Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] у грудні 2021 року звернулась до суду з позовом до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2021 за адресою м. Київ, на перехресті вул. Залізничне шоссе та вул. Наддніпрянське шоссе відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] та автомобіля марки «Honda», д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого перебував [PERSON] . За наслідком ДТП відносно водія автомобілю марки «Honda» [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 211122 від 21.06.2021. В результаті вказаної ДТП, автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень, що стало підставою для направлення зазначеного автомобіля на відновлювальний ремонт до авторемонтного підприємства. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Honda», д.н.з. [NUMBER] , за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП була застрахована власником автомобіля, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «HACK ОРАНТА» №203135078 від 12.03.2021. Відповідно до рахунку на оплату № 2310354631-1 від 09.07.2021, складеного ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ-М», вартість відновлювального ремонту, завданого власникові автомобіля «Volkswagen», в результаті його пошкодження при ДТП склала 53 717,34 грн. У подальшому, під час перебування належного [PERSON] автомобіля у відновлювальному ремонті, було проведено повторне обстеження автомобіля марки та досягнуто домовленостей з ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ-М» щодо зменшення вартості ремонтних робіт. На підставі досягнутих домовленостей, остаточна вартість відновлювального ремонту склала 37 324, 39 грн., що підтверджується рахунком № 2310354631-2 від 09.08.2021. Разом з тим, ПАТ HACK «ОРАНТА» 16.07.2021 було перераховано на банківський рахунок [PERSON] страхове відшкодування в розмірі лише 16 400,04 грн. На даний час, повна сума страхового відшкодування, що дорівнює вартості ремонтних робіт, належного [PERSON] автомобіля марки «Volkswagen» ПАТ HACK «ОРАНТА» не відшкодована. Оскільки розмір заподіяних збитків перевищує сплачену відповідачем суму відшкодування, позивач просить суд стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на свою користь різницю між належною до сплати сумою відшкодування та виплаченим страховим відшкодуванням, яка складає 20 924,35 грн. Крім того позивач, посилаючись на пропуск відповідачем строку для виплати відшкодування просить стягнути з останнього пеню в розмірі 662,70 грн. та 3% річних в розмірі 116,95 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, однак була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.06.2021 за адресою м. Київ, на перехресті вул. Залізничне шоссе та вул. Наддніпрянське шоссе відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] та автомобіля марки «Honda», д.н.з. [NUMBER] , за кермом якого перебував [PERSON] . В результаті вказаної ДТП, автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень, що стало підставою для направлення зазначеного автомобіля на відновлювальний ремонт до авторемонтного підприємства. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Honda», д.н.з. [NUMBER] , за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП була застрахована власником автомобіля, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «HACK ОРАНТА» №203135078 від 12.03.2021. На замовлення ПАТ НАСК «Оранта» було виготовлено Звіт про визначення матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 31-D/10/09 від 21.01.2022 (дата оцінки 21.06.2021), відповідно до якого визначена вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу - (23 546,32 грн без ПДВ) та (27 031,58 грн. з ПДВ). Оскільки першочергово було вирахувано коефіцієнт фізичного зносу із рахунку наданого позивачем, сума страхового відшкодування склала 17 900,04 грн. за мінусом франшизи 1500,00 грн, позивачу була виплачена сума відшкодування у розмірі 16 400,04 гри. Як вбачається із матеріалів справи, 16.07.2021 ПАТ НАСК «Оранта» сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 16 400,04 грн. Сторона позивача не погоджується з даною сумою страхового відшкодування, вважає її заниженою. Вказує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , значно перевищує сплачену відповідачем суму. Як на підставу своєї вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмір 20 924,35грн. позивач посилається на те що відповідно до рахунку на оплату № 2310354631-1 від 09.07.2021, складеного ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ-М», вартість відновлювального ремонту, завданого власникові автомобіля «Volkswagen», в результаті його пошкодження при ДТП склала 53 717,34 грн. У подальшому, під час перебування належного [PERSON] автомобіля у відновлювальному ремонті, було проведено повторне обстеження автомобіля марки та досягнуто домовленостей з ТОВ «АВТОДІМ АТЛАНТ-М» щодо зменшення вартості ремонтних робіт. На підставі досягнутих домовленостей, остаточна вартість відновлювального ремонту склала 37 324, 39 грн., що підтверджується рахунком № 2310354631-2 від 09.08.2021. Однак вказані твердження позивача та документи, на які вона посилається не можуть бути взяті судом до уваги, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідачем було запропоновано позивачу, до проведення оцінки, загальну суму відшкодування (25 435,49 грн.) про що свідчить додана до позову копія угоди про припинення зобов`язання, про те позивач відмовилась від узгодження вказаної суми, тому страхове відшкодування було визначено методом замовлення оцінки збитку пошкодженого ТЗ, згідно якої пошкоджений ТЗ -2012 року випуску на момент ДТП був в експлуатації - 9,48 років та коефіцієнт зносу відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), склав Ез - 0,6050. Відповідачем була переглянута виплата страхового відшкодування відповідно до отриманого звіту суб`єкта оціночної діяльності, вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу без ПДВ склав 23 546,32 грн., отже відповідачем здійснено доплату страхового відшкодування на рахунок позивача в розмірі - 5 646,28 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3945 від 25.01.2022. Страховик відшкодовує вартості ремонтних робіт без врахування ПДВ, відповідно до статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту з ПДВ. Крім того, надані позивачем рахунки не є належним та допустимим доказом вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу (страхового відшкодування), оскільки вони визначені не суб`єктом оціночної діяльності (СТО ТОВ «Атлант -М»), також це лише попередній рахунок, який не свідчить про його оплату. Зокрема, до суду не надано акту про виконання визначених робіт або видаткового касового ордеру чи платіжного доручення чи чеку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.ч. 1-2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За змістом п.1 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» (далі по тексту - ЗУ «Про страхування») страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, суд вважає, що ПАТ НАСК «Оранта» прийнято законне рішення про виплату позивачеві страхового відшкодування у загальному розмірі 22 046,32 грн., яке розраховано у порядку встановленому законодавством та на підставі Звіту №39-D/10/09 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.01.2022 (дата оцінки 21.06.2021). Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 662,70 грн. та 3% річних в розмірі 116,95 грн., суд дійшов до наступного висновку. Вбачається, що позивач як на підставу вказаних вимог посилається на пропуск відповідачем строку для виплати страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно п. 36.5. вказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем сплачено позивачу відшкодування матеріальної шкоди 16.07.2021 та 25.01.2022 після виконання експертних досліджень та навіть до встановлення судовим рішенням вини [PERSON] , тоді як розгляд справи відносно якого було призначено лише на 21.01.2022. Враховуючи викладене, згідно із нормами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПАТ НАСК «ОРАНТА» не виникло прострочення щодо виплати страхового відшкодування за даним страховим випадком. Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 662,70 грн. та 3% річних в розмірі 116,95 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними доказами обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, у зв`язку із чим позов задоволенню не підлягає. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed