревини (а.с. 18-19). 11.10.2011 року [PERSON] отримав нотаріальну згоду своєї дружини на продаж належного йому корівника (а.с. 20). Цього ж дня, згідно нотаріально посвідченої заяви, він отримав від [PERSON] завдаток за продаж корівника в розмірі 15000 гривень (а.с. 21). В цій заяві відповідач вказав, що після одержання необхідних документів зобов?язується укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаного корівника. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~570\~ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Оскільки, сторони не уклали договір купівлі-продажу корівника, то суд, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, вважає отримані відповідачем кошти авансом. 03.03.2012 року [PERSON] отримав доплату за продаж корівника в розмірі 35000 гривень, що підтверджується власноручно написаною заявою відповідача (а.с. 31). В цій заяві відповідач також вказав, що після одержання необхідних документів зобов`язується укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі корівника. Відповідно до\~ст.\~ст.\~202-209\~ЦК України правочином\~є дія\~особи,\~спрямована на\~набуття,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином\~є дія\~однієї сторони,\~яка може\~бути представлена\~однією або\~кількома особами. Односторонній\~правочин може\~створювати обов`язки\~лише для\~особи,\~яка його\~вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Особа,\~яка вчиняє\~правочин,\~повинна мати\~необхідний обсяг\~цивільної дієздатності. Волевиявлення\~учасника правочину\~має бути\~вільним і\~відповідати його\~внутрішній волі. Правочин\~має вчинятися\~у формі,\~встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може\~вчинятися усно\~або в\~письмовій (електронній)\~формі.\~Сторони мають\~право обирати\~форму правочину,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Правочин,\~для якого\~законом не\~встановлена обов`язкова\~письмова форма,\~вважається вчиненим,\~якщо поведінка\~сторін засвідчує\~їхню волю\~до настання\~відповідних правових\~наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Усно можуть\~вчинятися правочини,\~які повністю\~виконуються сторонами\~у момент\~їх вчинення,\~за винятком\~правочинів,\~які підлягають\~нотаріальному посвідченню\~та (або)\~державній реєстрації,\~а також\~правочинів,\~для яких\~недодержання письмової\~форми має\~наслідком їх\~недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Також відповідно\~до ст.\~655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Із змісту вищевказаних статей вбачається, що договір купівлі-продажу є двостороннім правочином і для його вчинення необхідне вільне волевиявлення обох сторін, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не\~може бути\~примушена\~до дій,\~вчинення яких\~не є\~обов`язковим\~для неї. Також відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх\~істотних умов договору. Суду не надано доказів того, що відповідач, проявляючи вільне волевиявлення, досяг з позивачем згоди стосовно усіх істотних умов договору купівлі-продажу. Крім того, згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч.\~2\~ст.\~220\~ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх\~істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином законодавство не передбачає встановлення обов?язку відповідачу укласти нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу. За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову повністю за безпідставністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд не відшкодовує позивачу судові витрати, оскільки йому відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed