Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивач у жовтні 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання угоди недійсною, відповідно до якого просить суд визнати недійсною третейську угоду, укладену у вигляді третейського застереження у п. 5.6. Договору підряду на організацію та проведення робіт з реконструкції та ремонту квартири [ADDRESS] від 08.09.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.09.2016 між [PERSON] та [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності від 27.05.2014 діяла [PERSON] , було укладено Договір підряду на організацію та проведення робіт з реконструкції та ремонту квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Проект договору був наданий [PERSON] і вона категорично наполягала на підписанні саме запропонованого нею варіанту договору, який крім інших умов, містив третейське застереження. [PERSON] з умовами погодився, оскільки не збирався порушувати умови договору. Крім того, об`єм передбачених договором робіт та їх складність не передбачали ускладнень у його виконанні та затягуванні у виконанні з його сторони, як виконавця за договором. Таким чином, у Договір підряду від 08.09.2016 було включено третейське застереження, за яким сторони визначили, що у випадку неможливості вирішення спорів і розбіжностей шляхом переговорів спір вирішується у постійно діючому третейському суді при Асоціації "Бона - Деа" (м. Київ, вул. Братиславська, 14-Б) у письмовому порядку, відповідно до його регламенту'' (пункт 5.6. Договору підряду від 08.09.2016). На підставі викладеного, позивач вважає недійсною третейську угоду, укладену у вигляді третейською застереження у п. 5.6. Договору підряду на організацію та проведення робіт з реконструкції та ремонту квартири [ADDRESS] від 08.09.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 02.11.2021 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.07.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд про задоволення позову з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов. Крім того, подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. У судовому засіданні, у якості свідка, допитано позивача [PERSON] , який показав суду, що він з кінця 90-х років займається будівельними роботами. Наприкінці серпня 2016 року до нього звернулась [PERSON] щодо виконання робіт. Сторони підписали договір, позивач отримав аванс та приступив до виконання робіт. Через 2-3 тижні позивачем було виконано всі роботи у встановлений строк, ним було надано всі акти, однак [PERSON] відмовилась їх підписувати, а потім з нею зник зв`язок. Через три роки позивач дізнався, що [PERSON] працювала у третейському суді і шансів у позивача виграти там справу нема. Позивач зауважив, що якби він знав ці обставини раніше, він би не підписував той договір підряду. Суд, заслухавши представників сторін, допитавши позивача у якості свідка, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір підряду на організацію та проведення ремонтних робіт, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язався оплатити підрядні роботи, а [PERSON] виконати їх у встановлені договором строки на умовах, узгоджених сторонами. У п. 5.6 договору підряду сторони [PERSON] та [PERSON] погодили, що у випадку неможливості вирішення спорів і розбіжностей шляхом переговорів, спір вирішується у постійно діючому третейському суді при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» у письмовому порядку згідно його регламенту. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов договору зобов`язань за договором підряду на організацію та проведення ремонтних робіт, [PERSON] звернувся до Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» з позовом про стягнення коштів. 16.10.2019 [PERSON] подав до суду заяву про відвід судді Морозова О.В. посилаючись на те, що він, [PERSON] , будучи фізичною особою-підприємцем, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП № 903761, серія Во2 від 04.03.2008, діючи згідно з договором між ним та [PERSON] - сином позивача у цій справі, надавав юридичні послуги, в тому числі і "з представництва у відповідних судових засіданнях". Вказані обставини дають підстави вважати упередженим або необ`єктивним ставлення третейського судді Морозова О.В. до справи, оскільки вказаний суддя мав особливі стосунки з сином позивача, який, в свою чергу, є представником позивача у цій справі. Ухвалою Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» у складі голови третейського суду Морозова О.В. заяву [PERSON] про відвід судді Морозова О.В. залишено без задоволення. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» у складі третейського судді Морозова О.В. від 11.12.2020 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором підряду на організацію та проведення робіт з реконструкції та ремонту квартири за адресою: [ADDRESS] від 08.09.2016 у розмірі 1 072 879,50 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму надлишково сплачених коштів за додаткові роботи за договором підряду на організацію та проведення робіт з реконструкції та ремонту квартири за адресою: [ADDRESS] від 08.09.2016 у розмірі 2733 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму витрат на правову допомогу у розмірі 14 400 грн. Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.03.2021 рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» у складі третейського судді Морозова О.В. від 11.12.2020 скасовано. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про третейські суди», якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід`ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому. Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача [PERSON] підтвердила, що під час підписання договору підряду на організацію та проведення робіт з реконструкції та ремонту квартири [ADDRESS] регламент Постійно діючого третейського суду при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа» позивачу не надавався. Проте про цей регламент було зазначено в самому тексті укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору. Положеннями абзацу 2 статті 12 Закону України «Про третейські суди» визначено що, якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. Невід`ємна частина будь якої угоди (договору) завжди повинна бути при основному документі. Тобто, сама угода не може розглядатись без її невід`ємної частини. Також, абзацом 3 статті 12 Закону України «Про третейські суди» визначено, що за будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Аналіз наведених положень ст. 12 Закону України «Про третейські суди» приводить до висновку про те, що якщо третейською угодою (третейським застереженням) визначено конкретний третейський суд, положення регламенту, такого третейського суду є обов`язковими положеннями третейського застереження. Пунктом 5.6. Договору підряду від 08.09.2016 року визначено, що невід`ємні додатки до договору повинні бути викладені у письмовій формі, підписані сторонами. При укладенні третейської угоди регламент третейського суду як невід`ємна частина такої угоди [PERSON] не надавався, з його положеннями він ознайомлений не був, свого підпису про це на тексті регламенту не ставив. Звертаючись до третейського суду із позовом [PERSON] , посилаючись на третейське застереження як на підставу для звернення до третейського суду, надав лише копію Договору підряду від 08.09.2016 року, який містить третейське застереження, без невід`ємної частини такого застереження - регламенту третейського суду. Вказане свідчить про те, що [PERSON] та його представник не розцінювали регламент третейського суду невід`ємною частиною третейської угоди та не ознайомлювали з ним [PERSON] . За викладених обставин третейське застереження є таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 12 Закону України «Про третейські суди». Третейським застереженням визначено, що у випадку неможливості вирішення спорів і розбіжностей шляхом переговорів спір вирішується у постійно діючому третейському суді при Асоціації «Бона Деа» (м. Київ, вул. Братиславська, 14-Б, оф. 203) у письмовому порядку, відповідно до його регламенту. Який саме спір підлягає вирішенню третейським судом третейське застереження не містить. В той же час у відповідності до положень ч.5 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейське застереження має містити відомості про предмет спору. За викладених обставин третейське застереження є таким, що також не відповідає вимогам ч.5 ст. 12 Закону України «Про третейські суди». Звертаючись до суду із позовом про визнання третейської угоди недійсною, [PERSON] вказував на те, що при укладенні третейської угоди у вигляді третейського застереження у Договорі підряду від 08.09.2016, був введений в оману [PERSON] та його представником [PERSON] щодо наявності обставин, будучи обізнаним у існуванні яких [PERSON] не уклав би правочин - третейське застереження. Допитаний у якості свідка у судовому засіданні [PERSON] також зауважив на тому, що якби він був ознайомлений з регламентом третейського суду, яким визначена процедура третейського розгляду та порядок і підстави оскарження рішення третейського суду, а також якби він був обізнаний про інші обставини, на які послався у своєму позові, він би не уклав третейської угоди. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Виходячи із змісту ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Разом з тим, відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, яку відповідачем обґрунтовано тим, що оскільки договір підряду між сторонами було укладено 08.09.2016, то строк для пред`явлення відповідного позову сплинув 09.09.2019. Відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ІДК України визначено загальний строк позовної давності у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Тобто перебіг позовної давності починається не з укладення оспорюваного договору, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №146/293/16-ц (провадження №61-4845св18) та від 11.04.2018 у справі №146/296/16-ц (провадження №61 -11966св 18). Крім того, Верховний Суд України у постанові від 22.04.2015 у справі №6-48цс15 зробив висновок, що відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 у справі № 6-48цс15. Разом з тим, відповідно до п. 5.5 договору підряду від 08.09.2016 всі суперечки, які можуть виникнути між сторонами під час виконання вказаного договору, вирішуються шляхом переговорів, а відповідно до п. 5.6 договору, у випадку неможливості вирішення спорів і розбіжностей шляхом переговорів, спір вирішується у постійно діючому третейському суді. Однак, суду не надано доказів проведення між сторонами переговорів щодо невиконання або неналежного виконання договору підряду від 08.09.2016, що свідчить про абсолютну необізнаність позивача про наявність претензій з боку відповідача, а тому позивач був впевнений, що він добросовісно виконав умови договору підряду. В той же час про начебто неналежне виконання договору підряду позивач дізнався лише 06.09.2019, коли йому стало відомо про розгляд у третейському суді позовної заяви [PERSON] до нього про стягнення коштів. За таких обставин суд вбачає в діях відповідача умисну недобросовісну процесуальну поведінку, коли свідомо порушуючи вимоги п. 5.5 договору підряду від 08.09.2016 відповідач протягом трьох років не проводить з позивачем переговори щодо усунення виявлених недоліків, нараховує за невиконання договору штрафні санкції, розмір яких в десятки разів перевищують ціну самого договору підряду від 08.09.2016, і звертається до третейського суду із позовною заявою за декілька днів до спливу трирічного строку з моменту укладення договору, тим самим вочевидь намагаючись позбавити позивача щодо судового оскарження умов цього договору через сплив строку позовної давності. Суд враховує те, що третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, вона має відповідати також встановленим цивільним законодавством вимогам, а саме ст. 203 ЦК України, і наслідки недодержання яких передбачені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Правова позиція щодо обов`язковості ознайомлення сторони договору з усіма невід`ємними частинами такого договору відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 14-131цс19. У спірних правовідносинах волевиявлення [PERSON] відбулося, коли спору не існувало, тобто позивач об`єктивно не міг оцінити характер, тривалість і значення такого спору, а тому в даному випадку відсутнє вільне волевиявлення сторони щодо розгляду справи третейським судом, що суперечить вимогам, визначеним положеннями ч. 3 ст. 203 ЦК України. На підставі викладеного, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що строк позовної давності у цій справі щодо предмету оскарження слід обраховувати з 06.09.2019 - дати, коли позивачу стало достеменно відомо про судові наслідки укладеного ним договору, у зв`язку з чим заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не знайдено таких доказів і у судових засіданнях. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved