Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та Прилуцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про виключення запису про чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини та розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 січня 2002 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у виконкомі Торунської сільської ради Міжгірського району. Перший місяць після одруження вони проживали в селі Торунь Міжгірського району Закарпатської області, і потім переїхали на проживання до батьків позивача в село Рудівка Прилуцького району Чернігівської області. Через рік, навесні 2003 року відповідач поїхав на роботу до Міжгірського району та більше не повернувся. Позивачка залишилась проживати у своїх батьків, а відповідач повернувся проживати до своїх батьків у село Торунь Міжгірського району. З весни 2003 року шлюбні відносини між подружжям припинені. З 2014 року позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком [PERSON] , в результаті яких [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , батьком якої в свідоцтві про народження записаний [PERSON] , так як на час реєстрації народження дитини вони перебували у шлюбі. Оскільки [PERSON] не є біологічним батьком дитини позивача, вони не проживають разом понад 18 років, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, тому позивач і просить виключити з актового запису про народження дитини відомості про батька дитини та розірвати шлюб. Ухвалою Прилуцького міськайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 09 березня 2022 року, яке було відкладено до 18 липня 2022 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. До матеріалів справи долучила оригінал свідоцтва про одруження. Відповідач в підготовче судове засідання також не з`явився, проте через канцелярію суду подав письмову заяву про визнання позову. Просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав письмові пояснення про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник третьої особи Прилуцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в підготовче судове засідання також не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі представника відділу та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22 січня 2002 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було зареєстровано шлюб 22 січня 2002 року у виконкомі Торунської сільської ради Міжгірського району, про що складено відповідний актовий запис за №1. Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 листопада 2021 року, вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 червня 2016 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є співвласником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.12-15). [PERSON] з 19 грудня 2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується домовою книгою (а.с.16). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, з весни 2003 року позивач та відповідач шлюбних стосунків не підтримують, категорично наполягають на розлученні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. Згідно ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Статтею 51 Конституції України та приписами ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити « [PERSON] », оскільки позивач виявила таке бажання, а відповідач в заяві про визнання позову не заперечував стосовно цього. За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що сторони наполягають на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. При цьому, суд враховує, що статтею 51 Конституції України, ч.2,3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно Конвенції «Про права дітей», ратифіковану Верховною Радою України 27.02.1991 року, у ст.2 зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. Також, судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено та не заперечується відповідачем, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Запис про батька в актовому записі та у свідоцтві про народження здійснений тільки по тій причині, що на час реєстрації народження дитини [PERSON] перебував у шлюбі з позивачем [PERSON] ..Крім того, реєстрація дитини на ім`я відповідача покладає на нього права та обов`язки, які він не повинен нести в силу відсутності кровного споріднення з дитиною. Зазначені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями [PERSON] , який визнає себе батьком [PERSON] , [INFO] , проте не може зареєструвати своє батьківство в органах державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки мати дитини [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктами 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК) - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи те, що батьком дитини в актовому записі та свідоцтві про народження вказаний [PERSON] , який не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , то суд дійшов висновку про задоволення позову та виключення з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомостей про батька [PERSON] , що відповідає якнайкращим інтересам дитини. Згідно п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю 1 та 2 груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до копії довідки МСЕК серія 12ААВ №560474, виданого 25 листопада 2021 року, [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності, загального захворювання по зору, а тому вона підлягає звільненню від сплати судового збору. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України судові витрати в розмірі 1984,80 грн., за подання позовної заяви з двома немайновими вимогами, слід покласти на відповідача [PERSON] . На підставі викладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

Outcome: approved