Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , 2003 р.н., що продовжує навчання у розмірі 5 000,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, починаючи стягнення від дня звернення з позовною заявою до суду та додаткові витрати на навчання у розмірі 15 750,00 грн. Позовна заява обґрунтована наступним. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.04.2011, який було розірвано 08.09.2021 Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У позивача та відповідача є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] [PERSON] проживає окремо від [PERSON] та їх спільної доньки. [PERSON] повністю знаходиться на утриманні батька, усі витрати по забезпеченню належного рівня фізичного, морального рівня дитини, розвитку спортивних та мовних здібностей, лікування тощо одноособово несе позивач. Мати матеріальної допомоги не надає, аліменти добровільно сплачувати відмовляється, хоча має таку можливість, є працездатною особою. [PERSON] є пенсіонером за віком, а спільна з відповідачем донька, яка вже повнолітня, навчається у Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка, форма навчання - контракт, на платній основі. У весь час спільного проживання позивач забезпечував фінансування сім`ї, повністю ніс побутові витрати, витрати пов`язані із навчанням та розвитком дитини, подорожі та відпочинок, лікування. Вартість додаткових витрат на утримання [PERSON] становить 15 750,00 грн., що підтверджується копією чеку про оплату за навчання. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 18.02.2022 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява з проханням проводити розгляд справи за відсутністю позивача та його представника. Відповідач у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації місця проживання, однак позовна заява з додатками була повернута до суду у зв`язку із відсутністю адресата за місцем проживання. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. [INFO] у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася донька [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрована та проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] (а. с. 4, 10). Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.04.2011 по 08.09.2021, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та про розірвання шлюбу (а. с. 12, 13). На даний час донька позивача та відповідача - [PERSON] досягнула повноліття. 11.09.2020 [PERSON] уклав з Київським національним університетом ім. Т. Шевченка договір № 3810 про надання освітньої послуги (навчання) [PERSON] . Згідно вказаного договору форма навчання - денна, рівень - бакалаврський, спеціальність - соціологія, строк навчання з 15.09.2020 по 30.06.2024, загальна вартість освітньої послуги становить 126 000,00 грн. Оплата вноситься щорічно, за перший курс навчання - протягом 5 днів після видання наказу ректора про зарахування, наступні курси: одноразово - до 10 вересня поточного навчального року; щороку - до 10 вересня поточного навчального року; за 1 семестр - до 10 вересня, за 2 семестр - до 10 лютого поточного навчального року; щомісяця - до 10 числа поточного місяця. Згідно відповіді декану факультету соціології № 017/82 від 25.11.2021 на адвокатський запит, [PERSON] навчається на другому курсі освітнього рівня бакалавр (а.с. 17). У зв`язку з навчанням, як вказує позивач, спільна з відповідачем дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач, на його думку, може надавати таку допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У ч. 2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 Сімейного кодексу України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання суду не надано. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, судом встановлено наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання доньки на період її навчання, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1 500 грн. щомісяця, на період навчання доньки і до закінчення навчання, але не більше як досягнення нею 23 років, починаючи з часу звернення позивача з заявою до суду. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на навчання у розмірі 15 750,00 грн., то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, перелік яких визначений цією статтею, він не є вичерпним і залежить від кожного окремого випадку. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, якими є періодичні витрати на лікування або оздоровлення дитини; систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України батько зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів - чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів. Виходячи з норм ст.185 СК України, під додатковими витратами слід розуміти періодичні витрати на лікування дитини, систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами, які потребують лікування, витрати на гуртки, заняття, тощо. Отже, з наведеного слід дійти висновку, що додаткові витрати на дитину це витрати, що викликані особливими обставинами/потребами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Додаткові витрати на дитину не є аліментами. Однак визначені позивачем у позові витрати у розмірі 17 750,00 грн., які були сплачені за навчання доньки сторін, не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial