Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення раніше визначеної рішенням суду суми боргу. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20.09.2018 з [PERSON] на його користь стягнуто суму боргу за позикою в розмірі 126252 грн. та витрати зі сплати судового збору. Вказане рішення наразі перебуває на виконанні у Київському ВДВС м. Харкова СМУМЮ. Рішення в повному обсязі не виконано, боржник [PERSON] рішення суду не виконує, ухиляється від його виконання. Як стало йому відомо, що при укладенні договору позики відповідач [PERSON] перебував у шлюбі, тому вважає, що отримана від нього сума позики є спільною сумісною власністю подружжя, а отже повернення позики є спільним зобов`язанням подружжя. У зв`язку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості, визначену заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20.09.2018 за позовом [PERSON] до [PERSON] . Провадження у справі відкрито 10.08.2021. 20.10.2021 справу прийнято до свого провадження суддею Челюбєєвим Є.В. 25.01.2022 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано в Торецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) інформацію щодо наявності актового запису про шлюб щодо [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 19.05.2022 задоволено клопотання позивача про залучення у справі співвідповідача, до участі у справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності за наявними у справі матеріалами, проти заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надали. Відзив на позов відповідачами не поданий. Беручи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною четвертою\~статті 82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у\~\~якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Судом встановлено, що заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20 вересня 2018 року № 2/225/962/2018 на користь [PERSON] з [PERSON] стягнена сума боргу за позикою в розмірі 126252 грн., а також понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 1262 грн. 52 коп. \~ \~ \~ \~При розгляді справи №2/225/962/2018 судом було встановлено, що позивач по справі [PERSON] позичив [PERSON] кошти в сумі 300\~000 (триста тисяч) російських рублів з зобов`язанням повернути зазначену суму до 25 березня 2018 року. В підтвердження цього [PERSON] , відповідачем по справі була написана письмова розписка від 28.02.2018. \~ \~ \~ \~Вказане рішення набрало чинності та на теперішній час зі слів позивача перебуває на виконанні у Київському ВДВС м. Харкова СМУМЮ. Торецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на підставі ухвали про витребування доказів було надано Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00035034293 від 15.02.2022, відповідно до якого 16 березня 2013 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Ленінським РВ УМВС України у м. Донецьку від 04 жовтня 2005 року, та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, місце проживання: [ADDRESS] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області від 05 листопада 2005 року, актовий запис № 168. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що при укладенні договору позики відповідач [PERSON] перебував у шлюбі, тому вважає, що отримана від нього сума позики є спільною сумісною власністю подружжя, а отже повернення позики є спільним зобов`язанням подружжя. Відповідно до частини третьої\~статті 61 СК України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта\~статті 65 СК України\~встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Правовий аналіз частини четвертої\~статті 65 СК України\~дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з положеннями\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини шостої\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У справі №2/225/962/2018 суд встановив правову природу укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] договору,\~\~а саме, що зобов`язання випливають з договору позики, за яким борг не повернуто. З тексту договору позики вбачається, що стороною договору є відповідач [PERSON] , який підтверджував отримання сум у борг з обов`язком їх повернення, інших даних, а також підпису відповідача [PERSON] боргова розписка не містить. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] була обізнана про договір позики та не заперечувала проти такої позики, а також те, що кошти отримані [PERSON] за договором позики, останнім використані\~\~та витрачені в інтересах сім`ї, позивачем не надано. Доводи позивача щодо солідарного обов`язку відповідачів за договором позики, а саме те, що відповідачі перебувають у шлюбі, а відтак повинні нести відповідальність перед кредитором спільно, не заслуговують на увагу, адже перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі на час виникнення правовідносин щодо позики само по собі не є безумовною підставою для покладення на іншого з подружжя, який не був позичальником за договором позики, обов`язків визначених договором позики щодо повернення суми боргу, оскільки за таких умов підлягає доведеність укладення договору в інтересах сім`ї та використання отриманих у борг грошей в інтересах сім`ї.\~\~ Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Подібних висновків дійшов і Верховний Суд у постановах від 28 серпня 2019 року № 638/20603/16, від 03 травня 2018 року № 639/7335/15, від 15.12.2021 №61-12830св21. Як вже зазначалося судом факт отримання [PERSON] позики від [PERSON] в сумі 300000 російських рублів, з зобов`язанням повернути зазначену суму до 25 березня 2018 року, встановлений рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 20 вересня 2018 року № 2/225/962/2018, яке набрало законної сили і на теперішній час перебуває на виконанні. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів раніше визначеної рішенням суду суми боргу не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed