Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

30 вересня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги. Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за внески за отримані житлово - комунальні послуги в сумі 7 666,50 грн., 1652,38 грн. інфляційної складової боргу та 637,08 грн. - 3 % річних, а також відшкодувати за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2400,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 грудня 2015 року співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький». Функції з управління та обслуговування багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , ОСББ «Стародарницький» розпочало з 31 жовтня 2016 року. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В результаті несплати [PERSON] внесків на утримання будинку ОСББ «Стародарницький» за період з серпня 2018 року по липень 2021 року включно, станом на 18 серпня 2021 року нараховано заборгованість у розмірі 7 666,50 грн. У зв`язку із простроченням сплати відповідачем спожитих житлово-комунальних послуг позивачем також нараховано 3 % річних у розмірі 637,08 грн та інфляційні втрати у розмірі 1652,38 грн. 18 жовтня 2021 року ухвалою відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. 21 січня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про задоволення позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Присуджено до стягнення з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» заборгованість за щомісячні внески на утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] за період з серпня 2018 року по липень 2021 року у розмірі 7666 (сім тисяч шістсот шістдесят шість) гривень. 50 коп., інфляційні нарахування в сумі 1652 (одна тисяча шістсот п`ятдесят дві) гривні 38 коп., 3 % річних в сумі 637 (шістсот тридцять сім) гривні 08 коп., витрати на правничу допомогу в сумі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень 00 коп., та гонорар адвоката у розмірі 995 (дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривні 59 коп., а всього 13 351 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят одна) гривень 55 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень. 00 коп. 14 квітня 2022 року представник відповідача Вагоровська Анжеліка Едуардівна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року, просила скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 16 червня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва заяву представника відповідача Вагоровської А.Е., яка діє в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року, - задоволено. Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року, ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Виходячи з положень ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представники позивача Логвин А.В. та Калашнюк О.С. у судовому засіданні, з урахуванням позиції представника відповідачки [PERSON] - адвоката Вагоровської А.Е., яка підтвердила оплату від імені відповідачки [PERSON] її сином [PERSON] внесків на проектування та будівництво електромереж по квитанції № 0.0.2400723109.1 від 30.12.2021 року, позовні вимоги просили задовольнити частково та стягнути з відповідачки, на підставі ст. 625 ЦК України, інфляційну складову боргу в розмірі 1652,38 грн. та 3 відсотки річних від простроченої суми основного боргу в розмірі 637, 08 грн. Додатково пояснили суду, що на відповідачку [PERSON] , як на власника квартири [ADDRESS] , утримання та обслуговування якого здійснюється ОСББ «Стародарницький», покладається обов`язок своєчасно та повному обсязі сплачувати на обслуговування будинку щомісячні внески до ОСББ «Стародарницький», у тому числі на неї покладався обов`язок своєчасно сплатити внесок, затверджений п.2 протоколу загальних зборів ОСББ «Стародарницький» №8 від 07.08.2018 року: «про збір коштів на виконання робіт з проектування та будівництва електричних мереж з подальшою передачею на баланс ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», підключенням будинку по постійній схемі та укладення прямого договору на постачання електричної енергії з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». У зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачки внесків по квитанціям, які направлялись на її адресу, станом на 30.12.2021 року у неї перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 7 666,50 грн. Вважали, що навіть наявність сплати внесків - основної суми заборгованості, відповідач не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання, передбаченого ст.625 ЦК України. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Вагоровська А.Е. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, у звязку з відсутністю предмету спору. При цьому, підтвердила оплату від імені відповідачки [PERSON] її сином [PERSON] внесків на проектування та будівництво електромереж по квитанції № 0.0.2400723109.1 від 30.12.2021 року у розмірі 7 666,50 грн. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачки інфляційної складової боргу в розмірі 1652,38 грн. та 3 відсотків річних від простроченої суми основного боргу в розмірі 637, 08 грн., посилаючись на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, отже нарахування та стягнення судом 3% річних та інфляційних втрат за період з 17 березня 2020 року по дату завершення нарахування зобов`язань згідно розрахунку заборгованості. Таким чином, вислухавши учасників цивільного процесу, наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав та предмету позову, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дають підстави для ухвалення судового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 271156626 від 18.08.2021 року. (а.с.6). Співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницьке», державна реєстрація якого відбулась 17.12.2015 року. Відповідно до протоколу загальних зборів № 4-3, від 31.10.2016 року, функції з управління та обслуговування багатоквартирного будинку [ADDRESS] , ОСББ «Стародарницький» розпочато з 31.10.2016 року. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» діє на підставі Статуту, який затверджено Загальними зборами ОСББ «Стародарницький» (протокол №7 від 20 січня 2018 року). Згідно Статуту, ОСББ «Стародарницький» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за місцезнаходженням: [ADDRESS] . (а.с.12-16). Згідно пункту 2.1. Статуту ОСББ «Стародарницький», метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна Об`єднання, своєчасного надходження коштів від співвласників багатоквартирного будинку для сплати всіх платежів, передбачених законодавством, цим Статутом та правочинами, що укладені Об`єднанням. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Пунктом 2.2. Статуту визначено, що завданням Об`єднання є забезпечення: належного утримання будинку та прибудинкової території; реалізація прав власників приміщень та квартир будинку на володіння, користування та розпорядження спільним майном; сприяння співвласникам Об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; виконання власниками приміщень та квартир будинку своїх зобов`язань та обов`язків, пов`язаних з діяльністю Об`єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб. Протоколом № 8 зборів співвласників багатоквартирного будинку « Стародарницький », які відбулися 07 серпня 2018 року, затверджено внески на виконання робіт з проектування та будівництва електричних мереж з подальшою передачею на баланс ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», підключенням будинку по постійній схемі та укладення прямого договору на постачання електричної енергії з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (а.с. 8-9). Згідно розрахунку заборгованості наданих послуг станом на 18 серпня 2021 року у відповідачки виникла заборгованість за період з серпня 2018 року по липень 2021 року по оплаті внеску на проектування та будівництво електричних мереж у розмірі 7 666,50 грн. (а.с. 5). За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. (ст. 7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Частина 3 статті 23 цього Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником квартири, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Пунктом 1 частини першої « передбачене право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачка своєчасно не сплатила внески на проектування та будівництво електричних мереж, в результаті чого станом на 18 серпня 2021 року у відповідачки перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 7 666,50 грн. Разом з тим, представники позивача у судовому засіданні підтвердили, що після пред"явлення позову до суду, відповідачкою на рахунок ОСББ «Стародарницький» здійснено оплату заборгованості по внескам на проектування та будівництво електричних мереж на виконання протоколу № 8 зборів співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» від 07 серпня 2018 року, а тому станом на 30.12.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за період з серпня 2018 року по липень 2021 року - відсутня, що підтверджується квитанцією №0.0.2400723109.1 від 30.12.2021 року (а.с.57). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Отже, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі №456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження №61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20 (провадження №61-9658св20), від 23 грудня 2020 року у справі №522/8782/16-ц (провадження №61-21649св19). Таким чином, сама по собі сплата відповідачем заборгованості, після відкриття провадження у справі, за наявності вимог позивача про стягнення грошового зобов`язання, передбаченого ст.625 ЦК України, судового збору та витрат на правничу допомогу, не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому відсутні визначені процесуальним законом підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Так, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з серпня 2018 року по липень 2021 року у розмірі 1 652,38 грн. та три проценти річних за період з серпня 2018 року по липень 2021 року у розмірі 637,08 грн. Доводи представника відповідача про те, що в порушення ч.4 ст.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» позивачем у розрахунок заборгованості було включено нарахування та стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне здійснення внесків за житлово-комунальні послуги, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. Пунктом 4 ч.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Як слідує з позовної заяви, позивач ставив питання про стягнення з відповідачки 3% річних та інфляційних витрат, визначених ст. 625 УЦК України. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 січня 2019 року в справі №922/175/18). За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Тому за прострочення виконання зобов`язання щодо оплати внесків за період з серпня 2018 року по липень 2021 року з урахуванням суми заборгованості та індексів інфляції сума інфляційних втрат становить у розмірі 1 652,38 грн. Також судом перевірено розрахунок трьох відсотків річних та встановлено таке. За прострочення зобов`язання щодо оплати щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з серпня 2018 року по липень 2021 року з урахуванням суми заборгованості три відсотки річних становить у розмірі 637,08 грн. Судом встановлено, що відповідачка своєчасно не вносила плату за внески на проектування та будівництво електромереж, розмір яких встановлений рішенням загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» від 07 серпня 2018 року, в результаті чого станом на 18.08.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 7 666,50 гривень, з яких: за внески на проектування та будівництво електромереж у розмірі 7 666,50 гривень, втрати від інфляції у розмірі - 1 652,38 гривень, а також 3% річних у розмірі - 637,08 гривень, які нараховано відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ці обставини підтверджуються долученими до справи доказами, які надано позивачем. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з серпня 2018 року по липень 2021 року у розмірі 1 652,38 грн. та трьох процентів річних за період з серпня 2018 року по червень 2021 року у розмірі 637,08 грн., підлягають задоволенню повністю. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький», код ЄДРПОУ 40182399, юридична адреса: 02090, Харківське шосе, 17-а, м. Київ, інфляційні втрати за період з серпня 2018 року по липень 2021 року у розмірі 1 652,38 грн. (одна тисяча шістсот п`ятдесят дві) грн. 38 коп. та три проценти річних за період з серпня 2018 року по липень 2021 року у розмірі 637 (шістсот тридцять сім) грн. 08 коп. Що стосується розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 02 липня 2021 року між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» та Адвокатським бюро Калашнюк і Партнери, що є платником єдиного податку третьої групи, в особі адвоката Калашнюка С.А., укладено Договір про надання правової допомоги № 27, відповідно до умов якого, договором регулюються правовідносини щодо надання виконавцем правової допомоги, а саме: ознайомлення із статутними документами ОСББ, ознайомлення з рішеннями загальних зборів, проведення розрахунку заборгованості та підготовка позовної заяви з додатками та документів для звернення до суду в порядку позовного провадження за період боргу: з щодо боржника [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] , та подати до суду позовної заяви не пізніше 10 жовтня 2021 року, через засоби поштового зв`язку або безпосередньо через канцелярію Дніпровського районного суду міста Києва або через електронний суд, орієнтовний обсяг витраченого часу - 4 години. Відповідно до п. 5 Договору про надання правової допомоги № 27, за надання послуг згідно п. 2.1. Договору замовник сплачується виконавцеві винагороду у розмірі 2 400,00 гривень 00 копійок за чотири години часу витраченого на збір доказів, підготовки матеріалів, для звернення до суду та підготовку позовної заяви в подачу її до суду, з розрахунку одна година - 600 гривень (без ПДВ). При цьому, питання оплати судового збору та інші судових витрат пов`язаних із сплатою обов`язкових зборів, внесків та платежів покладається на замовниками. Судом встановлено, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 400,00 грн, що підтверджено Договором про надання правової допомоги № 27 від 02 липня 2021 року, рахунком-фактурою № РФ-00079 від 02 липня 2021 року, платіжне доручення № 201 від 25 серпня 2021 року, Актом надання послуг № 79 від 28 серпня 2021 року. Враховуючи те, що позивачем сплачено витрати на професійну правничу допомогу у розмір 2 400,00 грн. відповідно до копій Платіжного доручення № 201 від 25 серпня 2021 року, вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача. Крім того, позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» просить стягнути з відповідача на свою користь гонорар успіху в розмірі 909,65 гривень, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 5.2. Договору про надання правової допомоги № 57, гонорар успіху - додаткова винагорода - форма винагороди адвоката за позитивне вирішення справи та досягнення мети, визначеної довірителем. Сторони за взаємною згодою вирішили встановити гонорар успіху адвоката за позитивне вирішення даної справи згідно договору в розмірі 10% від суми задоволених Дніпровським районним судом міста Києва позовних вимог. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови). З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Визначивши витрати, що мають бути компенсовані за рахунок відповідача, враховуючи, що їх фактично понесено, суд приходить до висновку, що заявлена вимога про включення до суми відшкодування витрат за професійну правничу допомогу гонорару успіху в розмірі 995,59 гривень, задоволенню не підлягає, оскільки вказані зобов`язання виникли лише між адвокатом і клієнтом, а тому не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними та оцінюючи їх необхідність. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, є обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 270 гривень 00 копійок, який сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи викладене та

Outcome: partial