Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позиції сторін\~та учасників\~справ,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі. керівник Франківської окружної прокуратури міста Львова звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради, Управління майном спільної власності Львівської обласної ради до [PERSON] про відшкодування витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину. Позовна заява мотивована тим, що потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» у ортопедо-травматологічному відділенні з 08.05.2018 року по 18.05.2018 року, у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, спричиненими внаслідок дій [PERSON] . Вартість його лікування становила 4\~194, 50 грн. У зв`язку із отриманими травмами потерпілий також перебував на стаціонарному лікуванні з 03.06.2018 року по 29.06.2018 року у КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охмадит». Вартість лікування становила 24\~697, 43 грн. Крім цього, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Львівської обласної ради «Загальноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» з 07.08.2018 року по 24.08.2018 року; з 19.11.2018 року по 30.11.2018 року; з 08.11.2019 року по 25.11.2019 року загальна вартість лікування становила 14\~380,18 грн. Сумарний розмір затрачених коштів на стаціонарне лікування потерпілого становить 43\~272, 11 грн. Фінансування лікування потерпілого проводилось за рахунок коштів міського бюджету. Зазначені кошти прокурор просить стягнути з [PERSON] . Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.10.2021 року, заявлені позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь Управління майном спільної власності Львівської обласної ради до обласного бюджету, понесені Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «ОХМАТДИТ» та Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» витрати на стаціонарне лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] в розмірі 39 077,01 гривень. Також стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету міста Львова понесені Комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» витрати на стаціонарне лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] в розмірі 4 194,50 гривень. Також, стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь держави судові витрати по справі в сумі 908,00 гривень. Ухвалою Галицького\~районного суду\~м.\~Львова від\~30.03.2022\~року заяву\~ [PERSON] про\~перегляд заочного\~рішення Галицького\~районного суду\~м.\~Львова від\~04\~жовтня 2021\~року у\~цивільній справі\~№461/5250/21\~ задоволено,\~поновлено [PERSON] \~пропущений строк\~на подання\~заяви про\~перегляд заочного\~рішення.\~Скасовано заочне\~рішення Галицького\~районного суду\~м.\~Львова від\~04\~жовтня 2021\~року у\~цивільній справі\~№461/5250/21\~ \~за позовом\~керівника Франківської\~окружної прокуратури\~міста Львова,\~в інтересах\~держави в\~особі Львівської\~міської ради,\~Управління майном\~спільної власності\~Львівської обласної\~ради до\~ [PERSON] про\~відшкодування витрат\~закладів охорони\~здоров`я на\~стаціонарне лікування\~потерпілих від\~злочину.\~Призначено розгляд\~справи\~проводити за\~правилами\~спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач та його представник, кожен окремо, позовні вимоги заперечили з мотивів безпідставності. Просили відмовити у задоволення позову та врахувати доводи наведені у письмових документах поданих відповідачем до суду. Інші учасники справи до суду у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, зокрема у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, жодних заперечень з цього приводу від учасників процесу не поступало. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.04.2018 року близько 19 години 00 хвилин [PERSON] рухався автомобільною дорогою «Львів-Тернопіль», керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099» реєстраційний номер [NUMBER] , в районі 102 км, поблизу населеного пункту с. Гаї, Пустомитівського району Львівської області в напрямку до м. Тернопіль. Водієм було порушено вимоги Р. 1 п.п. 1.2,1.5, 1.10; Р. 2 п. 2.3. «б», «д»; Р. 11 п. 11.3, Р. 12 п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: [PERSON] проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, як наслідок втратив контроль над його рухом і без причин технічного характеру виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення із автомобілем «Mercedes-Benz Atego 1218», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався на зустріч. Внаслідок зіткнення пасажирка автомобіля марки «ВАЗ 21099» [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження несумісні з життям. Неповнолітній [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, а саме: закритий перелом середньої третини правої плечової кістки, ускладнений після травматичним невритом променевого та ліктьового нерва, переломом лівої ключиці, забій легенів, лівобічний пневмоторакс, розрив селезінки з наступною спленектомією, рану тім`яної ділянки голови з права, численні лінійні рани та садна правої лобно-надбрівної ділянки, підборіддя, струс головного мозку. Вироком Пустомитівського районного суду від 25.09.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із отриманими травмами, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах. Згідно інформаційного повідомлення від 23.02.2021 року № 224 та карти стаціонарного хворого № 6340, наданими КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» потерпілий перебував у ортопедо-травматологічному відділенні з 08.05.2018 року по 18.05.2018 року, вартість його лікування становила 4\~194, 50 грн. (1 ліжко - день коштувало 419,45 грн.). Відповідно до розрахунків наданих КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охмадит», [PERSON] перебував на страціонарному лікуванні з 03.06.2018 року по 29.06.2018 року, вартість такого лікування становила 24\~697, 43 грн. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував на лікуванні у КНП Львівської обласної ради «Загальноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» у період з 07.08.2018 року по 24.08.2018 року; 19.11.2018 року по 30.11.2018 року; 08.11.2019 року по 25.11.2019 року, що підтверджується розрахунками наданими медичним закладом. Загальна вартість лікування становила 14\~380,18 грн., що включила в себе: 17 ліжко-днів (вартість одного ліжко дня ? 225,66 грн.) у період з 07.08.2018 р. -24.08.2018 р. ? 5771,40 грн.; 11 ліжко-днів (вартість одного ліжко дня ? 169,71 грн.) в період з 19.11.2018 р. по 30.11.2018 р. ? 3971,31 грн.; 17 ліжко-днів (вартість одного ліжко дня ? 196,91 грн.) у період з 08.11.2019 р. -25.11.2019 р. ? 4637,47 грн. Сумарний розмір затрачених коштів на стаціонарне лікування потерпілого становить 43\~272, 11 грн. Станом на день пред`явлення позову такі кошти відповідачем в добровільному порядку не були відшкодовані. Особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого (частина перша\~статті 1206 ЦК України). Частиною 3 статті 1206\~ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до положень, викладених у пунктах 1, 3, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року №11, відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Таким чином, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд виходить із того, що саме внаслідок дій [PERSON] потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні у КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова», КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна дитяча клінічна лікарня «Охмадит», КНП Львівської обласної ради «Загальноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр», на яке\~вказаними закладами охорони здоров`я було витрачено кошти в сумі 43272,11 грн., що підтверджено належними та допустимими доказами, які знаходяться у матеріалах справи. За таких обставин, зважаючи на вищенаведені норми законодавства та обставини встановлені в процесі судового розгляду, відповідач зобов`язаний відшкодувати закладові охорони здоров`я витрати на лікування потерпілих. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, беручи до уваги, що факт вчинення відповідачем злочину та наслідки його вчинення, встановлені вироком суду, який набрав законної сили, останній зобов`язаний відшкодувати витрати, які понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого. В свою чергу, доводи відповідача про відповідальність страховика не спростовують вищенаведених обставин, а також не звільняють [PERSON] від обов`язку відшкодування витрат на лікування потерпілих від злочину. Такі доводи можуть бути лише підставою для заявлення регресної вимоги, у разі наявності відповідного зобов`язання у страховика. Натомість, в ході роззгляду даної справи обставин, які звільняють відповідача від передбаченого законом обов`язку відшкодувати витрати на лікування, з підстав відповідальності страховика, не встановлено. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Також, варто зазначити, що оскільки заочним рішенням Галицького районного суду від 04.10.2021 року позовні вимоги було задоволено, згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.06.2022 року заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Козак С.В. з [PERSON] стягнуто кошти у сумі 4194 грн. 50 коп. Таким чином, вимога позивача про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету міста Львова понесені Комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» витрати на стаціонарне лікування неповнолітнього потерпілого [PERSON] в розмірі 4\~194грн. 50 коп. вже розглянута і задоволена, а тому повторному задоволенню не підлягає. Відповідно до положення ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved