Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь грошві кошти в сумі 56854 грн., а також 908 грн. судового збору та 4000 грн. витрат на правничу допомогу. Мотивував свої вимоги тим, що відповідно до п. 1 попереднього договору укладеного між ним та відповідачем, сторони зобов`язувалися протягом IV кварталу 2018 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] [ADDRESS] - будівельна адреса, за ціною, встановленою у п. 2.2 цього договору. Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію визначений до кінця ІІІ кварталу 2018 року. На виконання вказаного договору ним сплачено 568540 грн. забезпечувального платежу 11 грудня 2017 року і виконано всі умови попереднього договору. Основний договір протягом IV кварталу 2018 року укладено не було, а відповідач в односторонньому порядку змінив строк будівництва і термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва до кінця І кварталу 2019 року. Натомість, договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладений 22 травня 2019 року, тобто з порушенням строку, передбаченого попереднім договором. Пунктом 12 попереднього договору передбачено штраф у розмірі 10 % від загальної вартості об`єкта нерухомості у випадку порушення строків укладення основного договору, що становить 56854 грн. з огляду на те, що вартість об`єкту нерухомості складала 20979,34 доларів США, що на момент укладення попереднього договору становило 568540 грн. 20 серпня 2021 року ним скеровано відповідачу вимогу про сплату штрафу, однак така була проігнорована. З огляду на вказане, просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді від 05 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 03 лютого 2022 року до суду від представника ТзОВ «Глобус Буд Плюс» Денека В.Р. надійшла зустрічна позовна заява, у якій він просив поновити строк для подання зустрічного позову, а також стягнути з [PERSON] на користь товариства 56854 грн. Зустрічні позовні вимоги мотивував тим, що 11 грудня 2017 року між сторонами укладено вищезгаданий попередній договір, за умовами якого сторони зобов`язувалися протягом IV кварталу 2018 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] [ADDRESS] - будівельна адреса, за ціною, встановленою у п. 2.2 цього договору. Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію визначений до кінця ІІІ кварталу 2018 року. Для укладення основного договору [PERSON] зобов`язався особисто з`явитися за адресою [ADDRESS] , не пізніше трьох робочих днів, що передують дню укладення основного договору. При цьому, [PERSON] за вищевказаною адресою з`явився 22 травня 2019 року і уклав основний договір, тобто з порушенням строку, передбаченого попереднім договором. Пунктом 12 попереднього договору передбачено штраф у розмірі 10 % від загальної вартості об`єкта нерухомості у випадку порушення строків укладення основного договору, що становить 56854 грн. з огляду на те, що вартість об`єкту нерухомості складала згідно попереднього договору становила 568540 грн. З огляду на вказане, просив зустрічні позовні вимоги задовольнити. 15 лютого 2022 року до суду від представника ТзОВ «Глобус Буд Плюс» Денека В.Р. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він з позовними вимогами не погодився та зазначив, що строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію згідно попереднього договору встановлений до кінця ІІІ кварталу 2018 року. Крім того, товариство мало право в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва, що в загальному не перевищуватиме трьох місяців. Будівництво завершено у лютому 2019 року, що підтверджується сертифікатом від 06 лютого 2019 року. Термін підписання сторонами основного договору встановлений до трьох місяців з дня прийняття об`єкта в експлуатацію. Водночас, укладення основного договору відбулося 22 травня 2019 року. Зазначив, що відповідальність товариства у виді штрафу, в розмірі 10 % від вартості об`єкта нерухомості, настає у випадку вчинення ним необґрунтованих дій (бездіяльності). При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що товариство необґрунтовано ухилялося від укладення основного договору. Не надано доказів того, що позивач звертався до товариства для укладення основного договору. З огляду на вказане, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою від 22 лютого 2022 року прийнято зустрічну позовну заяву ТзОВ «Глосуб Буд Плюс» до [PERSON] про стягнення штрафу, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 18 квітня 2022 року представником [PERSON] [PERSON] до суду подано відзив на зустрічну позовну заяву, у якій вона з зустрічними позовними вимогами не погодилася та зазначила, що будь-яких доказів надіслання [PERSON] письмового повідомлення про дату укладення основного договору не надано. Державну реєстрацію права власності на квартиру здійснено 11 травня 2019 року, основний договір укладено 22 травня 2019 року. Зауважила, що товариством не вчинялися будь-які дії для укладення основного договору у встановлений попереднім договором строк. З огляду на вказане, просила у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. 18 травня 2022 року до суду від представника ТзОВ «Глобус Буд Плюс» Денека В.Р. надійшли додаткові письмові пояснення по справі, у яких він зазначив, що між сторонами було досягнуто домовленості з приватним нотаріусом Павлишин О.В. про дату і час укладення основного договору, який був укладений 22 травня 2019 року. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження необґрунтованих дій (бездіяльності) продавця, у зв`язку з якими основний договір укладений з порушення відповідного строку. Вказав, що з огляду на вказане підстави для задоволення позовних вимог про сплату штрафних санкцій відсутні. Ухвалою від 18 травня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 01 серпня 2022 року представник ТзОВ «Глобус Буд Плюс» Квик Т.І. заявив клопотання про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду. Ухвалою від 01 серпня 2022 року заяву представника ТзОВ «Глобус Буд Плюс» Квик Т.І. задоволено, залишено без розгляду зустрічну позовну заяву ТзОВ «Глобус Буд Плюс» до [PERSON] про стягнення штрафу. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовні заяві, просила такі задовольнити. Представник відповідача Квик Т.І. заперечив проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях, поданих до суду 18 травня 2022 року. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між сторонами 11 грудня 2017 року укладено попередній договір, за п. 1 якого, сторони зобов`язалися протягом IV кварталу 2018 року укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] [ADDRESS] - будівельна адреса, за ціною, встановленою у п. 2.2 цього договору. Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію визначений до кінця ІІІ кварталу 2018 року. За п. 2.2 попереднього договору розрахункова вартість квартири становить 568540 грн., що еквівалентно 20979,34 доларів США. Договором купівлі-продажу квартири від 22 травня 2019 року стверджується, що на виконання вимог попереднього договору від 11 грудня 2017 року [PERSON] купив у ТзОВ «Глобус Буд Плюс» квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167579771 від 22 травня 2019 року, право власності на вказану квартиру зареєстроване [PERSON] 22 травня 2019 року. Звертаючись із позовними вимогами позивач зазначає, що основний договір між сторонами підписано не у строк, який визначений попереднім договором, тому відповідно до п. 6 попереднього договору, відповідач як продавець повинен сплатити йому штраф у розмірі 10% від загальної вартості об`єкта нерухомості, які у зв`язку з несплатою у добровільному порядку, просить стягнути в примусовому порядку, тобто фактично позивач стверджує про неналежне виконання умов попереднього договору. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 639 ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладений 22 травня 2019 року, відтак такий не був укладений протягом ІV кварталу 2018 року. Разом з цим, у попередньому договорі в частині терміну укладення основного договору зазначено умову, згідно із якою ТзОВ «Глобус Буд Плюс» має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва та терміни прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва, що в загальному не перевищуватиме трьох місяців. Термін підписання основного договору становить до трьох місяців з дня прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва, що встановлено п. 21 попереднього договору. Крім того, за п . 1.1 попереднього договору ТзОВ «Глобус Буд Плюс» зобов`язалося оформити на себе правовстановлюючі документа та зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості до моменту укладення договору купівлі продажу об`єкта нерухомості. Таким чином, у попередньому договорі сторони дійшли згоди, що фактично укладення основного договору можливе лише за умови прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію та оформлення на ТзОВ «Глобус Буд Плюс» відповідних правовстановлюючих документів. Наведене узгоджується із суттю та правовою природою самого договору купівлі-продажу, за яким право продажу товару належить власникові товару. Згідно із ст. 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2018 року справа № 760/10884/15-ц зроблено висновок про те, що тлумачення статті 635 ЦК свідчить, що сторони в попередньому договорі можуть домовитися про встановлення в ньому як строку, так і терміну укладення основного договору. Сторонами визнається і не оспорюється, що ТзОВ «Глобус Буд Плюс» продовжило строк будівництва та термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва в межах, визначених попереднім договором, тобто до кінця І кварталу 2019 року. З сертифікату серії ЛВ № 162190371920 від 06 лютого 2019 року вбачається, що будівництво багатоквартирного житлового будинку в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області завершене замовником ТзОВ «Глобус Буд Плюс» 05 лютого 2019 року згідно акту готовності об`єкта до експлуатації від 05 лютого 2019 року. Вказане свідчить про те, що згаданий будинок прийняти в експлуатацію 06 лютого 2019 року, тобто у І кварталі 2019 року. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 22 травня 2019 року, право власності на квартиру зареєстровано за ТзОВ «Глобус Буд Плюс» 11 травня 2019 року за номером запису про право власності 31527524, а 22 травня 2019 року укладено основний договір купівлі-продажу квартири та зареєстровано право власності на квартиру за покупцем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом штрафу за невиконання попереднього договору, оскільки таким передбачено термін, як час та умова, коли має бути укладений основний договір, зокрема, протягом ІV кварталу 2018 року, а також визначено можливість одностороннього продовження строку будівництва на 3 місяці, тобто до кінця І кварталу 2019 року, але не раніше завершення будівництва та прийняття в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку та реєстрації за Продавцем права власності у встановленому законом порядку та не пізніше трьох місяців від прийняття в експлуатацію такого. Більше того, суд звертає увагу на те, що статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення. Поряд з цим, судом не встановлено обставин, за яких правомірність Попереднього договору в цілому, або ж окремих його положень, що стосується того, що згідно попереднього договору відповідальність продавця настає за умови вчинення необґрунтованих дій (бездіяльності), суд зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності вини відповідача щодо порушення строку укладення основного договору, вказаного в попередньому договорі, з огляду на що підстави для сплати відповідачем штрафних санкцій відсутні. Крім цього, з врахуванням порядку укладення основного договору, який прописаний у попередньому договорі, для настання негативних наслідків у вигляді відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням або його невиконанням, необхідною умовою є необґрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору протягом строку, встановленого попереднім договором, під яким розуміється не намір відмовитися від договору, а конкретні дії учасників правовідносин, спрямовані на умисне ухилення, яких із сторони продавця судом не встановлено. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed