Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач у лютому 2022 року звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № СL-268745 від 04.03.2020 у розмірі 289 037,86 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 268 100,56 грн.; заборгованості за відсотками - 20 937,30 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що 04.03.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-268745, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 300 000 грн. терміном до 03.03.2025 року, зі сплатою 35 відсотків річних за користування кредитом (а.с.4-6) та додатком 1 до договору Графік платежів за Кредитним договором (а.с.6зв). Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.9-10) та даних про рух коштів по рахунку з 04.03.2020 по 20.01.2022 (а.с.12-16). 22.11.2021 кредитодавцем направлено боржнику досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, однак така залишена відповідачем без реагування (а.с.17-20). Відповідно до п. 7.1 Договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. Пунктом 6.9 Договору передбачено, що банк у випадках невиконання позичальником зобов`язань, передбачених договором, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, про що письмово повідомляє позичальника. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст.536 ЦК України встановлено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 20.01.2022 року утворилася заборгованість в розмірі 289 037,86 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 268 100,56 грн.; заборгованості за відсотками - 20 937,30 грн.. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отримані кошти, не виконує взятих за договором зобов`язань суд приходить до висновку, що позов АТ «Кредобанк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 289 037,86 гривень підлягає до задоволення. У позовній заяві представник позивача просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних з аналізом справи, побудови стратегії дій по справі, написанням позовної заяви та супроводом представника у судових засіданнях у розмірі фіксованої суми 1400,00 грн. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Представником позивача долучено до матеріалів справи копію копію договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року (а.с.24-25), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.26) та копію довіреності №12443 від 04.01.2022 року (а.с.27). У позовній заяві представник позивача просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних з аналізом справи, побудови стратегії дій по справі, написанням позовної заяви та супроводом представника у судових засідань у розмірі 1400,00 грн. Згідно п. 4.4.2 договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2021 року клієнт сплачує гонорар у фіксованих сумах за наступні дії: за підготовку та подання до суду позовної заяви 400 грн., за представництво в судовому процесі 500 грн.; за отримання рішення суду 500 грн., за подання апеляційної скарги 400 грн., за подання касаційної скарги 400 грн. Так, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу є документально підтверджені у розмірі 400 грн. (як фіксована сума, гонорар) за підготовку позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 4335 (чотири тисячі триста тридцять п`ять) гривень 57 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial