Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

24.12.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення останньої батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він 14.02.2011 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, про що зроблено відповідний актовий запис №229. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, тому рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2013року шлюб сторін розірвано. Позивач не звертався суду про стягнення аліментів з відповідачки, оскільки остання не мала постійної роботи. Після розірвання шлюбу в 2013 року відповідачка мешкає окремо від свого сина, не цікавиться його життям, розвитком та станом здоров`я, не утримує сина ні морально ні матеріально, не займається розвитком та вихованням, не є обізнаним про його стан здоров`я, не надає матеріальної допомоги. Дитина перебуває на повному утриманні та забезпеченні позивача. З приводу ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, він звертався до поліції щодо розшуку відповідачки та відповідно довідки Святошинського УП ГУ НП в м. Києві від 08.12.2021 року за наслідками перевірки було встановлено, що за адресою реєстрації відповідачка не проживає, залишила територію України 23.10.2015 році. Тому позивач просить його позов задовольнити. 28.12.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 29). 06.07.2022 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 56). Позивач в судове засідання 06.07..2022 року не з`явився, надіслав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 55). Відповідачка двічі в судові засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт Судової влади України, від неї не надійшло клопотання про перенесення слухання справи, відзив на позовну заяву не надала до суду, а тому вважаю за можливе розглянути справу у її відсутность на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації просив розглядати справу без присутності представника служби та надіслав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки (а.с.44-48). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач 14.02.2011 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, про що зроблено відповідний актовий запис №229 (а.с.6) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.04.2014 року батьками [PERSON] , [INFO] , записані сторони у справі. (а.с.8). Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2013 року шлюб сторін розірвано, дане рішення набуло чинності 27.05.2013 року. (а.с.7) Судом встановлено, що з приводу ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач звертався до поліції щодо розшуку відповідачки та відповідно довідки Святошинського УП ГУ НП в м. Києві від 08.12.2021 року за наслідками перевірки було встановлено, що за адресою реєстрації відповідачка не проживає, залишила територію України 23.10.2015 році (а.с.12). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітній син проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Проживання дитини з позивачем також стверджується записами у висновку органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. (а.с. 45) . Також вказаним висновком зазначено, що [PERSON] навчається у четвертому класі приватного загальноосвітнього навчального закладу "Мідгард". У квартирі де проживає [PERSON] разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини. Тому комісія з питань захисту прав дітей прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] та погодила висновок служби у справах дітей, що підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с. 45-48). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 №Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і гуртуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини за нормами ст. 141, 150 157 СК України, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживались до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. Право звернення до суду з даним позовом та правові наслідки позбавлення батьківських прав врегульовані нормами ст. 165-166 СК України. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавленні батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав, як вже зазначалось вище, є винятковим та крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. А тому, в даному спорі, суд вважає за доцільне погодитись з висновком органу опіки та піклування, та встановивши повно і об`єктивно обставини спору, позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 19, 141, 164, 180-183, 191, 193 СК України, ст. ст. 1, 2, 17 Закону України «Про охорону дитинства», п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківська, материнства і стягнення аліментів»,

Outcome: approved