Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

01.11.2021р. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить: позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , року народження та стягнути аліменти з [PERSON] , [PERSON] на користь опікуна або дитячого закладу, в якому буде перебувати дитина, на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з кожного окремо, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області - 01.11.2021 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що мати дитини [PERSON] без реєстрації, без постійного місця проживання, не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, вихованням та утриманням дитини не займається. Перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.04.2016 року). Ймовірне місце перебування: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З сім`єю не проживає з 2018 року, ймовірне місце перебування: [ADDRESS] . Державна реєстрація народження малолітнього [PERSON] проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України). Згідно з інформацією КНП IMP «Ізмаїльська міська центральна лікарня», [PERSON] , [PERSON] за медичною допомогою до КНП IMP IP ОО «Ізмаїльський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» не звертались, на обліку у лікарів-спеціалістів поліклініки КНП IMP IP ОО «Ізмаїльська міська центральна лікарня», лікаря-психіатра та лікаря-фтизіатра не перебувають. [INFO] у пренатальному центрі II рівня КНП IMP IP ОО «ІМЦЛ» о 9.30 [PERSON] народила дитину чоловічої статі та покинула її, про що 23.07.2021 завідуючою відділенням новонароджених Притулко О.П. , завідуючою АВ №2 Хижою І.В. , старшою медсестрею відділення новонароджених Т.І. Желясковою, старшим інспектором ювенальної превенції Ізмаїльського районного ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Кочколовим Р.І., головним спеціалістом служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Шебалдіною Є.Г., складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 620 від 30.07.2021 «Про залишену дитину» малолітній дитині надано прізвище, ім`я, по батькові. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00032093625 від 12.08.2021, державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] , проведено органом опіки та піклування відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. На підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до дитячого закладу на повне державне забезпечення» № 678 від 25.08.2021, малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано до КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради», де він перебуває по теперішній час. Згідно з наказом служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 75 від 12.08.2021 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах.В ході бесіди з [PERSON] , спеціалісти ССД запрошували її для з`ясування обставин, що призвели до відмови від дитини, але вона жодного разу не з`явилася. Відповідно до акту про результати відвідування та піклування дитиною КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» від 18.10.2021, за весь час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , батьки жодного разу його не відвідали, не цікавились його долею, станом здоров`я ні в усній, ні в письмовій формі не виявили бажання повернути в сім`ю, тобто самоусунулись від виховання та утримання дитини. Таким чином, батьки жодної участі у житті сина [PERSON] не приймають та матеріально не забезпечують. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 01.11.2021 року позовна заява, в порядку ст. 33 ЦПК України, розподілена та передана судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигуліну С.М. Ухвалою судді Жигуліна С.М. від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2022 року, проведеного на підставі зборів суддів, рішення зборів суддів №6 від 11.05.2022, справа №946/9150/21 розподілена та передана на розгляд судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамову А.С. Ухвалою суддіАдамова А.С. від 16 травня 2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до [PERSON] , [PERSON] , третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - КНП "Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини" Одеської обласної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 28 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті та вирішено провести заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання 19.07.2022 року не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Представник третьої особи КНП "Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини" Одеської обласної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.08.2021 року виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [PERSON] являються батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження малолітнього [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України). На адресу служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надійшло повідомлення від адміністрації КНП IMP IP ОО «ІМЦЛ» про те, що з [INFO] у КНП IMP IP ОО «Ізмаїльська міська центральна лікарня» перебуває дитина чоловічої статі, яка залишилася без батьківського піклування. [INFO] у пренатальному центрі II рівня КНП IMP IP ОО «ІМІДЛ» о 9.30 год. [PERSON] народила дитину чоловічої статі та покинула її, про що 23.07.2021 завідуючою відділенням новороджених Притулко О.П. , завідуючою АВ №2 Хижою І.В. , старшою медсестрею відділення новороджених Т.І. Желясковою, старшим інспектором ювенальної превенції Ізмаїльського районного ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Кочколовим Р.І., головним спеціалістом служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Шебалдіною Є.Г., складено акт від 23.07.2021 закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Повідомленням від 23.07.2021 за №01/04-612 КНП IMP «ІМІДЛ» повідомлено службу у справах дітей про проведення необхідних заходів та взяття під соціальний супровід дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 620 від 30.07.2021 «Про залишену дитину» малолітній дитині надано прізвище, ім`я, по батькові. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 678 від 25.08.2021 «Про влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до дитячого закладу на повне державне забезпечення» [PERSON] , [INFO] , влаштовано до дитячого закладу на повне державне забезпечення. Згідно з наказом служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 75 від 12.08.2021 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах. Відповідачка [PERSON] народила 5-х дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , однак не займається вихованням жодної із них. Відповідачка [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно старших дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №№1006, 1007 від 04.12.2014 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №№ 1008, 1009 від 04.12.2014 року, бабуся, [PERSON] , [INFO] , призначена опікуном над [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають в сім`ї опікуна за адресою: [ADDRESS] . В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з [PERSON] та [PERSON] . В ході бесіди з [PERSON] спеціалісти ССД запрошували її для з`ясування обставин, що призвели до відмови від дитини, але вона жодного разу не з`явилася. Відповідно до акту про результати відвідування та піклування дитиною КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» від 18.10.2021. за весь час перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , батьки жодного разу його не відвідали, не цікавились його долею, станом здоров`я ні в усній, ні в письмовій формі не виявили бажання повернути в сім`ю, тобто самоусунулись від виховання та утримання дитини. Після з`ясування обставин, що призвели до вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав, служба у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області винесла це питання на розгляд комісії із питань захисту прав дитини. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.10.2021 за №01/28-1213 встановлено, щопозбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для застосування до винної особи такого виду відповідальності, як позбавлення батьківських прав. У відповідності до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2), жорстоко поводяться з дитиною (п.3). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п.15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що поданий Органом опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав є достатньо обґрунтованим. Відповідачі по справі жодним чином не були позбавлені інформації стосовно міста перебування дитини, не створювались перешкоди у спілкуванні батьків з дитиною, прийманні участі батьків у вихованні, що свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на відповідачів законом. Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідачів, на думку позивача, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Позивачем було надано суду переконливі докази того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків і вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення їх батьківських прав. Враховуючи, що відповідачі по своїй волі не виконують обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надають, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Що стосується позовної вимоги стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином однією із обов`язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними дітям матеріальної допомоги. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, якщо: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до п.15 ч.3 ст.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров?я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вище та наведені обставини, суд вважає за можливе покласти на відповідачів такий обов`язок як сплата аліментів. Виходячи з принципу балансу інтересів, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати аліменти у розмірі співмірному із матеріальним його забезпеченням, а тому позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, та суд вважає за можливе стягувати з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь опікуна або дитячого закладу, в якому буде перебувати дитина, на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з кожного окремо, починаючи з дати подачі позовної заяви до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області до досягнення повноліття, а саме: до [INFO] . Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідачі по своїй волі не виконують обов`язки по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає за необхідне позов Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved