Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 13.11.1987 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2065; після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги мотивує тим, що 13.11.1987 між ними було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , спору з приводу його місця проживання немає. Зазначає, що в період подружнього життя між ним та відповідачкою почали виникати сварки та суперечки з будь яких незначних питань, які переростали в довготривалі сімейні конфлікти. Неодноразові спроби налагодити сімейне життя виявились марними. Фактично сімейні відносини між ними припинились ще п`ять років тому. Вважає недоцільним надання строку на примирення. [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву (а.с. 15), в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву (а.с. 19) в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає. Спір між сторонами не вирішений. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 01 липня 2022 року позовну заяву ухвалою суду залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 13 липня 2022 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками. Ухвалою суду від 18.07.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачем [PERSON] подано заяву (а.с. 15) про розгляд справи без його участі. 18 липня 2022 року від відповідачки [PERSON] надійшла заява (а.с. 19) в якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, позов визнає. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 статті 206 Цивільно процессуального кодексу України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідачки про визнання позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Як передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в\~разі якщо\~відповідно до\~положень цього\~Кодексу розгляд\~справи здійснюється\~судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Приймаючи до уваги предмет спору, його значення для сторін, враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, визнання нею позову, суд ухвалює рішення без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: з свідоцтва про шлюб виданого повторно серії [NUMBER] (а.с. 16) встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 13.11.1987 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2065. За час перебування сторін у шлюбі, в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.03.2008 (а.с. 8). З даних довідки №629/05/-24/17 від 28.06.2022 виданої Долинською міською радою,встановлено,що [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] (а.с.10). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони не можуть розірвати в позасудовому порядку. ІV. Оцінка суду: проаналізувавши доводи позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, сімейні відносини між ними припинені на протязі тривалого часу, позивач не бажає зберігати сім`ю за умов, які склались між ними, відповідачка заперечень з даного приводу не заявляла, позов визнала, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Частиною 1 статті 113 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто, вказаною вище нормою надано можливість тому, хто при реєстрації шлюбу змінив своє прізвище, після його розірвання, повернутися до дошлюбного прізвища або продовжувати і надалі іменуватися цим прізвищем. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу шлюбним чи дошлюбним, є виключним правом того, хто у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінив своє прізвище. Оскільки, відповідачка жодних заяв чи клопотань про відновлення свого дошлюбного прізвища чи продовження і надалі іменуватись шлюбним прізвищем не заявляла, тому вказана вимога задоволенню не підлягає. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, шлюб між сторонами розірвати. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: partial