Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, що зареєстрований Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 674. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Позивачка зазначає, що не може самостійно забезпечити належний рівень життя для сина, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні ј частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідач працює в Державному Підприємстві «Інформаційні судові системи» керівником Регіональної Служби підтримки в Сумській області та має постійних дохід. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати такий розмір аліментів. За таких обставин просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного\~ районного суду м. Суми від 08 червня 2022 року відкрито провадження по зазначеній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, справа призначена до судового розгляду на 27 липня 2022 року о 11 год. 20 хв. В судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву, просила задовольнити її. Вказала, що вже пів року вона та відповідач не проживають разом. Зазначає, що відповідач виконує обов`язки батька перед дитиною, але на даний час позивачка не працює, тому не має можливості в повній мірі покривати затрати на дитину. Дитині було проведено дві операції, одну з яких позивачка сплатила повністю за власний кошт, іншу допоміг оплатити відповідач. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини з доходу за основним місцем роботи та заперечує щодо стягнення аліментів з інших видів його доходу. Зазначає, що підтримує дитину та приймає участь в її житті. Свої заперечення обґрунтовує тим, що кожний місяць 25% своєї заробітної плати перераховує на картку позивачки для забезпечення дитини, це 6000 грн., що в три рази перевищує мінімальну суму прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач впевнений, що зазначена сума повністю задовольнить потреби дитини, оскільки має намір і в подальшому підтримувати дитину та приймати участь в її житті та розвитку. Не згоден сплачувати аліменти з усіх видів доходу, оскільки окрім заробітної плати відповідач має ФОП, який не приносить постійного доходу та виплачувати аліменти з цього виду діяльності практично не можливо. Зазначив, що його заробітна плата складає приблизно 24\~000 грн. З підприємницької діяльності на даний час дохід не отримує. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони 08 серпня 2014 року зареєстрували шлюб (а.с. 4) та мають від шлюбу сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом\~ про народження\~(а.с. 5), а також не заперечуються відповідачем.\~ За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, працює керівником регіональної служби підтримки Державного підприємства «Інформаційні судові системи», отримує дохід, має задовільний стан здоров`я, та є фізичною особою підприємцем, особи, які б перебували на його утриманні, відсутні. Відповідачем не доведено, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини зі всіх видів доходу. Його доводи щодо стягнення аліментів лише з його основного заробітку суд не приймає до уваги, оскільки вони не грунтуються на вимогах діючого законодавства. Так позивачка, скориставшись правом передбаченим ч. 3 ст. 181 СК України, при зверненні до суду обрала спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у частці від доходу батька. Нормами ч. 1 ст. 183 СК України визначено, що судом визначається частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Тобто законодавством визначений конкретний перелік об`єктів, з якого має визначатися частка сплати аліментів, що обумовлено інтересами дитини, на користь якої такі аліменти стягуються. З вказаного вбачається, що відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в заявленому позивачкою розмірі та з усіх видів його доходу, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Такий розмір аліментів є співмірним з матеріальними можливостями відповідача та не призведе до погіршення його матеріального становища. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 03 червня 2022 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved