Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

13 вересня 2021 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду з позовом до відповідача та третьої особи Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визначення місця проживання малолітніх дітей. В позові зазначила, що з 28 березня 2012 року по 30 серпня 2021 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На підставі рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року їх шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу вона утворила нову сім`ю, в зв`язку з чим змінила своє прізвище на " [PERSON] ". Згоди з ким будуть проживати діти вона з відповідачем не досягла, в зв`язку з чим звернулася до Володимирівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області щодо визначення місця проживання дітей. Висновком виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 19 серпня 2021 року № 85 визначено доцільність проживання дітей з нею. Не зважаючи на вказаний висновок відповідач добровільно дітей не віддає, агресивно себе поводить, створює перешкоди для можливості проживати дітям з нею. На підставі зазначеного просила суд визначити місце проживання її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з нею [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11 січня 2022 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору як орган опіки та піклування залучено Березнегуватську селищну раду, оскільки позивачка зареєстрована та проживає на її території. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що перебувала у шлюбу з відповідачем, від якого має двох малолітніх дітей. В період шлюбу проживала з відповідачем та дітьми у будинку по [ADDRESS] , який взяла під виплату. Через сварки з відповідачем та загрозою її життю 18 березня 2021 року серед ночі вимушена була покинути будинок, залишивши з відповідачем малолітніх дітей, а коли на ранок повернулася за ними, то він їй дітей не віддав. Згодом вона вийшла заміж, утворила нову сім`ю та народила ще одну дитину. Через відмову відповідача віддати їй дітей та перешкоджання побачень з ними вона звернулася до Володимирівської сільської ради як органу опіки та піклування за визначенням місця проживання дітей, однак не дивлячись на рішення вказаного органу, відповідач дітей не віддає, заперечує проти побачень з ними. На даний час вона проживає разом з чоловіком, його батьками та дитиною у с. Новоолександрівка Березнегуватської ОТГ Баштанського району, де створені всі умови для проживання дітей, вона отримує допомогу по догляду за дитиною, чоловік офіційно працевлаштований, щомісяця отримує заробітну плату, разом вони утримують домашнє господарство, в той час, як відповідач разом з дітьми проживає у будинку своїх батьків в с. Володимирівка Баштанського (Казанківського) району, де крім батьків проживає ще шестеро його братів, (загалом 11 чоловік), де умови для проживання дітей не створені, він ніде не працює, донька дитячий садок не відвідує, а син хоч і відвідує школу, однак постійно спізнюється на уроки, домашнє завдання не виконує, має не охайний вигляд та шкільним приладдям забезпечений не в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про що в матеріалах справи маються відповідні докази, причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не заявляли, відзиву на позовну заяву та доказів на спростування доводів позивачки, викладених у позовній заяві, до суду не направляли (а.с.124,125,127). Представники третіх осіб в судовому засіданні вважали позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню, оскільки приймали безпосередню участь у обстеженні житлово-побутових умов як позивачки так і відповідача, вважають, що умови для проживання та виховання дітей є кращими у позивачки, ніж у відповідача, останній інтересами дітей не цікавиться, вони перебувають на вихованні у бабусі, а питання визначення місця проживання малолітніх дітей було винесено на розгляд комісій їх місцевих рад, які з урахуванням матеріально-побутових умов сторін вважали доцільним визначити місцем проживання дітей разом з матір`ю. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача та його представника на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2012 року, який відповідно до рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2021 року, було розірвано (а.с.13-14) Відповідно до копій свідоцтв про народження, виданих повторно 27 травня 2021 року Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в м. Одеса, сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.15-16). Позивачка має професійно-технічну освіту, після розірвання шлюбу з відповідачем вдруге вийшла заміж, народила дитину, проживає з чоловіком та його батьками по [ADDRESS] , за місцем проживання та попередньої роботи характеризується виключно позитивно, разом з чоловіком [PERSON] на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП «Березнегуватська центральна районна лікарня» не перебувають, [PERSON] офіційно працевлаштований, працює водієм ТОВ «Криворізький хлібозавод №1», де щомісяця отримує заробітну плату (а.с.12,20-25,27-31). За даними актів обстеження житлово-побутових умов Березнегуватської селищної ради від 19 та 20 серпня 2021 року, 20 січня 2022 року позивачка проживає у будинку матері чоловіка [PERSON] , загальною площею 64 квадратних метри, який має 4 жилі кімнати, веранду, кухню, ванну, туалет, водопостачання та опалення. Будинок у гарному стані, для дітей є окремі кімнати, спальні місця, місця для навчання, у ньому створені умови для проживання малолітніх дітей. Крім того родина має земельні паї та тримає домашнє господарство (а.с.26,63-71,83). Після розірвання шлюбу малолітні діти позивачки залишилися проживати з батьком по [ADDRESS] , оскільки вона, через домашнє насильство та побоювання за своє життя, вимушена була піти з будинку, який взяла під виплату. Відповідач на той час ніде не працював (а.с.55-56). Згодом діти разом з батьком стали проживати з матір`ю відповідача по [ADDRESS] , де крім них проживають ще вісім осіб: матір, її чоловік та їх шестеро дітей. Про зазначене свідчить довідка Володимирівської сільської ради від 06 січня 2022 року та акт обстеження умов проживання від 10 січня 2022 року (а.с.57-58). Під час обстеження житлово-побутових умов відповідача та його малолітніх дітей Володимирівською сільською радою Баштанського району Миколаївської області 25 серпня та 02 вересня 2021 року встановлено, що будинок складається з чотирьох житлових кімнат, веранди, літньої кухні та має пічне опалення. Санітарно-гігієнічний стан будинку потребує покращення, у кімнатах брудні тюлі, шпалери на стінах брудні та обідрані, будинок потребує ремонту як в середині, так і ззовні, речі мешканців розкидані по всьому будинку, холодильник не працює, приготована їжа відсутня, є невеликий запас продуктів. Літня кухня будинку знаходиться в жахливому стані, стіни обідрані, підлога відсутня, на подвір`ї домоволодіння не прибрано, запас дров на зиму відсутній. Крім того сільською радою встановлено, що син позивачки та відповідача [PERSON] 01 вересня 2021 року до школи не пішов через невчасне проходження медичної комісії, а їх донька [PERSON] не відвідує дитячий садок. За результатами обстеження відповідача було попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків та проведено профілактичну бесіду (а.с.72-74). За даними характеристики закладу дошкільної освіти «Колосок», позивачка завжди вчасно приводила дітей до дитячого садочку, зовнішній вигляд дітей був чепурний та охайний, діти були доглянуті. Позивачка завжди відвідувала батьківські збори, брала активну участь у житті дітей та садочку, лагідно та привітно ставилася до них, оплачувала перебування їх у садку, однак відповідач ніколи не брав участі у житті своїх малолітніх дітей та відмовлявся від допомоги дитячому садку. На момент видачі характеристики діти позивачки та відповідача не відвідували дитячий садок (а.с.24). У відповідності до характеристики, виданої Володимирівським ліцеєм Володимирівської сільської ради та психологічної характеристики практичного психолога, малолітній [PERSON] є учнем 1 класу вказаного ліцею, зарекомендував себе як працелюбний, однак не зібраний учень, він навчається не в повну міру своїх можливостей, потребує постійного контролю з боку педагогів та батьків, повільно запам`ятовує вивчений матеріал та має довільну механічну пам`ять. Вадим має здібності до мистецтва, до вивчення англійської мови, але через неорганізованість і відсутність систематичної підготовки має слабкі знання, він не завжди забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання. За характером [PERSON] різкий, емоційний, не стриманий, часто буває агресивним, провокує бійки та конфлікти серед учнів, правила поведінки на уроці ігнорує, має постійні зауваження, схильний до протиправної поведінки та часто запізнюється на перший урок. Сім`я в світі дитини має слабку прихильність та малу значимість, у хлопчика спостерігається акцентування на подіях минулого, присутня комбінація чутливості та ворожості, потребує дбайливого контролю заради збереження психічної рівноваги (а.с.59-60). Висновками виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області від 19 серпня 2021 року та Березнегуватської селищної ради від 21 лютого 2022 року, як органу опіки та піклування, з урахуванням житлово-побутових умов сторін вважається доцільним визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] (а.с.17-20,100-105). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини , сім`ї, свого народу та Батьківщини . Тлумачення частини першої статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Крім того частина 2 вказаної статті передбачає, що орган опіки\~та піклування\~або суд\~не можуть\~передати дитину\~для проживання\~з тим\~із батьків,\~хто не\~має самостійного\~доходу,\~зловживає спиртними\~напоями або\~наркотичними засобами,\~своєю аморальною\~поведінкою може\~зашкодити розвиткові\~дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Крім того, частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою створено належні матеріально-побутові умови для проживання дітей, вона має професійно-технічну освіту, була працевлаштована, на даний час доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вона та її сім`я має стабільний дохід для утримання, підстав які б перешкоджали проживанню дітей з матір`ю не виявлено, під час сумісного проживання вона приймала активну участь у вихованні та навчанні малолітніх дітей. Крім того встановлено, що за місцем проживання відповідача матеріально-побутові умови для перебування дітей потребують покращення, діти фактично перебувають на вихованні у бабусі, у якої крім них, є ще шестеро своїх дітей, відповідач ніде не працює, не має стабільного доходу та бажання приймати участі у вихованні та утриманні дітей. За такого, враховуючи якнайкращі інтереси дітей, житлово-побутові умови сторін, їх ставлення до виконання батьківських обов`язків, малолітній вік дітей та їх характеристики, ненадання відповідачем протягом розгляду справи судом будь-яких доказів на спростування доводів позивачки, викладених у позовній заяві, суд доходить висновку, що вимоги позивачки про визначення місця проживання дітей разом з нею є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved