Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] в населеному пункті Наталіївка Запорізького району Запорізької області. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO]. загинув її син [PERSON] , [INFO] , сержант, командир 3 мотопіхотного відділення - командир машини 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER], призваний на військову службу за контрактом, виконуючи бойове завдання, отримав вогнепальне поранення несумісне з життям. Зазначила, що вона є матір`ю загиблого та спадкоємцями першої черги на майно померлого. Окрім того вона має право на соціальне забезпечення та пільги, у зв`язку із смертю сина. 24.06.2022 р. [PERSON] звернулася до Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі з метою реєстрації смерті сина, однак отримала відмову, де їй було роз`яснено право звернення до суду, оскільки у неї відсутнє лікарське свідоцтво про смерть останнього. За таких обставин, з посиланням на п.8 ч. 1 ст.315 ЦПК України, [PERSON] просила ухвалити рішення, яким встановити факт смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , в населеному пункті Наталіївка Запорізького району Запорізької області, Україна. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 27.06.2022 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання. 30.06.2022 р. до суду надійшла заява [PERSON] про залучення її як законного представника малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в якості заінтересованої особи у даній справі. У заяві було зазначено, що встановлення факту смерті та обставин загибелі її батька в наслідок виконання бойових завдань, безпосередньо впливає на коло гарантованих законодавством прав та інтересів неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 07.07.2022 р. залучено до участі у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа Тростянецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про встановлення факту смерті, в якості заінтересованої особи [PERSON] , [INFO] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання [PERSON] не з`явилася. Представник заявника, адвокат Дудін Л.В. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі заявника. Заяву про встановлення факту підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. 04.07.2022 надійшла заява про розгляд справи без представника Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , в судове засідання не з`явилася. 08.07.2022 р. від її представника, адвоката Ніколаєва І.С. надійшло клопотання про розгляд справи без участі [PERSON] та її повіреного. Також просив долучити до матеріалів справи документи згідно додатку та врахувати їх під час розгляду справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в смт.Тростянець Тростянецького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 23 квітня 1985 року Тростянецьким районним відділом РАГС Вінницької області. З даного свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] зазначено: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] 26.07.2021 р. [PERSON] було підписано контракт з командиром військової частини [NUMBER] про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського сержантського та старшинського складу, строком на 3 роки. Окрім того, витягом із наказу №202 від 26.07.2021 р. командира військової частини [NUMBER] підтверджено, що сержанта [PERSON] зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду командиром 3 мотопіхотного відділення - командиром машини 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] військової частини [NUMBER] оперативного командування «Південь» Сухопутних військ Збройних Сил України, [NUMBER], який прибув із Гайсинського РТЦК та СП Вінницької області, з 26.07.2021 р. Також, на виконання розпорядження Командувача ОУВ «Південь» від 16.02.2022 р. №38дск, сержант [PERSON] вибув з району проведення табірного збору у польових умовах на 241 загальновійськовому полігоні до смт Сиваське Новотроїцького району Херсонської області. 20.03.2022 р. начальник другого відділу Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки [PERSON] повідомив [PERSON] , жительку смт.Тростянець, про те, що її син, сержант [PERSON] , [INFO] , командир 3 мотопіхотного відділення - командир машини 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] під час ракетного удару «Точка У» противником (російським окупантом) в населеному пункті Наталіївка Запорізького району, близько 7:30 [INFO]. отримав поранення не сумісне з життям. З Акту №84 про настання смерті від 21.06.2022 р. вбачається, що сержант [PERSON] [INFO]. приблизно о 07.30 год., перебуваючи у відрядженні до військової частини А4239, під час виконання завдань за призначенням на східній околиці м.Запоріжжя, зазнав ракетного обстрілу російським окупантами. В наслідок вогневого ураження, отримав ушкодження не сумісні з життям. Разом з тим, в.о. начальника відділу ДРАЦС відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , 1967 р.н.., оскільки документ, представлений заявником для підтвердження факту смерті, не є документом встановленої форми, відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зокрема, було рекомендовано звернутися до суду або ж надати оригінали документів для державної реєстрації смерті: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма 106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть. Вказане підтверджується відмовою у проведенні державної реєстрації від 24.06.2022 №680-21.28-73. Таким чином, через те, що у [PERSON] відсутню лікарське свідоцтво про смерть відповідної форми, заінтересована особа позбавлена можливості видати свідоцтво про смерть [PERSON] . Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст.82 ЦПК України, є обставина збройної (військової) агресії Російської федерації відносно України, окупації частини території України. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому у визначеному порядку було продовжено. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Заявник зазначила, що вона зверталася до заінтересованої особи з проханням надати інформацію про смерть сина, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду або ж надати оригінали документів для державної реєстрації смерті, які в останньої відсутні. З огляду на вказане, зареєструвати факт смерті [PERSON] , 1967 р.н. в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України заявник не в змозі, оскільки у неї відсутній оригінал лікарського свідоцтва про смерть форми 106/о. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду встановлено, що метою встановлення заявником факту смерті [PERSON] є оформлення спадкових прав та отримання компенсації як члену сім`ї загиблого військовослужбовця. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. ст.319 ЦПК України - рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином рішення суду є підставою для реєстрації смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про смерть.

Outcome: approved