Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 23600 грн. 00 коп. та судового збору в сумі 2481 грн. 00 коп. Обґрунтовано позов тим, що 10 серпня 2018 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого кредитор надав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користування. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно та належним чином. Попереднє судове засідання 08.07.2022 було відкладено за клопотанням представника відповідача для надання часу для подачі відзиву на позовну заяву, оскільки позов з додатками було отримано лише 05.07.2022. Проте, у судове засідання 02.08.2022 ні відповідач ні його представник не з`явились, відзиву на позовну заяву не подали. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10.08.2018 між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 206701 (а.с. 6-10), згідно якого позивач надав відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 10000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Згідно п. 5.3 зазначеного договору строки та неустойка, зазначені в договорі, залишаються незмінними протягом усього періоду дії кредитного договору. Розмір платежів і відсотки визначаються на дату підписання кредитного договору з урахуванням припущення, що цей Договір буде дійсним протягом усього строку, на який його було укладено, а його умови будуть виконуватись в повному обсязі та у зазначений строк. Відповідно до п. 5.4 Кредитного договору сума щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів(надалі платіж) визначається Графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 283,37% (процентів) річних від суми кредиту з першого по 6 платіж та 1,00% (процентів) річних з 7 до останнього платежу згідно з Графіком платежів, у розрахунку з помісячною сплатою - 23,61% (процентів) з 1 по 6 платіж та 0,08% (процентів) з 7 до останнього платежу, за період дії Договору - 141,98% (процентів). Згідно до п. 5.5 та п. 5.7 зазначеного договору, датою першого платежу є 09.09.2018, загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів становить 24000 грн. Відповідно до п. 5.8 Кредитного договору сплата суми кредиту та процентів здійснюється періодичними платежами в національній валюті шляхом внесення належних платежів у готівковій формі до каси кредитодавця або зарахування (перерахування) грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця через банківську установу. Згідно Додатку № 2 до Кредитного договору № 206701 від 10.08.2018, ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» встановлено графік погашення платежів позичальнику - [PERSON] (а.с. 11-12). Також, пунктом 12.1 Розділу V Кредитного договору встановлена відповідальність позичальника за несплату чергового платежу в день його сплати, визначений Графіком платежів, на 31-й календарний день з дня, наступного за днем належної сплати платежу, у вигляді неустойки в розмірі 400 грн., розмір якої, згідно пункту 12.2 не повинен перевищувати 2000 грн. ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 10 серпня 2018 року (а.с. 15). Відповідно до копії виписки з особового рахунку за кредитним договором № 2067014 від 10 серпня 2018 року станом на 01 грудня 2021 року, у відповідача наявна заборгованість перед ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» у розмірі 23600 грн., з яких: 9618 грн. 22 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11981 грн. 78 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам; 2000 грн. - неустойка (а.с. 16-17). За період користування кредитними коштами [PERSON] було сплачено коштів в розмірі 2400 грн., що підтверджується копією картки обліку виконання кредитного договору № 206701 станом на 30 листопада 2021 року (а.с. 18). 26 листопада 2021 року на адресу відповідача було направлено претензію щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 206701 від 10 серпня 2018 року (а.с. 24), проте, як зазначено в позовній заяві, відповідачем вимоги претензії виконані не були. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, за розрахунком позивача, станом на 01 грудня 2021 року, у відповідача наявна заборгованість перед ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» у розмірі 23600 грн., з якої: 9618 грн. 22 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11981 грн. 78 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам; 2000 грн. - неустойка. Відповідачем вказаного розрахунку не спростовано. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконував, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача неустойки у розмірі 2000 грн., суд зазначає наступне. Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частин 1, 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд зазначає, що згідно п. 13 Кредитного договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до дати, зазначеної у Графіку платежів як дата внесення останнього платежу (такою датою згідно графіку платежів є 06.06.2019), але у будь-якому випадку до повного виконання позичальником зобов`язань по цьому договору (а.с. 6-12). Останньою датою внесення платежу позичальником, згідно копії картки обліку виконання кредитного договору № 206701 є 11 вересня 2018 року (а.с. 18). Як зазначено позивачем у виписці по особовому рахунку відповідача, за період введення карантинних обмежень, згідно із законодавством, додаткових нарахувань, шрафу, пені (неустойки) не нараховувалося. Із виписки позивача не вбачається за який конкретно період нарахована неустойка в розмірі 2000 грн., а тому, враховуючи, що карантинні обмеження діють на території України з 12 березня 2020 року відповідно до пункту 1 постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», термін дії яких постійно продовжувався, а позивач зазначає, що після введення карантинних обмежень шраф, пеня (неустойка) не нараховувались, за таких обставин суд припускає, що така неустойка могла бути нарахована починаючи з дати прострочення виконання, а саме з жовтня 2018 року і до березня 2020 року. За таких обставин, оскільки позов подано до суду лише 03.06.2022, а тому позивачем пропущено річний строк позовної давності для звернення до суду із вимогою про стягнення неустойки, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відмову в частині стягнення з відповідача неустойки у розмірі 2000 грн. Враховуючи викладене позов підлягає частковому задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial