Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на його користь банківський вклад у розмірі 94 469,03 доларів США за Договором банківського рахунку про відкриття рахунку № [NUMBER] , що за встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні станом на 22.08.2019 року становить 2 380 619,56 гривень, також стягнути банківський вклад у розмірі 150 000 доларів США за Договором № 3545-62 банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015» від 14.01.2015 року, що за встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні станом на 22.08.2019 року становить 3 780 000 гривень та стягнути судові витрати посилаючись на те, що банк на його неодноразові звернення кошти йому не повернув. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 грудня 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», в особі керуючого відділенням, Богуславське центральне відділення «Банк «Київська Русь» Відділення Богуславського регіону, [PERSON] , було укладено договір №133461 банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015», згідно з яким він надав Банку, а Банк прийняв від нього на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 100 739,00 доларів США 00 центів, які відповідно до п.2.4 Договору 2 березня 2015 року були перераховані на його рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку. Крім того, 14 січня 2015 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», в особі керуючого відділенням, Богуславське центральне відділення «Банк «Київська Русь» Відділення Богуславського регіону, [PERSON] , було укладено договір №3545-62 банківського вкладу в іноземній валюті «Новорічні свята 2015», згідно з яким він надав Банку, а Банк прийняв від нього на зберігання грошові кошти в формі депозитного вкладу в сумі 150 000,00 доларів США (п.2.1 Договору), які банк зобов`язувався\~ повернути 14 квітня 2015 року шляхом перерахування їх рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку.\~ Згідно довідки Богуславської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» №161.1/62.3 від 11.03.2015, станом на 11.03.2015 залишок коштів на рахунках, відкритих у Банку на ім`я [PERSON] , становив: по рахунку № [NUMBER] - 98 589,03 доларів США, по рахунку № [NUMBER] - 150 000,00 доларів США. Згідно виписки по особовому рахунку № [NUMBER] від 01.07.2015, станом на 19.03.2015 залишок коштів на даному рахунку складав 94 469,03 доларів США. 19.03.2015 року правлінням НБУ була прийнята постанова №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних». За результатами розгляду пропозиції ФГВФО про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» та пояснювальної записки Департаменту банківського нагляду правлінням НБУ 16.07.2015 року прийнято постанову №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». 26.06.2019 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/22323/15 визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16.07.2015 № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». Таким чином, станом на момент подання до суду позову, відповідач функціонував як діюча фінансова установа. Тому, позивач вважає, що оскільки підстав для застосування обмежень в отриманні коштів вкладів, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» немає та строки таких вкладів є закінченими, то у такому разі грошові кошти за укладеними між сторонами договорами підлягають поверненню позивачеві. Так, в липні 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення суми вкладів та нарахованих на неї відсотків. Відповідач у строки визначені договорами, після отримання заяви позивача, грошові кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права позивача. Представник позивача [PERSON] адвокат Ящук Л.А. подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та без участі позивача, а також зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача Ярошенко А.С. яка діє в інтересах ПАТ «Банк Київська Русь» на підставі Довіреності від 30.12.2021 в судовому засіданні позов не визнала, та просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. У відзиві представник відповідача зазначив, що відповідач - ПАТ «Банк Київська Русь» перебуває в процедурі ліквідації, що зумовлює для вкладників/кредиторів настання відповідних правових наслідків - виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Тобто в банках, в яких запроваджена тимчасова адміністрація та ліквідація, грошові кошти повертаються не в порядку, передбаченому нормами ЦК України про банківський вклад, а в порядку, передбаченому нормами спеціального закону - Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Починаючи з 20.03.2015 року ФГВФО розпочав процедуру та на даний час має місце її продовження виведення ПАТ «Банк Київська Русь» з фінансового ринку, що регулюється нормами ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012р. за №1581/21893. 19.03.2015 року Виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення №61 про запровадження в Банку з 20.03.2015р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи ФГВФО тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Київська Русь» - Волкова О.Ю. 15.06.2015 було прийнято рішення №116 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації Банку та продовження повноважень уповноваженої особи ФГВФО тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Київська Русь» - Волкова О.Ю. 17.07.2015 року Виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь» - Волкова О.Ю. 23.06.2016 року рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №1085 було продовжено строки ліквідації Банку. 01.09.2016 року рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №1706 було змінено уповноважену особу ФГВФО та делеговано повноваження ліквідатора Банку Білій І.В. 18.06.2018 року рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №1684 було продовжено строки ліквідації Банку. 17.12.2018 року рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №3382 було змінено уповноважену особу ФГВФО та делеговано повноваження ліквідатора Банку Стрюковій І.О. Таким чином, оскільки прийняті по відношенню до ПАТ «Банк Київська Русь» рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є чинними, то на даний час відсутні правові підстави для припинення їх виконання, а разом з цим і припинення процедури ліквідації Банку. Уповноважена особа ФГВФО звертає увагу на те, що запровадження тимчасової адміністрації та в подальшому ліквідації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, у спорах, пов`язаних з виконанням банком у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед кредиторами/вкладниками, норми ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно, вкладники Банку мають право отримати свої вклади виключно в порядку, передбаченому нормами вищевказаного Закону та іншими спеціальними нормативно-правовими актами: шляхом отримання гарантованої суми через банки-агенти та/або в порядку черговості задоволення вимог кредиторів, якщо сума вкладу перевищує розмір гарантованої суми.Отже, з вищезазначених підстав Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь»\~ просить відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог за безпідставністю та необгрунтованістю. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та [PERSON] укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті № 133460-62 (т.1 а.с.8). Згідно копії договору банківського вкладу в іноземній валюті №133460-62 «Новорічні свята 2015», укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» 01 грудня 2014\~ року, відповідач взяв на себе зобов`язання щодо відкриття клієнту в порядку, встановленому чинним законодавством України, поточного рахунку номер ( [NUMBER] ) в іноземній валюті та здійснення його розрахунково-касового обслуговування (т.1.а. с.8-9). Згідно умов договору проценти за користування вкладом виплачуються щомісячно, 1-го числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банк. Відповідно до копії меморіального ордеру №1 від 01.12.2014 на виконання умов зазначеного договору, 01 грудня 2014 року був здійснений перерахунок грошових коштів в розмірі 100 739 доларів США, що еквівалентно 1 507 989 гривень 19 коп., на підставі договору банківського вкладу в іноземній валюті, з призначенням платежу «залучення депозиту з поточного рахунку за 01.12.14 згідно з договором №133460-62 від 01.12.2014» (т.1 а. с.9). Згідно копії договору банківського в іноземній валюті №3545-62 «Новорічні свята 2015» від 14 січня 2015 року, [PERSON] вніс в ПАТ «Банк «Київська Русь» грошові кошти у розмірі 150 000,00 доларів США під 12% річних з терміном повернення вкладу 14 квітня 2015 року. Відповідно до умов договору, з настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються вкладнику, шляхом перерахування їх на рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку. Для розміщення коштів Банк відкрив Вкладнику рахунок № [NUMBER] . Проценти за користування вкладом виплачуються щомісячно, 1-го числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку (а.с.10). Відповідно до копії меморіального ордеру №20 від 14.01.2015 на виконання умов зазначеного договору, 14 січня 2015 року був здійснений перерахунок грошових коштів в розмірі 150 000 доларів США, що еквівалентно 2 365 185 гривень 90 коп., на підставі договору банківського вкладу в іноземній валюті, з призначенням платежу «Залучення депозиту з поточного рахунку за 14.01.15 згідно договором №3545-62 від 14.01.2015» (т.1 а. с.9). Згідно довідки Богуславської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» №161.1/62.3 від 11.03.2015, станом на 11.03.2015 залишок коштів на рахунках, відкритих у Банку на ім`я [PERSON] , становив: по рахунку № [NUMBER] - 98 589,03 доларів США, по рахунку № [NUMBER] 203 450,08 гривень, по рахунку № [NUMBER] - 150 000,00 доларів США. (т.1а.с.21). Згідно копії виписки по особовому рахунку позивача № [NUMBER] за 01.07.2015, станом на 01 липня 2015 року залишок грошових коштів на рахунку становить 94 469, 03 доларів США, що еквівалентно 1 985 300,49 гривень\~\~ (т.1 а.с.22). 16 липня 2019 року [PERSON] звернувся з вимогою до відповідача про повернення та перерахування всіх належних йому коштів, згідно довідки про його рахунки. (т.1 а.с.40). 29 липня 2019 року ПАТ «Банк «Київська Русь» було повідомлено [PERSON] , що\~ на підставі рішення №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь» триває процедура ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь», яку розпочато 17.07.2015.\~ У відповідності до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» задоволенння вимог кредиторів неплатоспроможного банку відбувається у черговості встановленої статтею 52 Закону, за якою вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, задовольняються у четверту чергу. Тому, у ПАТ «Банк «Київська Русь» відсутні підстави для задоволення вимог поза черговістю та порядку задоволення кредиторських вимог до неплатоспроможних банків. Згідно копії заяви від 20 серпня 2015 року (вх.№17159) про включення до реєстру кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь», позивач скористався своїм правом та звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». За наслідками розгляду даної заяви, вимоги позивача були задоволені та акцептовані до 4 черги (т.1 а.с.63). Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 березня 2015 року, прийнято рішення №61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу [PERSON] на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь». (т.1 а.с.64) 15 червня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 116 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» по 19.07.2015 (включно). (т.1 а.с.65) 17 липня 2015 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 138, припинено здійснення тимчасової адміністрації з 17 липня 2015 року та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання. (т.1 а.с.66) 23 червня 2016 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних № 1085 продовжено строки здійснення процедури ліквідації Банку до 16.07.2018 року включно ( а.с.76). (т.1 а.с.67) 01 вересня 2016 року рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №1706 було змінено уповноважену особу ФГВФО та з 05.09.2016 делеговано повноваження ліквідатора Банку\~ - Білій Ірині Володимирівні. 18 червня 2018 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних №1684 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» по 16.07.2020 включно. (т.1 а.с.68) 17 грудня 2018 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3382 було змінено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку та з 18.12.2018 делеговано повноваження уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» - Стрюковій Ірині Олександрівні. (т.1 а.с.69). 13 липня 2020 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1335 відкликано повноваження\~ ліквідатора ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ», делеговані Стрюковій Ірині Олександрівні рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 грудня 2018 року\~ № 3382. Пунктом 2 рішення постановлено здійснювати ліквідацію\~ ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» з урахуванням вимог Закону № 590 та відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону щодо здійснення ліквідаційної процедури системно важливого банку забезпечуючи виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів Фондом безпосередньо. (т. 1 а.с. 218-222). Інформації про оскарження зазначених вище рішень Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, матеріали справи не містять, про оскарження даних рішень також не повідомляли і учасники судового процесу. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду справи судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України). Згідно ст. ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм законодавства. Згідно частини 1, 3 статі 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківська система України складається з Національного банку України та інших банків, а також філій іноземних банків, що створені і діють на території України відповідно до положень цього Закону та інших законів України. Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Частина 1 статті 15 цього ж Закону вказує, що Правління Національного банку приймає рішення про віднесення банку до категорії проблемних або неплатоспроможних (пункт 1 частини 1 цієї статті). Згідно з частиною першою статті 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Таким чином, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, порядок регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з частиною третьою статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який має пріоритет щодо інших норм законодавства під час ліквідації банків та стосовно питань регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. За приписами пункту 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, згідно з пунктами 1 та 2 частини п`ятої цієї статті, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до частин 2, 3 статті 37 зазначеного вище Закону, уповноважена особа Фонду має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом (пункти 1, 2 частини 2 цієї статті). На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (пункт 1 частини 3 цієї статті). Аналіз приписів статті 15 Закону України «Про Національний банк України» та статей 34, 36, 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дозволяє зробити висновок про те, що рішення, прийняті Фондом на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення комерційного банку до категорії неплатоспроможних, рішення про введення тимчасової адміністрації у такому банку та рішення про призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в такому банку є самостійними актами Фонду, як органу управління неплатоспроможним банком, які приймаються в межах повноважень Фонду в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та відповідно до затвердженого Фондом плану врегулювання, а тому не є за своєю правовою природою частиною складного юридичного факту та не можуть бути автоматично визнані протиправними та скасовані у зв`язку із скасуванням адміністративним судом постанови Правління Національного банку України про віднесення відповідного комерційного банку до категорії неплатоспроможних. Зазначені рішення Фонду підлягають самостійній оцінці у разі їх оскарження до адміністративного суду із здійсненням судом правового аналізу таких рішень на предмет їх законності. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК Україниза договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Внесення грошових коштів на рахунок вкладника іншою особою передбачено ч. 1 ст. 1062 ЦК України, а саме зазначено, що кошти на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб`ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Порядок задоволення вимог кредиторів після початку процедури ліквідації банку врегульованийрозділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) (п.1 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Законом передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку повноваження органів управління банку здійснює, зокрема, уповноважена особа Фонду (п.1ч.1ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Відповідно до наведених вище приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів задовольняються в порядку визначеної ст. 52 цього Закону черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку. Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації банку не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Визначена ч.1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» черговість задоволення вимог кредиторів до банку не позбавляє та не обмежує вкладників банку права на повернення вкладу, а лише зумовлює певні процедурні питання здійснення ними цього права. Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовили для позивача настання правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку та черговості. У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації, зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, цей Закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах. Такого ж висновку щодо застосування норм матеріального права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 29 серпня 2018 року в справі № 127/10129/17, від 13 березня 2018 року в справі № 910/23398/16. Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Як вбачається з матеріалів справи, 17 липня 2015 року у ПАТ «Банк «Київська Русь» було розпочато процедуру ліквідації, стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було неможливим. 01 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку № 2662-00, від 01.12.2014 на виконання умов зазначеного договору, позивачем перерахувано банку грошові кошти в розмірі 100 739 доларів США, що на момент внесення еквівалентно 1 507 989 гривень 19 коп. 14 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку №3545-62, від 14.01.2015 на виконання умов зазначеного договору, позивачем перерахувано банку грошові кошти в розмірі 150 000,00 доларів США, що на момент внесення еквівалентно 2 365 185 гривень 90 коп. Проте, такі кошти на поточному рахунку тимчасово заблоковані з метою подальшого їх відшкодування за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку в порядку вимог ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач скористався своїм правом та звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» із заявою від 20 серпня 2015 року (вх.№17159) про включення його до реєстру кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь». За наслідками розгляду даної заяви, вимоги позивача були задоволені та акцептовані до 4 черги. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, ПАТ «Банк «КиївськаРусь» перебуває в стані припинення, будь-яких даних щодо припинення ліквідаційної процедури та поновлення платоспроможності банком позивачем не надано, що унеможливлює застосування будь-якого іншого законодавства, аніж спеціальне - Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, починаючи з 20.03.2015 розпочав та на даний час проводить процедуру виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку. Станом на сьогоднішній день рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно початку процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення від Фонду Уповноваженої особи на ліквідацію банку є законними та чинними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі №757/2216/15 зазначила, що «після початку процедури ліквідації банку та введення тимчасової адміністрації стягнення коштів за зобов`язаннями цього банку можливе лише у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому банк, який перебуває на стадії ліквідації, діє через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважену особу Фонду та не може поза процедурою, визначеною Законом, відповідати за зобов`язаннями по договорам банківського вкладу. Враховуючи те, що на даний час ПАТ «Банк «Київська Русь» перебуває в стані припинення, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, починаючи з 20.03.2015, розпочав та на даний час проводить процедуру його виведення з ринку, початок процедури ліквідації банку як юридичної особи зумовило настання для позивача певних юридичних наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» порядку та черговості, однак [PERSON] наполягав на задоволенні позову саме в заявленій редакції. При цьому, як зазначено вище, після початку процедури ліквідації банку та введення тимчасової адміністрації стягнення коштів за зобов`язаннями цього банку можливе тільки у спосіб, передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі за вкладами вкладника за договорами, строк яких закінчився, в будь-який інший спосіб, аніж це визначено спеціальним Законом, є неможливим. Виходячи з наведеного, позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав. Таким чином,\~ позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Банк «Київська Русь» є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Посилання позивача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 826/22323/15, відповідно до якої визнано протиправною та скасовано постанову правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», якою визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16 липня 2015 № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», є помилковими з огляду на те, що рішення Фонду від 19 березня 2015 року №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» та рішення Фонду від 17 липня 2015 року № 138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» та від 23 червня 2016 року №1085 є чинними, тому ліквідаційна процедура відповідача відбувається. Рішення Фонду гарантування щодо введення тимчасової адміністрації та початку ліквідації у ПАТ «Банк «Київська Русь» прийняті не лише на підставі рішень Національного банку України, а і в силу приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Саме до вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28 липня 2021року у справі № 748/1961/19 (провадження № 61-11786св20) щодо ПАТ «Банк «Київська Русь». Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позови у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за безпідставністю. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є безпідставними, так як не грунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. При зверненні до суду позивачем судовий збір не сплачувався з урахуванням правил статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому розподіл судових витрат по справі не здійснюється. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed