Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

15.12.2021 [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позовній заяві, позивач посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2020 у справі № 201/9586/19 задоволено позов [PERSON] та визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю; [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] ; стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 000 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] повноліття, починаючи з 20.08.2019; допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць; стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] за минулий період, починаючи з 30.03.2017 до дня подання даної позовної заяви - 20.08.2019 у розмірі 10 000 грн. щомісячно. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у справі № 201/9586/19 апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] за минулий період, починаючи з 30 березня 2017 року до дня подання цієї заяви - 20 серпня 2019 року у розмірі по 10 000 грн. щомісячно скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року в частині стягнення аліментів на утримання дитини змінено. Стягнуто зі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, починаючи стягнення з 20 серпня 2019 року. Рішення суду змінено в частині розподілу судових витрат. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 768,40 грн. Стягнуто зі [PERSON] в дохід держави судові витрати в розмірі 768,40 грн. В решті рішення суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 201/9586/19 вирішено рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині задоволення позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] скасувати і ухвалити нове судове рішення. Відмовити [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління-служба у справах дітей Соборної районної в місті Дніпрі ради, про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] , в іншій частині залишено без змін. На сьогоднішній день наразі [PERSON] не отримує жодного доходу, не працює, припинив діяльність як фізична особа-підприємець та не здійснює господарської діяльності, має на утриманні матір літнього віку, з огляду на що не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, присудженому рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в частині, незміненій постановою Дніпровського апеляційного суду. Просив розмір аліментів зменшити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , аліменти щомісячно у розмірі 4000 грн., починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Батманової В.В. від 17 січня 2022 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 125). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2020 у справі № 201/9586/19 задоволено позов [PERSON] та визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю; [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] ; стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 000 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] повноліття, починаючи з 20.08.2019; допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць; стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] за минулий період, починаючи з 30.03.2017 до дня подання даної позовної заяви - 20.08.2019 у розмірі 10 000 грн. щомісячно. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у справі № 201/9586/19 апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] за минулий період, починаючи з 30 березня 2017 року до дня подання цієї заяви - 20 серпня 2019 року у розмірі по 10 000 грн. щомісячно скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року в частині стягнення аліментів на утримання дитини змінено. Стягнуто зі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, починаючи стягнення з 20 серпня 2019 року. Рішення суду змінено в частині розподілу судових витрат. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 768,40 грн. Стягнуто зі [PERSON] в дохід держави судові витрати в розмірі 768,40 грн. В решті рішення суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 201/9586/19 вирішено рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині задоволення позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] скасувати і ухвалити нове судове рішення. Відмовити [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління-служба у справах дітей Соборної районної в місті Дніпрі ради, про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] . Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині визначення місця проживання дитини та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на дитину залишити без змін. Звертаючись із вказаним позовом до суду позивач, як на підставу своїх вимог посилається на те, що не отримує жодного доходу, не працює, припинив діяльність як фізична особа-підприємець та не здійснює господарської діяльності, має на утриманні матір літнього віку, з огляду на що не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, присудженому рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в частині, незміненій постановою Дніпровського апеляційного суду, проте належних та достатніх доказів вказаному судом не встановлено, а відтак вказані твердження оцінюються судом критично. Разом з цим, суд також критично оцінює квитанції надані позивачем на підтвердження сплати аліментів у розмірі 4000 грн. щомісячно поштовими переказами (а.с. № 94-112, том №1), оскільки вказані докази сплати повинні бути враховані державним виконавцем в рамках виконавчого провадження відкритого у відношенні [PERSON] . Крім того, як вбачається із заперечень відповідача станом на 05.01.2022 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 279 111,65 грн. (а.с. № 139-140, Том №1). Також, 31.03.2017 між [PERSON] (як продавцем) та [PERSON] (як покупцем) були укладені три договори купівлі-продажу нежитлових приміщень на загальну суму 5 757 955,00 грн, яку отримав позивач, що підтверджується його нотаріальними заявами (а.с. № 141-146, том №1). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~182\~СК України\~(в\~редакції від\~03.07.2018)\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За таких обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат вирішити відповідно до\~ст. 141 ЦПК\~України, а саме у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed