Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи - органу опіки та піклування Олевської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідачка є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , однак ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Малолітні діти проживає з позивачем, який є їхнім батьком та здійснює їхнє виховання та утримання. Відповідачка з 2019 року не бере участі у житті дітей, їх вихованні, утриманні, не цікавиться їхніми інтересами. Просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову - 19.04.2019 р. до досягнення найстаршою дитиною сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а далі в розмірі 1/3 частини заробітку до досягнення повноліття дочкою [PERSON] тобто до [INFO] , та далі в розмірі 1/4 частини доходу до досягнення повноліття молодшою дитиною, дочкою [PERSON] , тобто до [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутніть, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Олевської міської ради в судове засідання не з`явилась, але на адресу суду надала заява про розгляд справи у їх відсутність, позові вимоги підтримують. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини не явки до суду не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд вважає за можливе, провести розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наданих суду матеріалів справи та ухвалити заочне рішення. Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання обов`язків по вихованню дітей, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 07.11.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З 2019 року неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем і перебуває на його утриманні, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до висновку від 25.01.2018 органу опіки та піклування виконавчого комітету Олевськорї міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо від дітей, не цікавиться їхнім життям, розвитком та навчанням, участі у їх вихованні не бере, навчальний заклад не відвідує. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копієми свідоцтв про народження; копією рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 07.11.2016 року; висновком органу опіки та піклування виконкому Олевської міської ради; рішення Олевської міської ради Житомирської області від 28.02.2018 року № 26; характеристиками на дитину дошкільного віку; актом обстеження житлових умов від 21.03.2018. Згідно з ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 означеної постанови ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. У матеріалах справи містяться переконливі докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідач без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтує ними. Судом встановлено, що відповідач протягом багатьох років не проявляла до дітей материнської любові та турботи, не спілкується з ними, не цікавиться їхніми бажаннями та потребами і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з ними. Обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Викладене свідчить про відсутність будь-яких поважних причин, які б перешкоджали вихованню дітей відповідачем, про її ухилення від виконання своїх обов`язків та про необхідність позбавити її батьківських прав в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи встановлені конкретні обставини справи, вік, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову - 19.04.2019 р. до досягнення найстаршою дитиною сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а далі в розмірі 1/3 частини заробітку до досягнення повноліття дочкою [PERSON] тобто до [INFO] , та далі в розмірі 1/4 частини доходу до досягнення повноліття молодшою дитиною, дочкою [PERSON] , тобто до [INFO] .

Outcome: approved