Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

24 січня 2022 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 16 грудня 1998 року між нею та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був зареєстрований в Універсальній товарній Біржі «Нерухомість Н» за № 121 від 16 грудня 1998 року. Оскільки квартира придбана без нотаріального посвідчення, вона не має можливості належним чином розпорядитися вказаною квартирою. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву із проханням розглядати справу без її участі та участі позивача, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст.\~223\~ЦПК\~України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачів на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. 16 грудня 1998 року члени Універсальної\~товарної Біржі\~«Нерухомість Н»\~ [PERSON] (продавець), яка представляла на біржі інтереси членів своєї сім`ї [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Зазначений\~договір зареєстрований\~в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 121 від 16 грудня 1998 року /а.с. 6/. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на праві\~приватної власності в КП «БТІ м. Южноукраїнська» за [PERSON] і 17 грудня 1998 року зроблено відповідний запис в реєстрову книгу №13 стор. 280 за реєстровим № 62 /а.с. 7, 45, 46/. Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] видано на ім`я [PERSON] /а.с. 4-5/. Згідно витягу\~з Реєстру\~будівельної діяльності\~щодо інформації\~про технічні\~ інвентаризації,\~копії довідки\~про технічний\~стан та\~реєстраційного посвідчення\~/а.с.\~43-46/ квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . Пунктом 1 розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2004 року. До цивільних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми ЦК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений до 01 січня 2004 року. Статтею 227 Цивільного кодексу ЦК України (в редакції 1963 року), що був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року). Незважаючи на обов`язковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Так, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 2 статті 12\~Закону України «Про власність», який діяв станом на 1999 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане, в тому числі внаслідок укладення угод не заборонених законом. Відповідно до ст. 149 ЦК України (в редакції 1963 року) власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов`язання, придбане майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, можливість належного посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи втрачена, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved