Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 01.04.2016 р. о 14 год. 40 хв. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Fusion», д.н.з. [NUMBER] , на регульованому перехресті вул. Жовтнева - вул. Святошинська в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Кіа Picanto» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивачки [PERSON] , яка рухалась в напрямку вулиці Київської. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач отримала тілесні ушкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.05.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення №369/4316/16-п винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] зазначала, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до Полісу № АЕ/ 4681911. Страхова компанія здійснила їй виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 26 770,08 грн. Відповідно до Звіту № 517 від 22.04.2016 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 60 976,14 грн.. Таким чином, відповідач [PERSON] , як особа, відповідальна за відшкодування шкоди, завдану ним в дорожньо-транспортній пригоді 01 квітня 2016 року, відповідно до вимог чинного законодавства, зобов`язаний відшкодувати їй, як потерпілій особі, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у загальному розмірі 60 976 грн. 14 коп.-26 770 грн. 08 коп. = 34 206 грн. 06 коп. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь майнову шкоду в розмірі 34 206 грн. 06 коп., 1500 грн. понесених витрат на проведення експертизи. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.03.2017 року у вимогах позову відмовлено. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2017 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року залишено без змін. Згідно постанови Верховного Суду від 18 березня 2020 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.02.2021 року змінено процесуальний статус Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з третьої особи на відповідача. Ухвалою суду від 19.02.2021 року призначено по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (вул. Сім`ї Хохлових, 5, м.Київ, 04119). Ухвалою суду від 28.10.2021 року поновлено провадження по справі та призначено судове засідання. 02.12.2021 до суду надійшла заява уточнена позовна заява від представника позивача. Згідно даної позовної заяви представник позивача просив суд стягнути з Приватного акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (код ЄДРПОУ 23510137 - 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25) на користь [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) страхове відшкодування у розмірі 1 541,10 грн., 3 % річних у розмірі 249,00 грн., пеню у розмірі 2 135,81 грн., втрати від інфляції у розмірі 899,09 грн. Стягнути із [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) майнову шкоду в розмірі 26 277,67 грн., 3 % річних у розмірі 4 456,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 16 744,34 грн. Стягнути із [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. Стягнути з Приватного акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (код ЄДРПОУ 23510137 - 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25) та [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) вартість проведення експертизи та підготовку Звіту № 517 від 22.04.2016 р. у розмірі 1 500,00 грн. Стягнути з Приватного акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (код ЄДРПОУ 23510137 - 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25) та [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) витрати на правову допомогу 20 000,00 грн. Стягнути з Приватного акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (код ЄДРПОУ 23510137 - 03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 25) та [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) сплачений судовий збір у загальному розмірі 2 726,96 грн. та витрати на проведення незалежної судової автотоварознавчої експертизи розмірі 1 015,20 грн. Ухвалою суду від 18.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судове засідання 17.06.2022 року представник відповідача адвокат Мєстєчкін І.В. з`явився. Проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Представник відповідача ПрАТ «Страхова\~компанія «Провідна» в судове засідання не з`явився. Відповідач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні 17.06.2022 було оголошено перерву до 17 год. 30хв. В подальшому учасники справи в судове засідання не з`явилися. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 01 квітня 2016 року о 14 год. 40 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Fusion», д.н.з. [NUMBER] , на регульованому перехресті вул. Жовтнева-вул. Святошинська в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі зустрічному автомобілю, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Кіа Picanto» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась в напрямку вул. Київській. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Також водій [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. п. 1.5., п.п. «б» п. 2.3., п.п. 10.1., 16.6. Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол АП»№ 292702 від 12 травня 2016 року про адміністративне правопорушення) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". 05 вересня 2015 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Провідна» укладено поліс серії АЕ № 4681911 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в результаті чого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль марки «Ford Fusion», реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно полісу серії АЕ № 4681911 від 05 вересня 2015 року, розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн, розмір франшизи 500,00 грн. 15 червня 2016 року [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 22 225,07 грн. 01 листопада 2016 року [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 4 545,01 грн. Всього позивачкою отримано страхове відшкодування в розмірі 26 770,08 грн. Згідно звіту № 517 визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 22 квітня 2016 року, складеного [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику «Кіа Picanto», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 35 349,71 грн. В дослідницькій частині даного звіту зазначено, що згідно калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля «Кіа Picanto», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 60 976,14 грн. Згідно звіту № 161/15 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Кіа Picanto», реєстраційний номер [NUMBER] , від 16 травня 2016 року, складеного [PERSON] , вартість майнової шкоди завданої власнику «Кіа Picanto», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 27 270,08 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Кіа Picanto», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 53 072,54 грн. Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 08.10.2021 року № СЕ-19/111-21/41989-АВ зазначено що Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу транспортного засобу «Кіа Picanto» реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату ДТП 01.04.2016 року складає 54 588, 85 грн. (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят вісім гривень 85 копійок). Вартість відновлювального ремонту з урахування зносу транспортного засобу «Кіа Picanto» реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату ДТП 01.04.2016 року складає 28 311,18 грн. (двадцять вісім тисяч триста одинадцять гривень 18 копійки). Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Кіа Picanto» реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.04.2016, становить 28 311,18 грн. (двадцять вісім тисяч триста одинадцять гривень 18 копійки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідальність є наслідком та означає засноване на законі зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання). При цьому, особа, внаслідок дій якої може бути спричинена шкода, має право застрахувати свою відповідальність у випадках, коли допускається страхування певних видів вини. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В контексті цієї правової позиції Верховний Суд України зазначає про свободу права вибору потерпілого вимагати відшкодування шкоди за рахунок заподіювача шкоди чи страховика. Тобто, не ставиться у залежність від наявності у заподіювача шкоди застрахованої відповідальності обов`язок потерпілого подавати позов виключно до страховика заподіювача шкоди. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у цій сфері регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). За змістом пунктів 9.1 і 9.2 статті 9 Закону № 1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно статті 102 ЦПК України визначено що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем Приватним акціонерним\~товариством «Страхова\~компанія «Провідна» було здійснено страхове відшкодування позивачу [PERSON] у розмірі 26\~770,08 грн. Разом з тим згідно висновку судового експерта, який суд вважає достатнім, допустимим, достовірним та належним доказом по справі, зазначено що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Кіа Picanto» реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.04.2016, становить 28 311,18 грн. (двадцять вісім тисяч триста одинадцять гривень 18 копійки). Таким чином Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» у відповідності до ст. 29 Закону України №1961-ІУ зобов`язана здійснити виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 28 311,18 грн., та з врахуванням виплаченої суми - 26 770,08 грн., з відповідача ПрАТ «Страхова\~компанія «Провідна» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 1 541,10 грн. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 36.5. ст.36 Закону України № 1961-ІУ, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 07.06.2017 р. у справі № 6-282цс17 зазначено що проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між особою та страховою компанією договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ПК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки Відповідач ПрАТ «Страхова\~компанія «Провідна» прострочив виплату страхового відшкодування у повному обсязі у розмірі 28 311,18 грн., а лише частково виплатила страхове відшкодування у розмірі 26 770,08 грн., то з відповідача на користь Позивача підлягає стягненню штрафні санкції, а саме 3 % річних, пеня, втрати від інфляції. Суд перевіривши надані позивачем розрахунки, та враховуючи відсутність заперечень щодо даних розрахунків зі сторони страхової компанії приходить до висновку про необхідність стягнення з ПрАТ «Страхова\~компанія «Провідна» на користь позивача 3 % річних у розмірі 249,00 грн., пеня у розмірі 2 135,81, втрати від інфляції у розмірі 899,09 грн. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до висновку судового експерта було зазначено що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу становить 54 588,85 грн. Таким чином різниця, що не покривається страховою виплатою підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , як винуватця ДТП. Отже на користь Позивача підлягає стягненню різниця між розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням у розмірі 54 588,85 грн. (фактичний розмір шкоди, що становить вартість відновлювального ремонту ТЗ без урахування зносу) - 28 311,18 грн. (належний розмір страхового відшкодування, що становить вартість відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) = 26 277,67 грн. Перевіривши надані позивачем розрахунки та враховуючи відсутність відповідних заперечень щодо правильності розрахунків зі сторони відповідача, суд також приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 3 % річних у розмірі 4 456,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 16 744,34 грн. Відшкодування моральної шкоди гарантується ст. 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до прецедентної практики (наприклад, рішення від 27.07.2004 у справі «Ромашов проти України») Європейським судом з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина, повинна відчути страждання (моральну шкоду) і сам лише факт правопорушення має своїм наслідком спричинення моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо наявності спричинення позивачу моральної шкоди та визначення розміру відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача, суд також враховує роз`яснення, наведені в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд погоджується із доводами позивача, що йому була спричинена моральна шкода через заподіяння шкоди його транспортному засобу. Позивач пережив моральні страждання та хвилювання, що призвело до негативних змін в житті позивача. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує обставини справи та докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань, відповідні наслідки порушення права позивача. Тому виходячи з принципу розумності до стягненню з відповідача [PERSON] підлягають кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі - 3 000 грн. (три тисячі гривень). Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивачем був сплачений судовий збір, а також понесені витрати із залученням спеціалістів та проведенням експертизи. Крім того позивачем понесені витрати пов`язані з розглядом справи що стосуються витрат на професійну правничу допомогу\~ \~ \~ \~ Тому, беручі до уваги складність справи, кількість судових засідань, кількість витраченого часу на надані послуги та їх обґрунтованість, суд вважає, обґрунтованим та розумним розмір витрат на професійну правничу допомогу (20\~000 грн.) Отже суд покладає судові витрати що складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи на відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно та

Outcome: partial