Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 15 грудня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , проте відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору як під час укладання договору, так і після цього. У 2019 році відповідач передав, а позивач прийняв ключі від спірного будинку. Позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 60000 грн. за продаж спірного будинку однак, до цього часу договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили, у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору. З 01.01.2013 договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають лише нотаріальному посвідченню. Просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , між сторонами дійсним; визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м. Позивач до початку підготовчого судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до початку підготовчого судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що\~відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАВ №830199 від 14 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Лівінською Ю.О., зареєстрованого в реєстрі за №205, [PERSON] , після смерті [INFO] матері [PERSON] , належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 27.,7 кв.м., загальною площею 53,8 кв.м. Право власності на вищевказаний будинок зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом серії ЕЕР №252264 від 14 листопада 2015 року. 15 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач зобов`язався передати, а відповідач прийняти обумовлену суму грошових коштів за продаж будинку в розмірі 2000 доларів США з порядком оплати щомісячно по 100 доларів США за курсом гривні на момент виплати до моменту виплати повної вартості житлового будинку з правом внесення плати наперед у будь-який строк, а відповідач - передати позивачу у власність житловий будинок після повної виплати його вартості. Позивач передав відповідачу повну суму за купівлю житлового будинку, а відповідач передав у власність позивачу житловий будинок. Даний факт не оспорювався сторонами, натомість відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу відсутнє. Згідно з ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4\~ст. 203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 657 ЦК України\~встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3\~ст. 640 ЦК України\~договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9\~роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст.\~210,\~640 ЦК України\~пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення\~статті 220 ЦК України\~можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу\~ст. 657 ЦК України\~підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2\~ст. 220 ЦК України. Однією з умов застосування ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Верховний Суд\~України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу житлового будинку, від нотаріального посвідчення якого одна із сторін ухиляється, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved