Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, звернувся представник позивача адвокат Попов Роман Михайлович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 31.05.2021 року в м. Одесі, по вул. Грушевського сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Alfa Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «Tesla», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Представник позивача зазначає, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2021 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З метою встановлення вартості матеріальної шкоди позивачем було проведено експертизу, та, згідно Висновку № 7078 експерта, вартість відновлювального ремонту становить: 589\~924 грн. 89 коп., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля становить: 458\~469 грн. 68 коп. Представник позивача зазначає, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на момент вчинення ДТП застрахована не була. Позивач звернувся до МТСБУ щодо відшкодування збитків, та відповідно МТСБУ було сплачено регламенту виплату у розмірі: 130\~000 грн. Представник зазначає, що різниця між фактичним розміром шкоди, завданої позивачу і страховою виплатою становить 421\~240 грн. 35 коп. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі: 421\~240 грн. 35 коп., 30\~000 гривень моральної шкоди, витрати на проведення експертних досліджень у розмірі: 2\~500 гривень, судові витрати та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу встановлено строк на подання відзиву на позовну заяву, третій особі роз`яснено про право надання письмових пояснень щодо позову. На адресу суду 23.11.2021 року (вх. № 9244) надійшли пояснення у порядку ст. 181 ЦПК України по цивільній справі за підписом представника третьої особи Панасюк О.М. Згідно яких представник третьої особи зазначив, що МТСБУ відповідно до положення ст.ст.39-41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило потерпілій особі виплату в розмірі:130 000 гривень, а відтак повністю виконало вимоги Закону. Представник зазначив, що у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі викладеного представник третьої особи зазначив, що просить прийняти пояснення до уваги при розгляді справи та подальший розгляд справи проводити у відсутність третьої особи (а.с.72-74). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та представник відповідача адвокат Попов Роман Михайлович не з`явились, раніше, 24.05.2022 року (вх. № 8635) позивач завернувся на адресу суду з заявою про можливість розгляду справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи, до зави позивач надав договір про надання правової допомоги № 115 від 30.08.2021 року, Акт про надання послуг за договором №115 від 30.08.2021 року станом на 24.05.2022 року, згідно якого послуги за Договором про надання правової допомоги становлять 20\~000 гривень. Акт складений та підписаний сторонами договору 24.05.2022 року (а.с.88-92). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, на адресу суду повернувся поштовий конверт про не вручення судової повістки (а.с.85-86) крім того, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що не перешкоджає розгляду справи в розумінні ст. 223 ЦПК України. Представник третьої особи Моторно (транспортне) страхове бюро України до суду також не з`явився, раніше надав суду письмові пояснення в яких вказав щодо можливості розгляду справи за відсутності представника третьої особи (а.с.72-74). Відповідно до положення п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України судові повістки фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 131 ЦПК України - учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 липня 2022 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач відзиву на позов або письмових пояснень щодо позовних вимог не надав, а тому суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Судом встановлено що, 31.05.2021 року в м. Одесі, по вул. Грушевського сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Alfa Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Tesla», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2021 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.57). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, предметом розгляду справи є стягнення з відповідача на користь позивача різниці вартості матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля «Tesla», реєстраційний номер [NUMBER] , стягнення моральної шкоди, витрат на правничу допомогу, та витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Tesla», реєстраційний номер [NUMBER] - є [PERSON] . Дата реєстрації: 19.05.2021 року (а.с.59). Згідно полісу № ЕР -204089762 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність застрахована ТДВ «СК «ГАРДІАН», строк дії договору з 16 год. 19.05.2021 року по 18.05.2022 року (а.с.60). Згідно висновку експерта № 7078 експертного, автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, автомобіля «Tesla», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка сталась 31.05.2021 року, складеного 28.06.2021 року судовим експертом Федотовим Ф.В., - вартість відновлювального ремонту становить: 589\~924 гривні, 89 копійок. Вартість матеріального збитку становить: 458\~469 гривень 68 копійок (а.с.16-53). Так, відповідно до замовлення № 9432 від 16.08.2021 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту обсяг робіт по ремонту автомобіля становить: 551\~240 гривень 35 коп.(а.с.54-56). Позивач зазначає, що звернувся із заявою до МТСБУ щодо відшкодування шкоди за наслідками ДТП, та відповідно пояснень третьої особи МТСБУ здійснило виплату у розмірі: 130\~000 гривень. На підтвердження перерахунку грошових коштів, позивачем надано довідку про зарахування грошових коштів на картковий рахунок у сумі: 130\~000 МТСБУ виплата по справі № 76338 згідно наказу №3.1/4766 від 23.07.2021 року автомобіль [NUMBER] (а.с.61). Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди завданої позивачу і страховою виплатою становить: 421\~240 грн. 35 коп. Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків. Згідно ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] , на момент настання ДТП не була застрахована, що не заперечувалось сторонами. Згідно ст. 41.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах значених цим законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно зі ст. 9.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 гривень на одного потерпілого, станом на 01.07.2021 року. Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало оцінену шкоду, завдану [PERSON] , в результаті ДТП, та виплатило, в якості страхового відшкодування грошову суму у розмірі 130\~000 гривень, що не заперечувалось сторонами та підтверджено поясненнями МТСБУ. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно замовлення № 9432 від 16.08.2021 року по наряду на замовлення і накладній обсяг відновлювальних робіт становить: 551\~240 грн. 35 коп. Тобто, виплачена сума страхового відшкодування є недостатньою для відновлення автомобіля. Абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Визначаючи розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому (різниці між фактичним розміром шкоди та сплаченим страховим відшкодуванням), суд приймає за основу фактичні витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля, підтверджені документально. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, позивач просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 421\~240 гривень 35 копійок, тобто різницю між фактичним розміром шкоди та сплаченим страховим відшкодуванням, МТСБУ. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу у зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у цивільній справі № 755/7666/19, провадження № 61-10010св20. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення матеріальна шкода у розмірі: 421\~240 грн. 35 коп., як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а відтак відповідач зобов`язаний сплати позивачу різницю у вартості відновлювального ремонту, що відповідно передбачено ст. 22 ЦК України, де зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої 2 статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України). Виходячи з положень статей 16 і 23\~ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IVшкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Очевидно, що позивачу заподіяно моральної шкоди, оскільки він переніс хвилювання у зв`язку із ДТП через пошкодження автомобіля, як зазначає позивач він змінив звичний порядок життя, кошти з сімейного бюджету були витрачені на ремонт авто, крім іншого, перебування автомобіля на ремонті створило перешкоди у вільному пересуванні по місту та по справам. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, судом приймається до уваги відсутність доказів на підтвердження зазначених обставин в частині обґрунтування моральної шкоди, та разом з цим, вирішуючи питання про стягнення розміру моральної шкоди, суд виходить з принципу розумності, справедливості, співмірності, та фактичних обставин справи, а саме: ігнорування відповідачем судових засідань, не з`явлення на судове засідання з розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто, повне відсторонення відповідача щодо обов`язків та наслідків пов`язаних зі спричинення ним майнової шкоди потерпілій особі внаслідок ДТП, а відтак, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню моральна шкода у розмірі: 10\~000 гривень. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання\~вимог ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~позивач надав\~суду Акт про надання послуг за договором № 115 від 30.08.2021 року станом на 24.05.2022 року, згідно якого послуги за Договором про надання правової допомоги становлять 20\~000 гривень. Акт складений та підписаний сторонами договору 24.05.2022 року. Згідно Акту були надані наступні послуги: юридичний аналіз документів, оформлених після ДТП; вивчення та аналіз судової практики з даних правовідносин; підготування правової позиції; підготування та подання позовної заяви; представництво інтересів в суді (а.с.92). Згідно з п.3.2 клієнт зобов`язаний сплати правову допомогу адвокату згідно з цим договором. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підставі вищевикладеного та враховуючи встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін, відсутність відзиву на позовну заяву та заперечень відповідача зокрема щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі: 20\~000 гривень, як таких, що позивач реально поніс та вони були неминучими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved