Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

Позивач в січні 2020 року звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що 09.11.2019 року в м.Києві по пр-ту Героїв Сталінграду в м.Києві, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з автомобілем марки «Ауді» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суд м.Києва від 22.11.2019 року встановлена вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Автомобіль марки «Ауді» д.н. [NUMBER] на момент ДТП належав позивачу на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку №98/94.12.19 від 20.12.2019 р. вартість матеріального збитку автомобіля марки «Ауді» д.н.з. [NUMBER] дорівнює ринковій вартості КТЗ до пошкодження та складає 163 558, 53 грн. Позивачем були понесені витрати на проведення дослідження у розмірі 2000 грн. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Хюндай» д.н. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу № АО/1020695 в ТДВ «СК «Київ Ре» з лімітом страхового відшкодування за шкоду завдану майну у розмірі - 100 000 грн., франшиза становить 2000 грн. На сайті МТСБУ , розміщено оголошення від 06.08.2019, про те, що, ТДВ «СК «Київ Ре» втратило членство МТСБУ, у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті внесків та відрахувань до фондів МТСБУ, що свідчить про недобросовісність страховика. Станом на 09.11.2019 року страховик не функціонує належним чином, що унеможливлює позивача звернутись із заявою на виплату страхового відшкодування. Зазначає, що з страхової компанії має бути стягнуто 98 000 грн. та 2000 грн. франшизи з відповідача [PERSON] , а також 65 558 грн. 53 коп. як різниця між фактичною шкодою та сумою страхового відшкодування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 10 000 грн., оскільки їй завдані душевні та психологічні страждання та переживання у зв`язку зі знищенням її майна. Також було порушено її нормальний ритм життя через неможливість повноцінно користуватися своїм автомобілем який їй необхідний був для роботи. На виконання вимог п.9 ст.175 ЦПК України позивач зазначила, що у зв`язку з розглядом справи позивач понесла судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. та очікує понести 7000 грн. В березні 2021 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог відповідно до якої просила суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Київ Ре» на свою користь страхове відшкодування в сумі 98 000 грн., з [PERSON] матеріальну шкоду - 45558,53 грн., розмір франшизи 2000 грн., моральну шкоду - 10 000 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 2000 грн., що разом складає - 59 558 грн. 53 коп. Вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідачів їх. В червні 2021 року позивач подала заяву про зміну розміру позовних вимог та відповідно до поданої заяви просила суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Київ Ре» на свою користь страхове відшкодування в сумі 94 117,17 грн., зі [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 3 000 грн., що разом складають 15 000 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Протоколом автоматизовного розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 29.01.2020 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. Ухвалою від 20.09.2021 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] судом призначено рецензування звітів № 98/94.12.19 від 20.12.2019 та № 98/94.06.21 від 05.06.2021. 26.10.2021 року Фонд державного майна України повернув до суду копії Звітів про оцінку без рецензування. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримувала, з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог та просила суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував, з посиланням на те, що позивачем не доведено належними доказами те, що автомобіль «Хюндай» д.н. [NUMBER] був фізично знищений, оскільки після ДТП позивач продала належний їй автомобіль та відповідно до інформаційної довідки Головного сервісного центру МВС України його було зареєстрована за іншою особою. Також заперечував і проти стягнення моральної шкоди та просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» в судові засідання явку свого представника не забезпечив. Про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся своєчасно та належним чином. Правом подання відзиву відповідач також не скористався. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре». Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. 09.11.2019 року о 10 год. 55 хв. в м.Києві по пр-ту Героїв Сталінграду , 46-А [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Хюндай» д.н. [NUMBER] , на регульованому перехресті при повороті ліворуч, не надала переваги в русі автомобілю марки «Ауді» д.н. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїла з ним зіткнення. При ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій [PERSON] порушила п.2.3.б, 16.6 ПДР. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 22.11.2019 року [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.124 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу . Згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Автомобіль марки «Ауді» д.н. [NUMBER] на момент ДТП належав позивачу на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, яка узгоджується з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст.1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст.1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, яким є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо передбачено такий обов`язок. Так, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Хюндай» д.н. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу № АО/1020695 в ТДВ «СК «Київ Ре» з лімітом страхового відшкодування за шкоду завдану майну у розмірі 100 000 грн., франшиза 1000 грн. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 98/94.12.19 від 20.12.2019 року вартість матеріального збитку автомобіля марки «Ауді» д.н. [NUMBER] дорівнює ринковій вартості КТЗ до пошкодження та складає 163 558,53 грн. Згідно звіту № 98 /94.06.21 про оцінку колісного транспортного засобу від 05.06.2021 року ринкова (залишкова) вартість транспортного засобу «Ауді» д.н. [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди складає 67 441,36 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Павлов І.Г. не погоджувався з наданими позивачем звітами. Суд пропонував сторонам призначення судової автотоварознавчої експертизи, однак сторони не заявляли клопотання про її призначення. При цьому суд зазначає, що вимоги майнового характеру до [PERSON] відповідно до зміненого позову відсутні. Згідно із статтею 22, 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик,

Outcome: partial