Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом, який обґрунтували тим, що вони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . В даному житловому будинку на даний час зареєстрований як за місцем проживання [PERSON] . Відповідач не проживав за вказаною адресою жодного дня, його реєстрація за вказаною адресою чинить позивачам перешкоди у користуванні будинком. Проте, добровільно знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою відповідач не бажає. Тому [PERSON] та [PERSON] просять визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.31-32). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання позивачів про виклик та допит свідків (а.с.48-49). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.50). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. ІІІ. Ставлення сторін до пред`явленого позову. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. [PERSON] надала до суду заяву, якою також підтримала позовні вимоги та просила проводити розгляд цивільної справи за її відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Про поважні причини, які перешкодили йому з`явитись у судове засідання, не повідомив. IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 грудня 2020 року (а.с.46,47). В даному житловому будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] . Вказана обставина підтверджується довідкою, виданою реєстраційною службою Бориспільської міської ради Київської області (а.с.24). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються гл.31 «Загальні положення про право власності» та гл.32 «Право користування чужим майном» ЦК України. V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 та ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. У відповідності до ч.1 ст.405 ЦК України та ч.1 ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від м05 листопада 2014 року у справі №6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16; Верховним Судом у постанові від 16 січня 2019 року у справі №309/2477/16-ц (провадження №61-43149св18), порівняльний аналіз статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України дає підстави дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. За змістом акту обстеження житлово-побутових умов від 08 жовтня 2021 року, складеного депутатом Бориспільської міської ради Київської області Луцівом І.М., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , матір, [PERSON] , син, [PERSON] , невістка, [PERSON] , невістка, а також онуки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сусідом позивачів та знає їх все своє свідоме життя. Періодично свідок відвідує позивачів. [PERSON] свідок не знає та ніколи не бачив. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона також є сусідкою позивачів. Часто буває в гостях у позивачів, вони є подругами. Проте, свідок жодного разу не бачила [PERSON] . Таким чином встановлено, що позивачі є власниками спірного житлового будинку, відповідач не пов`язаний спільним побутом з позивачами, за адресою зареєстрованого місця проживання не проживає. Незважаючи на це, відмовляється добровільно знятись з реєстрації у спірному житловому будинку. Зважаючи на те, що реєстрація місця проживання відповідача у вказаному будинку створює для позивачів перешкоди у користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися і розпоряджатися власним майном. Тому, суд вважає за допустиме визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved