Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила визнати виконавчий напис № 107695 від 08.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що наприкінці жовтня 2021 року від працівників банку, де у неї відкрита картка, вона дізналася, що її рахунки арештовані. Тоді через програму «Дія» дізналася про відкрите виконавче провадження по стягненню з неї коштів і отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 66401186 від 05.08.2021 по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича № 107695 від 08.06.2021 про стягнення з неї, [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» заборгованості в сумі 48 236, 10 грн. та постанову приватного виконавця від 16.09.2021 про арешт коштів боржника. Після укладення шлюбу в 2014 році вона змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Однак, жодних кредитних договорів з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» вона не укладала, не підписувала, коштів не отримувала. З вищевказаним виконавчим написом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. № 107695 від 08.06.2021 про стягнення з неї, [PERSON] , на користь ТОВ «ФК«Еліт фінанс» заборгованості в сумі 48 236, 10 грн., не погоджується, так як не визнає сам факт наявності будь-якої заборгованості, ніяких фінансових зобов`язань перед ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» не має, а тому, зазначений виконавчий напис приватного нотаріуса не підлягає виконанню, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Вважає, вищевказаний виконавчий напис нотаріуса суперечить правилам ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, роз`ясненням п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні». При цьому, з відомостей Єдиного реєстру нотаріусів судом установлено, що наразі діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. (№ свідоцтва 7921) тимчасово припинена. Звертає увагу на ту обставину, що у виконавчому написі боржник значиться на прізвище « [PERSON] » , тоді як таке прізвище вона змінила на « [PERSON] » ще у 2014 році і з того часу минуло 7 років. Зазначає, що вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Проте такі вимоги дотримані не були, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 24.11.2021 зупинено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» на підставі виконавчого документу виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича № 107695 від 08.06.2021. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 24.11.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленяи (викликом) сторін. У судове засідання 14.07.2022 учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про місце, дату та час слухання справи, про що свідчать розписки про отримання повісток 22.03.2022. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника. Позовні вимогим підтримує і просить суд, задоволити їх в повному обсязі. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулось на адресу суду з повісткою, яка міститься всередині конверту, із зазначенням причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання повістки 24.03.2022; 14.12.2021 надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. належним чином повідомлявся про розгляд справи, про що свідчить поштове відправлення, яке повернулось на адресу суду 01.04.2022 з відміткою про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2021 № 4722/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 17.12.2021 на підставі підпункту «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої ст. 12 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, а також грубим порушенням закону, яке завдало шкоди фізичними та юридичними особами, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів про порушення нотаріусоом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій неодноразовим порушенням нотаріусом правил прфесійної еимки, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 за № 7921 на ім`я [PERSON] , анульовано. Судова кореспонденція, яка направлялась на адресу вказаного нотаріуса повернулась до суду не врученою адресату, оскільки останній відсутній за вказаною адресою. Статею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За таких обставин, у зв`язку з тим, що [PERSON] позбавлений права на зайняття нотаріальною діяльністю, а судова кореспонденція надсилається за його юридичною адресою, тому [PERSON] неможливо повідомити про судове засідання, що в свою чергу, призводить до затягування судового процесу та порушує права позивача на розгляд справи у розумний строк. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 08.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі статей 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис № 107695 про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 250521-ФК від 25.05.2021, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020, якому ПАТ «Дельта Банк», на підставі договору відступлення прав вимогим № 195/к від 09.02.2018, відступлено право вимоги за кредитним договором № 008-01526-110213 від 11.02.2013, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . У виконавчому написі зазначено стягнути з [PERSON] за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 включно, суму у розмірі 32961, 10 грн., - заборгованість за тілом кредиту; 13725 грн.,- заборгованість за відсотками та комісією; 1500 грн., - заборгованість за штрафними санкціями; 50 грн., - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 48 236, 10 гривень. Дата набрання виконавчим написом законної сили (дата внесення) відомостей у реєстр нотаріальних дій) 08.06.2021. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 3 роки. На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем 05.08.2021 відкрито виконавче провадження № 66401186. 05.08.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК`ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість в розмірі 48 236, 10 гривень. 16.09.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] 03.12.2021 приватним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. Відповідно до договору № 008-01526-110213 від 11.02.2013 між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" укладено кредитний договір, який не посвідчений нотаріально. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , 17.12.2014 зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та після шлюбу взяла пізвище [PERSON] . Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. З моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, а саме 08.06.2021, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. Як було зазначено вище, і це вбачається із копії кредитного договору № 008-01526-110213 від 11.02.2013, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , на підставі якого був вчинений виконавчий напис, вказаний документ нотаріально не засвідчений. Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 08.06.2021 не врахував тих обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити Стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 2 Переліку стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір № 008-01526-110213 від 11.02.2013 не є. Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. суперечить вимогам статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки кредитний договір № 008-01526-110213 від 11.02.2013, на підставі якого вчинений виконавчий напис, не є нотаріально засвідчений, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо безспірності заборгованості суд зазначає таке. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц та постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У випадку недотримання вищенаведеної процедури стягувачем або нотаріусом виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від відвовідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Відповідачем не надано суду жодних документів, які б підтвердили факт подання таких документів нотаріусу. Крім того, не доведено, що позивач отримував вимогу про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису, або письмової вимоги про усунення порушень, а отже - він був позбавлений можливості надати будь-які пояснення чи аргументи на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Таким чином, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною. Вказані обставини вказують на обгрунтованість позову, та наявність підстав визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved