Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

09.12.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності до відповідача, [PERSON] 05.01.2022 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2022 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 03.03.2022 року. 03.03.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 31.05.2022 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 31.05.2022 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 12.07.2022 року. 14.06.2022 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову. 12.07.2022 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 12.07.2022 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно уточненої позовної заяви позивач просить припинити право спільної часткової власності між ним та відповідачем на земельну ділянку загальною площею 21.730 га., кадастровий номер 1221055400:01:019:0020. Визнати за ним право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна земельну ділянку площею 11.7342 га, кадастровий номер 1221055400:01:019:0001. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2019 року у справі № 173/1185/19 визнано за: - [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на 46/100 частину земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 21, 730 га, розташованої на території Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області; - [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на 54/100 частину земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 21, 730 га, розташованої на території Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 29.10.2019 року за [PERSON] , зареєстровано право власності на 46/100 частини вказаної земельної ділянки, а за ним зареєстровано право власності на 54/100 частини вказаної земельної ділянки., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.11.2021 року. На даний час він має намір виділити належну йому земельну ділянку в окремий об`єкт нерухомості. З цією метою ним виготовлено технічну документацію із землеустрою. За результатами якої земельна ділянка з кадастровим номером 1221055400:01:019:0020 була поділена на дві окремих земельних ділянок з кадастровими номерами: - 1221055400:01:019:0002 площею 9.9958 га., [PERSON] -1221055400:01:019:0001 площею 11.7342 [PERSON] . Зазначені обставини і стали підставою звернення до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2019 року у справі № 173/1185/19 визнано за - \~ \~ \~ \~позивачем, [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на 54/100 частину земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 21, 730 га, розташованої на території Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією рішення суду; - відповідачем, [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на 46/100 частину земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 21, 730 га, розташованої на території Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області;. 29.10.2019 року за позивачем зареєстровано право власності на 54/100 частини вказаної земельної ділянки, а за [PERSON] , зареєстровано право власності на 46/100 частини вказаної земельної ділянки, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.11.2021 року. На даний час позивач має намір виділити належну йому земельну ділянку в окремий об`єкт нерухомості. З цією метою позивачем виготовлено технічну документацію із землеустрою. За результатами якої земельна ділянка з кадастровим номером 1221055400:01:019:0020 була поділена на дві окремих земельних ділянок з кадастровими номерами: - \~ \~ \~ \~ 1221055400:01:019:0002 площею 9.9958 га., [PERSON] - \~ \~ \~ \~1221055400:01:019:0001 площею 11.7342 [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України - Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України - Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1-4 ст. 355 ЦК України - Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1,2 ст. 346 ЦК України - Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. З наданих суду доказів встановлено, що позивач та відповідач успадкували земельну ділянку, яка належала [PERSON] , в зазначених вище частинах. Таким чином у позивача та відповідача виникла спільна часткова власність на зазначену вище земельну ділянку правомірно в результаті спадкування. На даний час позивач бажає виділити належну йому частину земельної ділянки в самостійний об`єкт нерухомості. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України - Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 346 ЦК України - Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч . 1 ст. 378 ЗК України - Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Так як згідно наданої суду копії технічної документації належна позивачеві частина земельної ділянки може бути виділена в окремий об`єкт нерухомості, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині припинення права спільної часткової власності на успадковані позивачем та відповідачем частини земельної ділянки. Та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку як окремий об`єкт нерухомості. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3\~611.07 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача.

Outcome: approved