Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 1.1 04.02.2022 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на проживання в квартирі та виселення. Позов обґрунтований тим, що в 2013 році відповідачка, будучи дружиною його сина, вселилась в спірну квартиру в якості члена сім`ї власника. Після розірвання шлюбу остання на вимогу позивача відмовляється добровільно виселитися з вказаного помешкання, що обумовило звернення до суду за захистом її порушеного права. 1.2 Відповідач надала відзив на позов, категорично заперечуючи щодо задоволення позовних вимог. Узагальнений зміст позовних вимог зводиться до того, що вселення до спірної квартири, подальша реєстрація та тривале в ній проживання відбувалось виключно зі згоди власника, у відповідача та її малолітніх дітей відсутнє інше житло, оплату комунальних платежів вона здійснює особисто, позивач має окреме житло, де постійно проживає. ІІ. Заяви (пояснення) учасників справи. 2.1 Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивач, як власник майна, не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпоряджання належною їй на праві власності квартири, оскільки в ній проживає відповідачка з дітьми, які не відносяться до членів її сім`ї. 2.2 Відповідачка та її представник просили відмовити в задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві /п.1.2/. 2.3 Представник органу, що бере участь у справі, заперечував щодо задоволення позовних вимог. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3.1 Ухвалою суду від 08.02.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.19/. 3.2 Ухвалою суду від 31.05.2022 року до участі в справі як орган, що бере участь у справі, залучено Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 4.1 Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2013 року позивач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] /а.с.9-11/. 4.2 Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №1601 від 02.02.2022 року за вище вказаною адресою з 2013 року були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а з 2016 року - [PERSON] /а.с.12/. 4.3 Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] /сина позивача/ є [PERSON] - мати та [PERSON] - батько /а.с.13/. 4.4 Відповідно до копії рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.10.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.14-15/. V. Оцінка суду. 5.1 Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується, що відповідачка вселилась в спірну квартиру як член сім`ї, а будь-яких угод про порядок користування цим житловим приміщенням не укладалось. На момент розгляду справи в суді позивач фактично проживає в квартирі за іншою адресою. Відповідачем будь-яких перешкод у порушенні позивачеві як власнику майна користуватися спірною квартирою не вчинялось. 5.2 Відповідно до\~ч.2 ст.406 ЦК України\~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Критерій «істотності» є оціночним поняттям та підлягає встановленню в залежності від обставин кожної конкретної справи. Тобто, якщо колишній член сім`ї власника житлового приміщення зареєстрований та проживає у цьому житловому приміщенні і внаслідок певних обставин створює власнику перешкоди у здійсненні права власності, права власника можуть бути поновлені шляхом задоволення його позовних вимог про припинення права на користування квартирою (припинення сервітуту) на підставі ч.2 ст.406 ЦК України (за наявності обставин, які мають істотне значення). Позивач в обґрунтування припинення сервітуту посилається лише на відсутність з відповідачем спільного побуту, а відтак право останньої на користування чужим майном на вимогу власника підлягає автоматичному припиненню. 5.3 Суд звертає увагу, що права членів (колишніх) сім`ї власника житла також підлягають захисту, тому визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, що фактично є позбавленням права на житло, має ґрунтуватися не лише на вимогах закону, але й таке втручання повинно бути виправданим, необхідним для захисту прав позивача та не покладати надмірний тягар на відповідача. Законність визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке по факту є втручанням у право на житло та право на повагу до приватного життя у розумінні статті 8 Конвенції, має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання. В конкретній ситуації право власності позивача лише певним чином обмежене законним правом проживання відповідачки в спірній квартирі, проте позивач на захист такого обмеження вимагає позбавлення права особи на житло, що не є пропорційним втручання та не свідчить про легітимність мети позову. 5.4 Враховуючи добровільний вибір позивачем місця фактичного проживання та недоведеність реальної небезпеки порушення її права власності зі сторони відповідача, беручи до уваги тривалість проживання в спірній квартирі, в тому числі і малолітніх дітей, яка для них є єдиним житлом, здійснення нею оплати комунальних послуг, наявність однієї вільної кімнати для проживання в ній позивача, суд вважає, що в даному випадку виселення з житлового приміщення буде невиправданим втручанням в приватну сферу особи та порушенням прав на повагу до житла. 5.5 Доводи представника позивача про те, що сам факт розірвання шлюбу між сторонами є безумовною підставою для виселення колишніх членів сім`ї власника нерухомого майна є безпідставними, оскільки втрата відповідачем статусу члена сім`ї особою, сама по собі не тягне втрату права користування житловим приміщенням. Визначальним в даному випадку є набуття права користування спірним житлом згідно із законом, тобто правомірність набуття охоронюваного законом права на мирне володіння майном як член сім`ї власника квартири та інші вище перераховані обставини, що узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20), в якій, зокрема, вказано на необхідності дотримання балансу між захистом права власності позивача та захистом права відповідача як колишнього члена його сім`ї на користування квартирою. VІ. Розподіл судових витрат. 6.1 Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача по справі.

Outcome: dismissed