Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому (після уточнення позовних вимог) просила ухвалити судове рішення, яким визнати шлюб укладений між її батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та відповідачкою [PERSON] , [INFO] , дошлюбне прізвище [PERSON] , укладений ними 01.03.2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області по актовому запису №61, недійсним з моменту укладення, тобто з 01.03.2014 року; зобов`язати Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області анулювати актовий запис про шлюб №61, складений 01.03.2014 року. В судовому засіданні сторона позивача позов підтримала. Надала пояснення, згідно яких (зокрема) вважала, що [PERSON] внаслідок тривалого, систематичного, постійного зловживання алкоголем впродовж багатьох років став нездатним віддавати звіт своїм діям та керувати ними, потрапив під вплив відповідачки, яка була вдвічі молодшою, та під її впливом, не віддаючи звіт своїм діям, одружився на ній, розірвав усі стосунки з колишньою сім`єю, у т.ч.- донькою, позивачкою у справі. Внаслідок чого, після смерті [PERSON] через нетривалий час після одруження, відповідачка заволоділа усім майном, нажитим [PERSON] впродовж життя, у т.ч.- за час подружжя з [PERSON] , матір`ю та представником позивачки. Вважають, що померлий не міг давати звіт своїм діям внаслідок психічних розладів від постійного зловживання алкоголем, а шлюб укладався під впливом відповідачки та без мети у дійсності створювати сім`ю, вести спільне господарство, тощо. На підтвердження своєї позиції надали докази та документи, у т.ч. медичні, щодо стану здоров`я померлого [PERSON] , заявляли клопотання про виклик та допит свідків, витребування доказів, призначення судових експертиз, у т.ч. судової психіатричної посмертної експертизи. Просили позов задовольнити. В судовому засіданні сторона відповідача позов не визнала та показала (зокрема), що шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) був укладений добровільно, за взаємною згодою, з метою утворення сім`ї, спільного проживання, спільного ведення господарства та зайняття бізнесом, тощо. [PERSON] за увесь час знайомства з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) спиртним не зловживав, поводив себе адекватно, віддавав звіт своїм діям та міг керувати ними. Вів бізнес, укладав угоди, відпочивав з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), тощо. Жодних ознак неадекватності поведінки не виявляв. Свідчення щодо ніби то зловживання ним алкоголем, знаходження на лікуванні у психіатричних закладах є неправдивими, документи з цього приводу сфальсифіковані та підроблені. Сторона позивача їх оговорює для заволодіння майном померлого. На підтвердження своєї позиції надали докази та документи, заявляли клопотання про виклик та допит свідків, витребування доказів, призначення судових експертиз, у т.ч. судової експертизи документів, тощо. Просили у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, представників сторін, допитавши в судовому засіданні за клопотанням сторін експерта, свідків, дослідивши документи, докази та матеріали, що містяться у справі та надані сторонами або витребувані за їх клопотаннями судом, доходить наступних висновків: Згідно ч.ч.1,3,4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналогічно, згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно прямих приписів ч.7 ст.81 ЦПК України та ч.2 ст.13 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, приймаючи рішення у даній справі, суд, відповідно до вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України, оцінює у їх сукупності та співвідношенні з вимогами законодавства докази, самостійно, на власний розсуд, зібрані та подані до суду сторонами відповідно до вимог диспозитивності та змагальності. При цьому, суд виходить з наступного: Згідно ч.1 ст.40 Сімейного кодексу України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, (…), в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними Як вбачається з позицій сторін у справі, сторона позивача вважає, що в момент реєстрації шлюбу померлий [PERSON] страждав тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними. Сторона відповідача ж вказане заперечує і вважає, що померлий [PERSON] в момент реєстрації шлюбу ніяким психічним захворюванням не страждав та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Отже, виходячи з викладеного, суд доходить до висновку про те, що основним питанням, яке підлягає вирішенню у даній справі, є питання щодо того, чи міг померлий [PERSON] в момент реєстрації шлюбу, тобто [INFO] ,усвідомлювати сповна значення своїх дій і чиміг керувати ними. Питання ж про те, чи був вказаний шлюб фіктивним згідно визначення, наданого ч.2 ст.40 Сімейного кодексу України(згідно стверджень позивачки щодо того, що шлюб укладався без реального наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя), з вищевказаних міркувань підлягає вирішенню судом виключно у тому випадку, коли буде встановлено, що померлий [PERSON] в момент реєстрації шлюбу ніяким психічним захворюванням не страждав та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вирішуючи ж питання щодо психічного стану померлого [PERSON] суд виходить з наступного: Суд вважає очевидним та загальновідомим фактом, який, відповідно до вимог ч.3 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягає, той факт, що для визначення психічного стану тієї чи іншої особи та її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними необхідні спеціальні знання. Згідно п.1 ч.1 ст.103 ЦПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, судом призначається експертиза. Згідно п.2\~ч.1\~ст.105\~ЦПК України,\~призначення експертизи\~судом є\~обов`язковим (…)\~за клопотанням\~хоча б\~однієї із\~сторін,\~якщо у\~справі необхідно\~встановити (…) психічний стан особи. Додатково аргументуючи свою позицію з даного питання, суд, в порядку ч.3,9 ст.10 ЦПК України, вважає за необхідне застосувати інший правовий акт, прийнятий відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, використати аналогію Закону, та послатися на п.3 ч.2 ст.242 КПК України, згідно якого слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо (…) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності. За таких обставин, враховуючи викладені вимоги Закону як у галузі цивільного, так і схожі за сферою застосування у галузі кримінального судочинства ( застосованих згідно ч.3,9 ст.10 ЦПК України), суд доходить до висновку не тільки про те, що призначення експертизи судом є обов`язковим, якщо у справі необхідно встановитипсихічний стан особи, а й про те, що для встановлення психічного стану особи, тобто для визначення здатності особи усвідомлювати свої дії та керувати ними, висновок відповідної судово-психіатричної експертизи є не просто обов`язковим, а єдиним безумовно допустимим та прямо визначеним законом доказом і стан психічного здоров`я особи поза межами такого висновку експертизи не може підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи (т.1, а.с.195-209) мається висновок комісійної, посмертної, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 310 від 03.11.2015 року, проведеної КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня ДОР» на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02.07.2015 року (т.1, а.с.189-190). Вказана комісійна, посмертна, комплексна судовапсихолого-психіатрична експертиза проведена з використанням матеріалів даної цивільної справи (у т.ч. показів свідків, наданих суду в судовому засіданні) та оригіналів медичних документів (медичних карт амбулаторного та стаціонарного хворого) померлого [PERSON] , які надані експертам для проведення експертизи (згідно ухвали суду, т.1, а.с.189-190). Згідно висновків даної комісійної, посмертної, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, [PERSON] , померлий [INFO] , в період часу, що цікавить суд 01.03.2014 року страждав психічним розладом в формі психічного та поведінкового розладу внаслідок вживання алкоголю, підгострогопсихотичного, переважно галюцинаторного розладу на тлі стійких, помірно виражених когнітивних порушень, синдром алкогольної залежності. Згідно медичної документації, діагноз «Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю, синдром алкогольної залежності» був виставлений у 2009 році. Психотичний розлад, що мав місце у [PERSON] , померлого [INFO] , в період часу 01.03.2014 року, на момент реєстрації шлюбу з [PERSON] , був виражений у такій ступені, яка істотно обмежувала його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, прямо передбаченим законом належним засобом доказування для встановлення даної певної обставини психічного здоров`я померлого [PERSON] на момент реєстрації шлюбу з [PERSON] встановлено, що [PERSON] , відповідно до визначення, наданого ст.36 ЦК України, знаходився у стані такого психічного розладу, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналогічно, згідно ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. При цьому, вирішуючи питання щодо допустимості і достовірності даного доказу - висновку комісійної, посмертної, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи суд виходить з наступного: В ході заслуховування в судовому засіданні за клопотанням сторін пояснень експерта (згідно ч.5 ст.102 ЦПК України), експерт [PERSON] пояснила, що вона є судовим експертом, спеціальність «судово-психіатрична експертиза». Вона була лікарем-доповідачем при проведенні комісійної, посмертної, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно [PERSON] . При проведенні експертизи досліджувалися матеріали цивільної справи, наданої судом, та оригінали медичних документів відносно [PERSON] . За результатами дослідження встановлено, що [PERSON] внаслідок тривалого, систематичного зловживання спиртними напоями з 2009 року страждав психічними та поведінковими розладами, синдром залежності. Це проявлялося як у вигляді стійких помірних когнітивних порушень, так і у вигляді психотичних порушень. Когнітивні порушення це порушення інтелекту, аналітичності та глибини мислення, зниження уваги, пам`яті, критики свого стану, оцінки обстановки, тощо. Вказані порушення носять постійний, стійкий та тривалий характер та істотно впливають на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Вони безумовно були присутні та виражені на момент реєстрації шлюбу 01.03.2014 року. При цьому визначення «помірні» - це медичний термін для опису саме таких розладів, які були у [PERSON] , оскільки більші розлади, які описуються терміном «виражені» - це вже недоумство. Крім того, [PERSON] страждав і іншим психічним розладом психотичним, переважно галюциногенним розладом. Це більш тяжкий психопатичний розлад, який, у даному випадку, проявлявся у вигляді галюцинацій, переважно-слухових. Про це прямо вказується як у медичних документах на ім`я [PERSON] , так і у свідченнях свідків в суді, на які вони посилалися у висновку експертизи. Такі порушення носять непостійний, «мерехтливий» характер, і вона не може сказати, чи проявлялися вони 01.03.2014 року під час реєстрації шлюбу. Але вона зазначає, що, незалежно від цього, стійкі помірні когнітивні порушення психіки у [PERSON] на той момент були присутні, і вони істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в сенсі ст.36 ЦК України. Крім того, згідно медичних документів, які надані для проведення експертизи, раніше [PERSON] виставлявся медичний діагноз «енцефалопатія», який клінічно якраз і проявляється у вигляді когнітивного розладу. Вказаними поясненнями експерта, на переконання суду, додатково доводиться наявність у [PERSON] в момент реєстрації шлюбу психічного розладу, який істотно впливу на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а також факти систематичного зловживання [PERSON] алкоголем, неодноразових фактів неадекватної поведінки, галюцинацій, знаходження на стаціонарному лікуванні від алкоголізму, тощо. Вказані факти також доводяться (зокрема) виписним [PERSON] від 24.07.2013 року (т.1, а.с.124-125), згідно діагнозу невролога рекомендовано виклик психіатричної бригади для продовження лікування в умовах ПНД, а в графі «Ефективність лікування» зазначено «Хворий неадекватний». Згідно довідки КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР (т.1, а.с 127) та епікрізів даної медичної установи (т.1, а.с.128-133), [PERSON] страждав психічним розладом в формі психічного та поведінкового розладу внаслідок вживання алкоголю, підгострогопсихотичного, переважно галюцинаторного розладу на тлі стійких, помірно виражених когнітивних порушень, синдром алкогольної залежності. Неодноразово знаходився на лікуванні вказаної установи у 2008, 2009, 2001, 2013, 2014 роках. За таких обставин суд вважає недостовірними та не приймає до уваги позицію сторони відповідача про те, що [PERSON] залежністю від алкоголю не страждав, алкоголем не зловживав, на лікуванні у 2014 році не знаходився. Суд також не приймає до уваги, як недоведену, позицію сторони відповідача щодо підробки та фальсифікації медичних документів на ім`я [PERSON] , оскільки така позиція, окрім пояснень представника, нічим не підтверджена. При цьому, суд зазначає, що призначеною у справі фізико-хімічною експертизою матеріалів документів, а саме - медичних документів на ім`я [PERSON] невідповідності записів їх датам, а , отже факту фальсифікації записів у медичних картах померлого [PERSON] не встановлено, записи у вказаних медичних картах відповідають їх датам (т.2, а.с.2-42). Суд також не приймає до уваги ствердження сторони відповідача про підробку записів в журналі реєстрації хворих КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР, оскільки вважає, що саме по собі виправлення в журналі (т.3, а.с.103-109) не свідчить про скоєння злочину або ж підробки, а у кримінальному провадженні, зареєстрованому за заявою відповідача за даним фактом ще у 2015 році (т.2, а.с.49а, 49б), жодного рішення про притягнення будь-кого до відповідальності за вказаним фактом не винесено, жодних доказів щодо завершення досудового слідства, повідомлення про підозру, направлення вказаного провадження до суду сторонами суду не надано. Стосовно ж посилання відповідача, що у час ніби то знаходження на лікуванні у 2014 році [PERSON] ( [INFO] ) він у дійсності у лікарні не був, знаходився в місті, укладав угоди у банківських установах, тощо, суд зазначає, що згідно епікризу до історії хвороби від 28.01.2014 року, [PERSON] був виписаний з наркологічного відділення КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР за власною вимогою, і, отже, міг у цей день вчиняти будь-які дії поза межами лікарні. Окрім того, суд констатує, що навіть перебування на стаціонарному лікуванні не позбавляло його можливості покинути її межі за наявності до того бажання хворого, оскільки обмеження пересування у даному лікувальному закладі суду не доведено. Окрім того, факти систематичного, неодноразового, тривалого зловживання [PERSON] спиртними напоями, окрім наведених документів, підтверджуються свідченнями свідків, допитаних судом в ході слухання справи, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, вказана обставина доводиться прослуханими у судовому засіданні аудіо записами допиту свідків у минулому складі суду, зокрема- свідка [PERSON] (батька [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] . Усі вказані докази, на переконання суду, є достовірними, непротирічними між собою і у своїй сукупності доводять факти систематичного, неодноразового, тривалого зловживання [PERSON] спиртними напоями, і, отже, додатково підтверджують достовірність, належність та допустимість висновку комісійної, посмертної, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 310 від 03.11.2015 року, проведеної КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня ДОР» на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 02.07.2015 року (т.1, а.с.189-190). За таких обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у належності та допустимості вказаного висновку експертизи, як доказу у справі, який є обов`язковим згідно прямих вимог законодавства, єдиним безумовно допустимим та прямо визначеним законом доказом для встановлення стану психічного здоров`я особи, який (поза межами такого висновку експертизи) не може підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, стороною відповідача висновок експертизи під сумнів поставлено, фактично, лише за формальними обставинами щодо ніби то його проведення за підробними документами, що в ході розгляду свого підтвердження не знайшло ( у т.ч.-згідно висновку фізико-хімічної експертизи матеріалів документів), клопотань про проведення повторних експертиз не заявлялося. За таких обставин, суд доходить до висновку, що будь-які інші докази та документи, що маються у справі та надані сторонами чи витребувані судом за їх клопотанням, не спростовують та не ставлять під сумнів вказаного висновку експертизи, і, отже, судом при винесенні рішення у справі до уваги не приймаються, оскільки за будь-яких обставин та доказів з числа наданих сторонами, не може бути спростовано факт знаходження померлого [PERSON] в момент реєстрації шлюбу 01.03.2014 року з [PERSON] (відповідно до визначення, наданого ст.36 ЦК України, ст.40 Сімейного кодексу України) у стані такого психічного розладу, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved