Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду з указаним позовом, в якому просив визнати незаконним і скасувати наказ керівника «Виробничого підрозділу служби колії» «Шевченківська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 16 грудня 2021 року № 01-02/479 про відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати, а також просив стягнути з АТ «Українська залізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу при незаконному відстороненні від роботи з 16 грудня 2021 року по день винесення судом рішення та допустити рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць до негайного виконання. Окрім того, просив стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він з 02 липня 2012 року працює головним інженером дистанції колії «Виробничого підрозділу служби колії» «Шевченківська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та по даний час перебуває в трудових відносинах з відповідачем. Наказом керівника «Виробничого підрозділу служби колії» «Шевченківська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» В. Тіхомірова № 01-02/479 від 16 грудня 2021 року його відсторонено від роботи без збереження заробітної плати до дня фактичного щеплення проти СОVID-19 або надання висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти СОVID-19. В указаному наказі про відсторонення позивача від роботи, адміністрація підприємства керувалася ст.46 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 року № 2153 з послідуючими змінами наказом від 01 листопада 2021 року № 2393 та пунктом 46-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236. Позивач вважає даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню судом з підстав його невідповідності чинному законодавству України. Так, перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, визначений ст. 46 КЗпП, не є виключним, положення цієї статті передбачають можливість його розширення, проте, виключно законами України, а не підзаконними актами. При цьому, відповідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на яку, зокрема, є посилання у наказі про відсторонення, щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 не є обов`язковим. Саме рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень на відповідних територіях, віднесено до виключної компетенції головного санітарного лікаря України, головного державного санітарного лікаря АРК, а також головних державних санітарних лікарів областей, міст Києва та Севастополя та за умови наявності відповідних епідемічних показань. Позивач наполягав, що відсторонення його від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, тому, у силу п. 1 ст. 92 Конституції України, таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать Постанова КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року та Накази МОЗ № 2153 від 04 жовтня 2021 року, № 2393 від 01 листопада 2021 року. Окремо позивач звернув увагу суду на те, що на сьогодні жодним законом України не встановлено порядку про відсторонення працівників від роботи на підставі відсутності у них відомостей про щеплення від СОVID-19. Таким чином, при прийняті якогось рішення щодо відсторонення від роботи працівника, незалежно від його позиції, думки та інших обставин, він вважає, що відповідач повинен керуватися тільки основними законами України, і тими законодавчими та нормативно-правовими актами, які не суперечать основним законам України таким як Конституція України, Кодекс законів про працю та Цивільний кодекс України та не порушувати його право заробляти працею. Крім того, відповідно до положень ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»\~ відмова від обов`язкових профілактичних щеплень має відбутись саме у такому порядку, який визначений законом. Так, вказана норма закону не містить іншої підстави для встановлення юридичного факту відмови особи від обов`язкових профілактичних щеплень, аніж відібране лікарем письмове підтвердження відмови особи від вакцинації або акт, складений лікарем у присутності свідків, про відмову скласти особою таке письмове підтвердження. Однак, всупереч наведеному наказ № 01-02/479 від 16 грудня 2021 року, яким його відсторонено від роботи, не містить відомостей на підтвердження відмови здійснити щеплення у порядку, визначеного ч.6 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб». Крім того, позивач вважає вимогу роботодавця в оскаржуваному наказі про відсторонення від роботи щодо необхідності надання сертифікату вакцинації або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації, порушенням його права на таємницю про стан здоров`я. На підставі наведеного, вважає наказ № 01-02/479 від 16 грудня 2021 року про відсторонення від роботи на час відсутності профілактичного щеплення від COVID-19 таким, що виданий з грубим порушенням норм чинного законодавства. Посилаючись на незаконність відсторонення від роботи, позивач також просив стягнути з відповідача заробітну плату за час незаконного відсторонення. Ухвалою судді від 17 січня 2022 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив. Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України,\~ 01 серпня 2022 року від представників відповідача Козятинського О.М. та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому останні просили в задоволенні позовних вимог відмовити та продовжити строк для подання відзиву. Узагальнені доводи та заперечення наведені у відзиві представників відповідача зводяться до такого. Згідно наказу МОЗ України від 01 листопада 2021 року № 2393, розширено перелік професій, для яких щеплення проти COVID-19 є обов`язковим. Відповідні зміни внесені до наказу МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153, згідно з яким до освітян та працівників центральних та місцевих органів влади, які підлягають обов`язковій вакцинації проти COVID-19 на період дії карантину, встановленого КМУ, додаються, зокрема, співробітники підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою КМУ від 04 березня 2015 року № 83 (надалі - Перелік). До зазначеного Переліку входить АТ «Укрзалізниця», тому, дія вищезазначеного наказу МОЗ України, який\~ набрав чинності 09 грудня 2021 року поширюється на всіх співробітників товариства. На виконання листа члена правління АТ «Укрзалізниця» та Директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» від 23 листопада 2021 року № Ц-3-91/4589-21, листа Директора регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 25 листопада 2021 року № Н-007/1884 відповідачем було ознайомлено працівників «Виробничого підрозділу служби колії» «Шевченківська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», в тому числі позивача [PERSON] , який працює головним інженером дистанції колії, під особистий підпис з відповідними нормативно-правовими документами про обов`язкове медичне щеплення проти COVID-19, надання документу, який підтверджує наявність профілактичного щеплення або довідки про абсолютні протипоказання до його проведення, а також про те, що в разі ненадання одного із зазначених документів, з 09 грудня 2022 року його буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати.\~ Про ознайомлення 26 листопада 2021 року з відповідними нормативними документами та інформацією, викладеною в листі-ознайомленні, свідчить особистий підпис позивача в його запереченні на лист ознайомлення, у якому позивач письмово зазначив про свою незгоду. В подальшому, 16 грудня 2021 року працівниками відповідача було складено Акт про відмову (ухилення) від щеплення №3 про те, що станом на 16 грудня 2021 року позивачем не було пред`явлено безпосередньому керівнику документ, який підтверджує вакцинацію від COVID-19 та доказів, що він за станом здоров`я, має протипоказання до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19,\~ що є перешкодою для вакцинації. Оскільки позивач не надав документ, який підтверджує вакцинацію або висновок лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19, 16 грудня 2021 року начальником виробничого підрозділу служби колії «Шевченківська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» видано наказ № 01-02/479, яким позивача з 16 грудня 2021 року було відсторонено від роботи та зазначено про не нарахування йому заробітної плати (середнього заробітку) на час відсторонення до дня фактичного щеплення проти COVID-19 або надання висновку щодо протипоказань до проведення профілактичних щеплень виданого закладом охорони здоров`я. З зазначеним наказом позивач під підпис ознайомлений 16 грудня 2021 року. Вказують, що для позивача, як працівника АТ «Укрзалізниця», профілактичне щеплення проти COVID-19 є обов`язковим, оскільки це передбачено наказом МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153, а відсторонення його від роботи через відсутність відповідного щеплення, передбачено постановою КМУ від 09 грудня 2020 № 1236 (з відповідними змінами). Наведені нормативно-правові акти є обов`язковими до виконання. Вважають, що право позивача на працю, визначене ст. 43 Конституції України, не порушено, оскільки трудові відносини з ним не припинено, за ним зберігається робоче місце. Відсторонення від посади проведено відповідно до вимог ст. 46 КЗпП України, оскільки ця норма є бланкетною і відсилає до законодавства (яке тлумачиться у широкому розумінні і включає у себе як закони, так і підзаконні нормативно-правові акти), що містить інші випадки, не передбачені нормою ст. 46 КЗпП України, за наявності яких допускається відсторонення працівника від роботи. Відтак вважають, що вимога роботодавця про надання сертифікату про профілактичне щеплення проти COVID-19 або медичного висновку про абсолютне протипоказання до такої вакцинації, не є втручанням у приватне життя позивача, а сертифікат про вакцинацію не є медичною таємницею. Щодо доводів позивача про те, що відповідно до ч.6 ст.12 Закону №1645-111,\~ якщо особа відмовляється від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у неї відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом, то на думку відповідача, саме позивач не скористався таким правом, не звертався до лікаря, в свою чергу адміністрація відповідача не має обов`язку і можливості це робити за позивача. Відстороняючи від роботи позивача, забезпечувалося відвернення та попередження негативних наслідків, а саме поширення особливо небезпечної хвороби COVID-19, оскільки на роботодавця покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх працівників, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», відтак, вважають, що керівник прийняв правомірне рішення про тимчасове\~ відсторонення від роботи працівника. Крім того, чинним законодавством передбачено, що бездіяльність роботодавця з відсторонення працівників, які не мають щеплення проти COVID-19 або медичного висновку про абсолютне протипоказання до такої вакцинації, може мати негативні наслідки для роботодавця, так, відповідно статтею 44-3 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що ним правомірно прийнято рішення про відсторонення позивача з 16 грудня 2021 року від роботи, як особу, що відмовляється від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не надала медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19 та не пред`явила електронний COVID-сертифікат про одужання з мобільного застосунку «Дія», до моменту усунення позивачем причин відсторонення. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16 грудня 2021 року по день винесення судом рішення, представники відповідача у поданому відзиві зазначили, що оскільки вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу від 16 грудня 2021 року № 01-02/479 є необґрунтованою та такою, що, на думку відповідача, не підлягає задоволенню, оскільки відсторонення від роботи позивача здійснено з дотримання норм чинного законодавства України, відтак\~ похідна вимога про зобов`язання відповідача виплатити позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період його відсторонення від роботи, також не підлягає до задоволення. З огляду на викладене, представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість, оскільки відповідач діяв у спосіб та в межах повноважень, передбачених законом, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст. 46 КЗпП України. У наказі про відсторонення зазначені підстави та строк такого відсторонення. Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Холодняк В.М. підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов з підстав, наведених у ньому, крім того, представник позивача уточнив позовні вимоги та з врахуванням того, що наказом керівника «Виробничого підрозділу служби колії» «Шевченківська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» В. Тіхомірова № 01-02/104 від 01 березня 2022 року позивача [PERSON] з 01 березня 2022 року допущено до роботи, просив стягнути з відповідача заробітну плату за період його фактичного незаконного відсторонення, а саме з 16 грудня 2021 року до 01 березня 2022 року. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того, представником відповідача долучено до відзиву та надано у судовому засіданні копію наказу № 01-02/104 від 01 березня 2022 року, згідно з яким, головного інженера дистанції колії [PERSON] допущено до роботи з 01 березня 2022 в зв`язку із зупиненням дії наказу МОЗ України від 04.10.2021 № 2153» на підставі наказу МОЗ України «Про зупинення дії наказу МОЗ України від 25 лютого 2022 № 380. Заслухавши обґрунтування заявлених вимог позивача та його представника, доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] працює головним інженером дистанції колії «Виробничого підрозділу служби колії» «Шевченківська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки останнього серії [NUMBER] (а.с.14-17). Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83 АТ «Укрзалізниця» включено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Згідно листа члена правління АТ «Укрзалізниця» та директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» від 23 листопада 2021 року № Ц-3-91/4589-21, та листа директора регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 25 листопада 2021 року № Н-007/1884 керівників структурних підрозділів апарату управління регіональних філій та філій зобов`язано в термін до 28 листопада 2021 року проінформувати всіх працівників підпорядкованих структурних підрозділів про необхідність отримання обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19; можливі місця (пункти) проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19; правові наслідки у разі відмови або ухилення від обов`язкового проведення профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (відсторонення від роботи). Пропонується інформування про необхідність отримання обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 здійснювати під підпис усіх працівників (без винятку) підпорядкованих структурних підрозділів шляхом ознайомлення з наступними нормативно-правовими актами: - пунктом 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2»; - наказом МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» з додатком; - наказом МОЗ України від 01.11.2021 року № 2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» з додатком; - постановою КМУ від 04.03.2015 року № 83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» з додатком (в частині, що стосується АТ «Укрзалізниця»). Згідно колективного листа заперечення на лист-ознайомлення (додаток до телеграми від 25 листопада 2021 року № Н-007/1884) від 29 листопада 2021 року працівників «Виробничого підрозділу служби колії» «Шевченківська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», в тому числі і позивача [PERSON] , вбачається, що 26 листопада 2021 року працівників було ознайомлено з наведеними вище нормативними документами та інформацією, викладеною в Листі-ознайомленні. В вказаному запереченні працівники «Виробничого підрозділу служби колії» «Шевченківська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», в тому числі і позивач, письмово зазначили про своє тимчасове утримання від щеплення проти COVID-19 до моменту закінчення клінічних випробувань вакцин, опублікування результатів та гарантування державою відсутності поствакцинальних наслідків, що можуть становити загрозу їх життю та здоров`ю, вказували також на незаконність їх відсторонення від роботи з вказаних підстав та обмеження їх права на працю. Позивач станом на 16 грудня 2021 року не пред`явив за місцем роботи документу, який підтверджує вакцинацію проти COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19, що останнім у судовому засіданні не заперечувалося. Згідно Акту №3 від 16 грудня 2021 року станом на 16 грудня 2021 року встановлено факт відмови [PERSON] від проходження обов`язкового профілактичного щеплення, оскільки ним не було надано документ, який підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини, або висновок лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма № 028-1/о), виданий закладом охорони здоров`я, вказаний акт особистих рукописних пояснень [PERSON] не містить (а.с. 19). Наказом керівника «Виробничого підрозділу служби колії» «Шевченківська дистанція колії» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» В. Тіхомірова № 01-02/479 від 16 грудня 2021 року,

Outcome: partial