Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на все майно, що належало їй за життя на праві власності. Як зазначає заявниця, за її заявою, приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кайко О.П. було заведено спадкову справу №67367498 після смерті її матері. Проте, у неї, [PERSON] , виникли складнощі із отриманням відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки померла [PERSON] , на момент смерті фактично не мала зареєстрованого місця проживання, у зв`язку із чим, місце відкриття спадщини та факт постійного спільного проживання спадкоємця і спадкодавця на момент відкриття спадщини документально є непідтвердженим. Також, згідно листа приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кайко О.П. місце проживання померлої документами не підтверджено, крім того, не надано документів на підтвердження постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також їй роз`яснено можливість встановлення фактів, що мають юридичне значення у судовому порядку. Посилаючись на викладені обставини, заявник просить задовольнити її вимоги та встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є місце її останнього постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , а також встановити факт постійного спільного проживання спадкоємця [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини саме за вказаною адресою. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду від 22.10.2021 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено до судового розгляду. В судове засідання представник заявниці надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу в їх відсутності, пред`явлений позов підтримали та просили задовольнити їх вимоги у повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника заявника та зацікавленої особи на підставі наявних доказів. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явились, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.05.2020 року, серія [NUMBER] , актовий запис №192. Родинні відносини померлої із заявницею підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.02.2021 року, відповідний запис № 25. У свою чергу, заявниця змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » при укладенні шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 21.03.1998 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, запис № 171. Разом , ти, як встановлено у судовому засіданні, в період часу з 01.11.1979 року по 09.04.2015 року [PERSON] , мешкала за адресою: [ADDRESS] . В той же час, з 09.04.2015 року вона була знята з реєстрації за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Слобожанської селищної ради №4346 від 08.10.2020 року, оскільки переїхала для постійного проживання до [PERSON] , та по момент смерті постійно проживала разом із заявницею, її чоловіком, сином та двома доньками за адресою: [ADDRESS] , проте вона так і не була зареєстрована за вказаною адресою. Так, на підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки померла\~ [PERSON] ,\~на момент\~смерті фактично\~не мала\~зареєстрованого місця\~проживання,\~а також\~у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання заявника разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч.2 ст.1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Як вбачається з матеріалів справи, факт постійного проживання померлої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по момент смерті, що в свою чергу підтверджує місце відкриття спадщини саме за цією адресою, а також факт спільного постійного проживання [PERSON] та померлої [PERSON] на час відкриття спадщини, підтверджується доказами наявними матеріалах справи, однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved