Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

10.07.2020 року керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідача вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18.03.2020 року відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості від 18.03.2020 року, укладену між прокурором та обвинуваченим [PERSON] , визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 1971 КК України та призначено покарання у виді штрафу розміром 3910,00 грн. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України згідно принципу преюдиції обставини, встановлені вироком у кримінальній справі щодо дій особи є обов`язковими і при розгляді цивільної справи. Вироком же встановлено, що навесні 2018 року у [PERSON] , який достовірно знав про прийняті 27.09.2017 Головним Управлінням Держгеокадастру у Харківській області Накази №17752 СГ та №17754 СГ, відповідно до яких припинено право оренди земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення площею 18,4364 га: з кадастровими номерами 6324586200:02:000:0025 площею 12,5665 га та 6324586200:02:000:0026 площею 5,8699 га, які розташовані на території Слобідської (Правдинської) сільської ради Первомайського району Харківської області та земельної ділянки з кадастровим номером 6324585500:16:000:0020 площею 47,1900 га на території Михайлівської сільської ради Первомайського району Харківської області, які ним використовувалися на підставі договорів оренди землі, строк дії яких закінчився 18.07.2017, та внесено 12.10.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо припинення прав оренди на ці земельні ділянки, з метою отримання прибутку за рахунок обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції, виник умисел на самовільне зайняття вказаних земельних ділянок. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи всупереч вимогам ст.ст.116, 123-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію прав на землю, не маючи жодних рішень органу виконавчої влади, за відсутності правовстановлюючих документів, а також без державної реєстрації цих прав, реалізуючи свій злочинний умисел, маючи єдиний корисливий мотив, діючи умисно, [PERSON] здійснив самовільне зайняття вказаних вище земельних ділянок із земель державної власності загальною площею 65,6264 га, протиправно їх використовував шляхом обробітку, засіву та збирання сільськогосподарської продукції з земельних ділянок з кадастровими номерами 6324586200:02:000:0025 та 6324586200:02:000:0026 сільськогосподарської культури соняшника, з земельної ділянки з кадастровим номером 6324585500:16:000:0020 сільськогосподарської культури ячменю. Відповідно до здійснених Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області розрахунків розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок з кадастровими номерами 6324586200:02:000:0025, 6324586200:02:000:0026 та 6324585500:16:000:0020 [PERSON] склав 92357,76 грн. Відповідно до положень ч.3 ст. 157 КЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розрахунок складений відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25.07.2007 № 963. Суму збитків на час звернення до суду з цим позовом відповідач не сплатив. Тому, прокурор просить стягнути вказану суму з відповідача. 21.07.2020 року провадження у справі відкрито з призначенням до підготовчого засідання на 19.08.2020 року, яке не відбулося через перебування судді у нарадчій кімнаті і визначена нова дата 16.09.2020 року. Знову підготовче засідання неодноразово відкладалися на 28.10.2020 року, 17.11.2020 року через відсутність відомостей про отримання відповідачем судової повістки, а на 15.12.2020 року для витребування додаткових доказів. На 13.01.2021 року відкладено для витребування в органу ДРАЦС відомостей про смерть відповідача, а після того провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю правонаступництва. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.03.2021 року ухвала Первомайського міськрайонного суду Харківської області скасована та справу направлено в той же суд для продовження розгляду. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.05.2021 року підготовче засідання продовжене з призначенням на 01.06.2021 року, тоді ж ухвалою суд витребував у Первомайської державної нотаріальної контори спадкову справу на померлого [PERSON] 26.07.2021 року за клопотанням прокурора проведення підготовчого засідання відкладено на 14.09.2021 року, яке знову відкладене на 27.10.2021 року через перебування судді у нарадчій кімнаті. 27.10.2021 року за клопотанням прокурора замінено сторону відповідача правонаступником померлого його сином [PERSON] та надано останньому часу для надання відзиву на позов до 30.11.2021 року. 30.11.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 12.01.2022 року. 12.01.2022 року відбулося судове засідання з перервою до 24.02.2022 року через участь судді у іншій справі. З 24.02.2022 року в Україні запроваджено військовий стан і через ці причини судове засідання відбулося лише 14.07.2022 року. В останнє судове засідання прокурор не прибула, надавши заяву про продовження розгляду без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник третьої особи також надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримавши позов прокурора. Відповідач у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі, але за участю його представника. Представник відповідача, адвокат Поліщук І.Б., в останнє судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає частково на суду 35829,63 грн., а в минулому судовому засіданні пояснила, що згідно з принципом преюдиції встановлено вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18.03.2020 року відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості від 18.03.2020 року, укладену між прокурором та обвинуваченим [PERSON] , останнього визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 1971 КК України та призначено покарання у виді штрафу розміром 3910,00 грн. Обставина, яку визнав, як обвинувачений, так і прокурор, так і сам суд є часткове відшкодування шкоди батьком відповідача в сумі 56528,13 грн., що якраз і дає різницю між сумою шкоди, яку визначив прокурор у позові, тією, що зазначена у вироку суду, і тією, що визнається стороною відповідача (92357,76-56528,13=35829,63). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування останнього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, що прибули в минуле засідання, дослідивши та проаналізувавши окремо та у сукупності докази, що містять матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18.03.2020 року, ухваленому у справі № 632/1190/19 провадження № 1-кп/632/27/20 встановлено винуватість відповідача [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 1971 КК України саме за тих обставин, що зазначено у позовній заяві та сторонами не оспорюється. Зокрема, між прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області Ніколайчук А.І. та обвинуваченим [PERSON] затверджено угоду, за умовами якої [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 1971 КК України, та призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі двохсот тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3910 гривень. [PERSON] є правонаступником [PERSON] в даному провадженні, як спадкоємець померлого відповідно до копії спадкової справи, що містить у матеріалах цієї справи. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторона відповідача частково визнала позов на суму 35829,63 грн., а отже в цій частині позов підлягає задоволенню. Решта суми\~шкоди,\~завданої внаслідок\~самовільного зайняття\~земельних ділянок,\~а це\~56528,13\~грн.,\~на час\~ухвалення вироку\~суду відповідачем\~відшкодована.\~Адже вказана\~сума прямо\~зазначена у\~вироку від\~18.03.2020\~року,\~як часткове\~відшкодування шкоди\~обвинуваченим.\~Вирок набрав\~чинності 21.04.2020\~року і\~ніким не\~був оскаржений,\~тобто прокурор\~у кримінальному\~провадженні і\~у цій\~цивільній справі\~ [PERSON] \~достеменно знала\~про вказану\~обставину,\~що була\~покладена в основу вироку та угоди, Тому, позов в частині стягнення решти суми шкоди в розмірі 56528,13 грн. задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково на 38,79%, то такий же відсоток від судового збору з відповідача на користь Держави слід стягнути. Решта ж суми судового збору слід залишити за Державою.

Outcome: partial