Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

12 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся\~до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] в якій просить суд: поділити майно, що належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, як подружжю та визнати право власності на: двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було оформлено на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.12.2014 року, засвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігутою Л.В., зареєстрованого в реєстрі № 1305, по Ѕ частині за кожним. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначив, що 29 липня 2011 року, між ним та відповідачкою [PERSON] , був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис за № 452 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . В період шлюбу, за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2014 року, ними було набуто нерухоме майно - двокімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване на ім`я [PERSON] . Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартість квартири на даний момент становить 253\~848,00 грн., а вартість Ѕ частки квартири складає 126\~924,00 грн. Згідно з рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідачка перешкоджає йому користуватися спільним майном, не дає можливості розпоряджатися ним, що належить їм на праві спільної сумісної власності , та ставить його у нерівне положення з відповідачкою. Так як між сторонами виник спір щодо розподілу майна, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року було відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22 вересня 2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання від відповідачки [PERSON] , щодо відкладення судового засідання, для підготовки відзиву на позовну заяву (а.с. 30). Адвокат Голівер П.В., в інтересах відповідачки [PERSON] 20 жовтня 2021 року в судовому засіданні заявив клопотання про витребування у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. заяву- згоду на придбання квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] подану позивачем [PERSON] під час укладання Договору купівлі-продажу квартири від 06.12.2014 року (а.с.36). Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року вищевказане клопотання було задоволено (а.с.38). 06 грудня 2021 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. надійшла ксерокопія заяви [PERSON] (а.с.42). Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року було здійснено перехід з розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя з порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.45). 17 січня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.50). Позивач [PERSON] надав до суду заяву про розгляду справи за його відсутності, просив задовольнити позов з підстав зазначених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи були повідомлені своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надали. У зв`язку з не явкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 223 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Судом встановлено, що 29 липня 2011 року між позивачем і відповідачем був зареєстрований шлюб Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №452 (а.с.6). У період перебування сторін в шлюбі ними набуто у власність нерухоме майно, а саме квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,30 кв.м., житловою площею 26,80 кв.м, право власності на яку було оформлено на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.12.2014 року, засвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігутою Л.В., зареєстрованого в реєстрі № 1305, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №264876523 від 08.07.2021 року (а.с.8-9,10-11). Вартість вказаної спірної квартири, згідно висновку про незалежну оцінку нерухомого майна від 08.07.2021 року, складає 253\~848,00 грн. (а.с.12-22). Згідно з рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.09.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Відповідно до ксерокопії заяви [PERSON] , що надійшла 06 грудня 2021 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В., встановлено, що під час укладання договору купівлі-продажу квартири, останній підтвердив, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості, є їх спільною сумісною власністю. Придбання квартири також буде об`єктом права спільної сумісної власності як така, що набувається ними за час шлюбу (а.с.42). Перевіряючи обґрунтованість таких вимог позивача із наданням оцінки доводам в контексті дослідження обсягу наявних доказів в їх сукупності, суд виходить з наступного. За правилом статті 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи те, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , була придбана сторонами під час перебування у шлюбі відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.12.2014 року, право власності оформлене на відповідача [PERSON] , тому суд приходить висновку, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, суд виходить із того, що частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70\~СК України відсутні, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, витрати по справі необхідно віднести на відповідача [PERSON] , а саме судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 1269,50 грн., необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved