Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить визнати останнього такими, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВВО №089367, зареєстровано в реєстрі за № 4582, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5721361 від 06.12.2004 року серії СВН №347814. У вказаному житловому будинку крім неї зареєстрований також [PERSON] , [INFO] . Відповідач фактично не проживав у вказаному житловому будинку, не використовує його у якості житла та постійного місця проживання, участі у витратах на комунальні послуги не бере. Добровільно знятися з реєстраційного обліку з будинку відмовляється. Реєстрація відповідача створює їй перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження будинком. Ухвалою суду від 03.02.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01.03.2022 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, судова повістка повернулась на адресу суду зі штемпелем «Укрпошти» та відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою», причина неявки суду не відома. Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом виклику через офіційний веб-сайт Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеним про час і місце розгляду справи. У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду, справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВВО №089367, зареєстровано в реєстрі за № 4582, виданого завідуючою [PERSON] . Налдіною, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5721361 від 06.12.2004 року серії СВН №347814. Згідно довідки про склад сім`ї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1262 від 20.05.2021 року, виданої реєстраційним відділом управління забезпечення діяльності виконавчого комітету Подільської міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровано двоє осіб: [PERSON] [INFO] власник та [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується актом голови квартального комітету №9 від 21.05.2021 року, з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за вказаною адресою, про що свідчать сусіди: [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користуватися ним. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом\~статті 319 зазначеного Кодексу\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~статті 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає в житловому будинку без поважних причин, відповідно він втратив право користування вказаним житловим будинком, а тому позовна заява обґрунтована, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підлягає задоволенню. Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. У зв`язку з тим, що позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved