Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на своє утримання в розмірі 5000,00 гривень щомісячно, до досягнення ним 23 років, а саме до 05.04.2024 та стягнути витрати на надання правової допомоги в сумі 7000, гривень. Вказав, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, однак на даний час шлюб між ними розірвано та вони проживають окремо. В даний час він навчається на 1 курсі Навчально - науковому інституті інформаційної безпеки Національної академії Служби безпеки України IV рівня акредитації на денній формі навчання з 30 серпня 2021 року. Дата закінчення навчального закладу 31 липня 2025 року. Самостійних заробітків немає, оскільки навчається на денній формі навчання, матір теж не може в повній мірі надати матеріальної підтримки, тому потребує матеріальної допомоги. Наданий час він проживає з дідусем та бабусею, які є пенсіонерами і не мають можливості йому також допомагати. Відповідач належної матеріальної допомоги на його утримання не надає, ухиляється від надання йому матеріальної допомоги. Тому вимушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 21 червня 2022 року через канцелярію суду відповідач надав відзив на позовну заяву. В наданому відзиві зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Зазначений позивачем розмір аліментів, є значно завищеним. На його утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , на утримання якої він сплачує аліменти за виконавчим листом № 134/1162/19 від 08.08.2019 виданим Крижопільським районним судом Вінницької області. Щомісячна виплата аліментів на доньку становить 7800 гривень. Крім того, позивач вказує на те, що він потребує матеріальної допомоги, однак не надає жодних доказів на підтвердження цієї обставини, оскільки він оплачує навчання позивача, і як йому відомо позивач навчається дистанційно, витрат на проживання та проїзд не несе. Разом з тим, мати позивача також має обов`язок щодо утримання сина, а тому даний обов`язок не може покладатися тільки на нього. Тому просив задовольнити частково даний позов про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 4000,00 грн. А також, просив зменшити розмір стягнення витрат на оплату правчиної допомоги в сумі 1500 грн., оскільки дана категорія справ є нескладною, типовою, існує усталена судова практика з приводу вирішення спорів щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину. В судовому засіданні представник позивача погодився на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в сумі 4000,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Підтримав пояснення у відзиві. Представник відповідача просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 4000 гривень, посилаючись на обставини викладенні у відзиві та зменшити суму витрат на надання правчиної допомоги. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який розірвано Крижопільським районним судом Вінницької області. Позивач [PERSON] , є повнолітнім та є студентом першого курсу денної форми навчання Навчально - науковому інституті інформаційної безпеки Національної академії Служби безпеки України IV рівня акредитації, що підтверджується довідкою № 406/59-789 від 09.09.2021 Національної академії Служби безпеки України. Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Аналогічний висновок міститься у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом враховано, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до виконавчого листа № 134/1162/19 від 08.08.2019 виданим Крижопільським районним судом Вінницької області. З огляду на вказане, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дітей, бажання позивача отримувати кошти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, враховуючи вік дітей, їх стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, та обставини викладені вище, суд вважає за можливе частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі по 4000 грн., щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду до досягнення ним 23 років. Суд вважає, що такий визначений розмір аліментів буде достатнім та справедливим. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У відповідності до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати по справі становлять 992,40 грн. - судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений, однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 4000 грн., то відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 793,92 грн. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу в сумі 2520,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial