Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

У серпні 2022 року Концерн «Міські теплові мережі» (далі - Концерн «МТМ») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення з заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає концерн «МТМ» за адресою: [ADDRESS] . За період з березня 2015 року по березень 2021 року позивач надав зазначені послуги на загальну суму 61702,82 грн., відповідачі здійснили оплату частково на загальну суму 10974,78 грн., у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 50728,24 грн., яку позивач просить стягнути разом з понесеними ним судовими витратами у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідачів адвокат Косякова З.М. подала заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідачів, просить застосувати позовну давність до вимог Концерну «МТМ». Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розгляд справи провести за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно зі статутом концерну «МТМ», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії. Судом встановлено, що Концерном «МТМ» надаються послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Споживачами цих послуг є співвласники зазначеного житлового приміщення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За період з 01.03.2015 по 31.03.2021 позивач надав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 61702,82 грн. Згідно наданого розрахунку, який не заперечується відповідачами, оплата послуг здійснювалась частково, всього було сплачено за вказаний період 10974,78 грн. У зв`язку з цим, за вказаний період утворилась заборгованість у розмірі 50728,04 грн., з них заборгованість за послуги з централізованого опалення 25462,65 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води 25265,39 грн. Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно зі ст. 20 вказаного закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідачі порушили зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.03.2015 по 31.03.2021 утворилась заборгованість у розмірі 50728,04 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. З позовом про стягнення заборгованості Концерн «Міські теплові мережі» звернувся 20.08.2021, відтак, в межах загального строку позовної давності підлягає стягненню заборгованість, що утворилася за період з 20.08.2018 року по дату розрахунку, тобто по 31.03.2021. Згідно розрахунку, заборгованість за цей період становить 33770,29 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно. При цьому суд враховує, що здійснені відповідачами часткові оплати поточних нарахувань за послуги, які надавалися у період з листопада 2019 по березень 2021 року, і зараховані концерном «Міські теплові мережі» на їх часткове погашення, не свідчать про визнання боргу, що утворився за попередній період, та про переривання позовної давності. Щодо вимог про стягнення заборгованості за період з 01.03.2015 по 20.08.2018 у сумі 16957,75 грн. строки позовної давності сплинули, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1511,14 грн., в рівних частинах, тобто по 503,70 грн. з кожного.

Outcome: partial