Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: 1. Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири 419 від 30 січня 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лодокс» » та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко Кариною Євгеніївною, зареєстрований в реєстрі за № 190. 2. Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дубенко Карини Євгеніївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39443607 від 31.01.2018 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04621580000, з припиненням запису про право власності 39443607 від 30.01.2018 року. 3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лодокс » на користь Української студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» 4540 грн. 00 коп. судового збору . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» є державним підприємством, діє у сфері телебачення та підпорядковується Державному комітету телебачення і радіомовлення України (Держкомтелерадіо). 30.01.2004 року між УСТФ «Укртелефільм» та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» укладено Договір про спільну діяльність 30.01.2004 року без створення юридичної особи з метою забезпечення спільного інвестування та залучення коштів щодо об`єкту інвестування, ведення спільної господарської діяльності по продажу та іншій реалізації приміщень об`єкту інвестування та отримання прибутку для його учасників. Об`єктом спільної діяльності (об`єктом інвестування) є адміністративно-житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,93 га у Дніпровському районі м. Києва по вул. Ованеса Туманяна, 15-А . Протягом 2014 та 2017 років щодо майна позивача, обсяг якого охоплюється даними порівняльної відомості та актів розподілу тривали судові процеси, предметом яких було визнання недійсним договору іпотеки разом з заявленими похідним вимогами щодо визнання недійсними локальних актів юридичних осіб щодо передання до статутних фондів майнових прав на майно, визнання недійсними інвестиційних угод та скасуванням державної реєстрації за особами приватного права, за результатами яких доведено приналежність майнових прав на об`єкти нерухомості за актом розподілу майнових прав від 24.02.2009 року та порівняльною відомістю від 26.06.2013 року за позивачем. 12.06.2017 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лодокс» укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №28/1-13. 26.01.2018 року реєстраторами Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» на підставі поданих документів, та договору купівлі-продажу майнових прав від 12.06.2017 року № 28/1-13, були вчинені реєстраційні дії, та право власності на об`єкт було зареєстроване за відповідачем - 2 в рамках виконання Договору купівлі-продажу майнових прав від 12.06.2017 № 28/1-13 - ТОВ «Лодокс». 30.01.2018 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К. Є., було посвідчено дублікат купівлі-продажу об`єкту, за яким відбувся продаж об`єкту від відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Лодокс» іншому набувачу - [PERSON] . Водночас, рішенням Господарського суду м. Києва по справі № 910/2692/18 від 07.11.2018 року визнано недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 року, укладений між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ТОВ «Лодокс», з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, з моменту укладання. Вказане рішення залишено в силі судами вищих інстанцій. Станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом, підстава набуття права власності ТОВ «Лодокс» - першого набувача об`єкту є скасованою. Разом з тим, позивач наголошує, що правові наслідки недійсних правочинів у вигляді реституції не були застосовані судом до покупця ТОВ «Лодокс» у порядку ст.216 ЦК України, оскільки, на час розгляду заяви про визнання договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1- 13 від 12.06.2017 року, укладений між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ТОВ «Лодокс» недійсним власником спірної нерухомості був відповідач-1. Під час розгляду справи 910/2692/18 з-поміж інших підстав визнання договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 року недійсним, була підстава визнання його недійсності, яка пов`язана з порушенням при укладанні вказаного правочину публічного порядку, у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову. Всупереч встановленим обтяженням щодо вказаного об`єкту нерухомості, відповідачами були проведені реєстраційні дії, у зв`язку із чим позивач просить визнати недійсним договір купівлі продажу 419 від 30 січня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є., зареєстрований в реєстрі №190. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.06.2021 відкрито провадження у справі за позовом Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «УКРТЕЛЕФІЛЬМ» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОДОКС», треті особи без самостійних вимог: Державний комітет телебачення та радіомовлення України, Національне антикорупційне бюро України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дубенко Карина Євгенівна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення учасників справи. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. За клопотанням позивача витребувано докази від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради. Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками відповідачами [PERSON] , ТОВ «ЛОДОКС» та третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. отримано не було, а конверти зі вказаними документами повернулися на адресу суду. Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження отримав 05.07.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 23.07.2021 до суду від представника третьої особи Національного антикорупційного бюро України - Максим`як А. надійшло клопотання про розгляд цивільної справи без їх участі. 01.09.2021 від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради на виконання ухвали суду від 17.06.2021 надійшли належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи № 204621580000. 09.09.2021 до суду надійшов лист Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради щодо надання матеріалів реєстраційної справи. Інших заяв по суті справи, клопотань до суду не надходило. Ухвалою суду від 16.11.2021 закрито підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання викликано сторони по справі. У судове засіданні сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. 21.06.2022 від голови комісії з перетворення Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «УКРТЕЛЕФІЛЬМ» Аврахова Т.Г. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, 30 січня 2004 року в місті Києві між Закритим акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів (Укртелефільм) укладено Договір про спільну діяльність без створення юридичної особи. За п.1.1. статті 1 Договору, останній укладений з метою забезпечення спільного інвестування та залучення коштів щодо об`єкту інвестування, ведення спільної господарської діяльності по продажу та іншій реалізації приміщень об`єкту інвестування та отримання прибутку для його учасників. 15.10.2005 між позивачем та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» укладено акт розподілу квартир в адміністративно-житловому комплексі за адресою: вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва . 24.02.2009 між позивачем та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» укладено акт розподілу квартир в адміністративно-житловому комплексі за адресою: вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва , яким, у зв`язку з наявністю технічної документації по вказаному адміністративно-житловому комплексу, сторони визначили перелік житлових приміщень, які передаються у власність позивача та ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» згідно з умовами договору про спільну діяльність без створення юридичної особи від 30.01.2004 р. 26.06.2013 між Українською студією телевізійних фільмів Укртелефільм та Приватним акціонерним товариством «Міжнродна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» була складена порівнювальна відомість, за якою на підставі акту розподілу квартир від 24.02.2009, даних технічних паспортів на квартири, виготовлених БТІ станом на 25.01.2012; та поштової адреси сторони підтвердили перелік квартир за новою нумерацією та з уточненням площ, які були розподілені між сторонами відповідно до умов Договору про спільну діяльність без створення юридичної особи від 30.01.2004. За умовами складеної порівняльної відомості від 26.06.2013 сторона 1, тобто Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», набула у власність визначений у вказаній відомості перелік квартир, серед яких трикімнатна квартира № 419 , загальною площею відповідно до техпаспорту 121,1 кв.м. 12.06.2017 між Українською студією телевізійних фільмів (Укртелефільм) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОДОКС» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13. За п.п.2.2 п.2 сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт капітального будівництва, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна 15-А , з наступними характеристиками, зокрема, але не виключно: адреса об`єкта будівництва: [ADDRESS] ; площа: 121,1; кількість кімнат: 3. Відповідно до акту приймання-передачі № 1 до Договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 року, укладеного 19 грудня 2017 року між Українською студією телевізійних фільмів (Укртелефільм) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОДОКС», на виконання умов договору, продавець передає, а покупець приймає майнові права на об`єкт нерухомості, що випливають з Договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 12.06.2017 року, зокрема, але не виключно на об`єкт нерухомості: адреса об`єкта будівництва: [ADDRESS] ; площа: 121,1; кількість кімнат: 3. 26.01.2018 реєстраторами Київської філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» зареєстроване право власності на об`єкти нерухомості у відповідності до договору купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 від 2.06.2017 за ТОВ «ЛОДОКС». За матеріалами реєстраційної справи № 204621580000 вбачається, що 30.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОДОКС» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири. Предметом вказаного договору, згідно п.п.1.1. є квартира [ADDRESS] . П.п.1.2 п.2 Договору визначено, що Продавець свідчить, що вищевказана квартира до укладання даного договору нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, не заставлена, не є об`єктом вимоги судового позову, іншого судового або урядового розгляду, в і під забороною не перебуває, як внесок до статутного фонду (капіталу) юридичних осіб і не, прав щодо неї у третіх осіб як в межа, так і за межами України нема. Продавець свідчить, що на момент підписання цього Договору щодо вищевказаної квартири, що відчужується за цим Договором, відсутні будь-які права влачності або користування малолітніх, неповнолітніх, недієздатних, обмежено дієздатних та непрацездатних осіб. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, що надані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. від 30.01.2018 року, квартира, що відчужується за цим Договором, під забороною відчуження (арештом) не перебуває. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 242860781 від 03.02.2021 державним реєстратором приватним нотаріусом Дубенко Кариною Євгенівною, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, 30.01.2018 р. 17:18:35 було здійснено державну реєстрацію права приватної власності номер запису про право власності/довірчої власності: 24612498 на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер: 204621580000, яким є квартира [ADDRESS] , за [PERSON] , підстава для державної реєстрації: Дублікат договору купівлі-продажу квартири, посвідчений Дубенко К.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30.01.2018 року за реєстровим номером №190, серія та номер: 288, виданий 09.02.2018, видавник: Дубенко К.Є. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39443607 від 31.01.2018 13:29:18, приватний нотаріус Дубенко Карина Євгенівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; форма власності: приватна. Водночас, ухвалою Господарського суду міста Києва 08.09.2016 по справі № 910/16474/16 були вжиті запобіжні заходи, шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, зокрема, але не виключно: квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Господарського суду міста Києва 06.10.2016 по справі № 910/16894/16 були вжиті заходи забезпечення позову, шляхом накладення арештів на об`єкти нерухомого майна та заборони органам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо об`єктів нерухомого майна, зокрема, але не виключно: квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У той же час, під час дії заборони відчуження, встановлених ухвалами суду, які зазначені вище, 12.06.2017 між Українською студією телевізійних фільмів (Укртелефільм) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОДОКС» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13, в подальшому було зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомості - квартира [ADDRESS] , за [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Дубенко К.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30.01.2018 року за реєстровим номером №190. Вказані вище ухвали суду були чинні на момент укладення та посвідчення зазначених договорів, у апеляційному та касаційному порядках були залишені без змін. Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За приписами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ст.ст. 202, 203, 204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 228 ЦК України визначає, що нікчемним є правочин, який порушує публічний порядок. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочинами, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, є правочини, що посягають на суспільні,, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК України). Отже, спрямованість правочину, що порушує публічний порядок, визначається встановленням мети відповідного волевиявлення на момент його здійснення. Для віднесення правочину до тих, що порушують публічний порядок, достатньо встановлення в особи, яка його здійснила, мети щодо настання неправомірних наслідків уже на стадії укладення договору, а не його виконання. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] не мав на меті добросовісне набуття права власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст.55 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні договорів про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, транспортних засобів перевіряється відсутність будь-якої заборони відчуження або арешту майна. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є. було видано дублікат договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Дубенко К.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30.01.2018 за реєстровим номером №190, за яким право власності на спірну квартиру було зареєстроване за [PERSON] у період дії заборони відчуження, встановлених ухвалами Господарського суду міста Києва. Також, у період дії заборони відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна безпосередньо позивачем, укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13, який у подальшому було визнано недійсним з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, з моменту укладання рішенням Господарського суду м. Києва від 07.11.2018 у господарській справі № 910/2692/18. Вказане рішення набрало законної сили. З обставин, що встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у господарській справі № 910/2692/18 випливає, що договір купівлі-продажу майнових прав № 28/1-13 з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, з моменту укладання, був укладений під впливом помилки, оскільки Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» під час відчуження ряду об`єктів нерухомого майна не було враховано встановлених ухвалами Господарського суду міста Києва заборон на відчуження нерухомого майна, тому визнаний вказаним судовим рішенням недійсним. Предметом вказаного договору були майнові права на об`єкти нерухомості, зокрема, але не виключно, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна,15-А . Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] є недобросовісним володільцем квартири [ADDRESS] , а державна реєстрація за ним права власності на вказане майно фактично зберігає за ним повноваження щодо володіння, користування та розпорядження спірним, то запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 122,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04621580000, що відображено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за № 24612498 від 30.01.2018, підлягає скасуванню. За нормою ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України). Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд має встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення. Відповідно до ч. 2 ст.55 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні договорів про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, транспортних засобів перевіряється відсутність будь-якої заборони відчуження або арешту майна. Наявність встановленої заборони відчуження виключає можливість відчужити нерухоме майно, якої стосується встановлена заборона. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Вказані правові висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18). Як встановлено за матеріалами справи, квартира [ADDRESS] , загальною площею 122,1 кв.м, є власністю «Українська студія телевізійних фільмів «УКРТЕЛЕФІЛЬМ», проте право власності на вказане майно зареєстроване за [PERSON] , поза волею дійсного власника на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Дубенко К.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30.01.2018 за реєстровим номером №190, під час дії встановленої судом заборони відчуження за об`єктами нерухомого майна, визначені ухвалами Господарського суду міста Києві від 08.09.2016, 06.10.2016, отже зазначене тягне за собою визнання недійсними всіх договорів, укладених відносно вказаного житла. ТОВ «ЛОДОКС» не було законним власником квартири [ADDRESS] , що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі № 910/2692/18, а отже незаконно розпорядилися ц им майном шляхом передачі його [PERSON] , тому задля захисту права власності дійсного власника цього майна в особі «Української студії телевізійних фільмів «УКРТЕЛЕФІЛЬМ» договір купівлі-продажу квартири 419 від 30 січня 2018, укладений між ТОВ «ЛОДОКС» та [PERSON] підлягає визнанню недійсним. За приписами частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація права власності, що відбулась на підставі документів, визнаних недійсними, порушує право дійсного власника цього майна - «Української студії телевізійних фільмів «УКРТЕЛЕФІЛЬМ», для відновлення якого, слід скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно № 39443607 від 30.01.2018 року, відповідно до якого 30.01.2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 122,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204621580000. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 122,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204621580000, що відображено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за № 39443607 від 30.01.2018 року, - оскільки судом встановлено, що для здійснення державної реєстрації права власності на вищевказану квартиру, яка фактично та на відповідних правових підставах належить «Українській студії телевізійних фільмів «УКРТЕЛЕФІЛЬМ», відповідачем ТОВ «ЛОДОКС» було відчужено спірний об`єкт нерухомого майна [PERSON] у період дії заборони відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна. Поза тим, підстава набуття права власності на квартиру [ADDRESS] , оспорювалось «Українською студією телевізійних фільмів «УКРТЕЛЕФІЛЬМ» у судовому порядку, що підтверджено наявними у справі належними, допустимими та достовірними доказами. Таким чином, рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] приватним нотаріусом Дубенко К.Є. прийнято з порушенням встановлених норм Законом України «Про нотаріат», тому оспорюваний запис про державну реєстрацію права власності на квартиру, який внесений без відповідних правових підстав, підлягає скасуванню в розрізі даного спору. Згідно ч. 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З огляду на викладене, суд доходить висновку про задоволення позову Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «УКРТЕЛЕФІЛЬМ» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОДОКС», треті особи без самостійних вимог: Державний комітет телебачення та радіомовлення України, Національне антикорупційне бюро України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дубенко Карина Євгенівна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача-2 на користь ДП «Української студії телевізійних фільмів «УКРТЕЛЕФІЛЬМ» підлягає стягненню судовий збір у сумі 4 540,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved