Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] та її представник адвокат Плешакова О.Г. звернулися до суду з позовною заявою 29 квітня 2022 року, в якій просили суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №26953, вчинений 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 15\~690 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 24 лютого 2021 року за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі за текстом ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №26953 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2195977 від 26 березня 2020 року. Про наявність оскаржуваного виконавчого напису позивач дізналась з мобільного додатку «Дія», а невдовзі за місцем її роботи ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» вона дізналась, що на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року із її заробітку утримуються кошти на погашення заборгованості, стягнутої за виконавчим написом. Позивач зауважила, що в будь-яких зобов`язальних відносинах з ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» вона ніколи не перебувала, кредитного договору №2195977 від 26 березня 2020 року не укладала та не підписувала. Фактично кредитний договір є вигаданим, оскільки в матеріалах виконавчого провадження є лише анкета-заява, датована 11 жовтня 2013 року. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення її як позичальника з боку ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» щодо наявності заборгованості, як і не встановив безспірність такого боргу, заявленого з пропуском строку позовної давності, чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». Ухвалою суду від 02 травня 2022 року задоволено заяву [PERSON] та її представника адвоката Плешакової О.Г. про забезпечення позову (а.с.41-42): зупинено стягнення за виконавчим написом №26953, вчиненим 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. щодо стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 15\~690 грн. (в рамках виконавчого провадження ВП №65094137). Ухвалою суду від 03 травня 2022 року позов прийнято до провадження із призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.44-45). Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача подала заяву, направлену через електронну пошту суду, про розгляд справи за відсутності позивача та її як представника. На задоволенні позовних вимог наполягала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, що підтверджується поштовими повідомленнями, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №341 від 22 травня 2022 року, затвердженого Законом України №2263-ІХ від 22 травня 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 24 лютого 2021 року за заявою ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке є правонаступником ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» за договором про відступлення прав вимоги №148-К від 23 березня 2018 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №26953, за яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №07439/0010XSGF від 11 жовтня 2013 року за період з 23 березня 2018 року по 11 лютого 2021 року в загальному розмірі 16\~140 грн., яка включає, зокрема, кредитну заборгованість 14\~840 грн. 00 коп. та витрати за вчинення виконавчого напису. Позивач вказувала, що будь-яких зобов`язань перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» вона не має та кредитного договору від 11 жовтня 2013 року, з товариством не укладала. Однак суд критично оцінює такі доводи позивача, оскільки в матеріалах справи наявна заява/анкета позичальника за №07439/0010XSGF від 11 жовтня 2013 року, підписана [PERSON] , за якою вона отримала в ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» споживчий кредит на придбання товару шляхом зарахування коштів в сумі 6000 грн. на кредитну картку, емітовану ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». Доказів, які б свідчили, що [PERSON] таку заяву не підписувала та кредитні кошти не отримувала, нею на підтвердження наведених обґрунтувань суду не надано. До того ж з матеріалів справи слідує, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є дійсним кредитором в кредитно-договірних зобов`язаннях з [PERSON] за договором №07439/0010XSGF від 11 жовтня 2013 року, оскільки набуло права вимоги до неї на підставі договору відступлення прав вимоги №148-К від 23 березня 2018 року. На підставі оспорюваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаганом О.А. від 09 квітня 2021 року за заявою стягувача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» від 19 березня 2021 року №1746331/3 (а.с.29) відкрито виконавче провадження ВП №65094137, боржником визначено [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . У ході виконавчого провадження встановлено, що [PERSON] отримує пенсію у Криворізькому північному об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує дохід в ТОВ «СІТІСЕРВС-КР», де офіційно працює. У зв`язку з цим постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. від 14 квітня 2021 року звернуто стягнення на її доходи шляхом здійснення відрахувань в розмірі 20% із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 1614 грн. 00 коп., витрат виконавчого провадження на організацію та проведення виконавчих дій - 400 грн. 00 коп. (а.с.25-26, 27-28). З інформації про виконавче провадження №65094137 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень слідує, що постанови про звернення стягнення на доходи [PERSON] передано до управління пенсійного фонду та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», де вона працює. Наразі відомості про прийняття кінцевого рішення в рамках виконавчого провадження відсутні (а.с.13-17). При цьому, з листа Відділу з питань відрахувань з пенсій Управління з питань виплати пенсій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06 травня 2021 року (а.с.12) слідує, що постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. від 14 квітня 2021 року про звернення стягнення на пенсію [PERSON] не прийнято до виконання, оскільки [PERSON] отримує пенсію в разі втрати годувальника на неповнолітню дитину. Однак, ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана О.А. від 14 квітня 2021 року про звернення стягнення на доходи [PERSON] прийнято до виконання та такі відрахування із заробітної плати [PERSON] мають місце, що слідує з відповіді товариства №781 від 16 липня 2021 року (а.с.11). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] та її представник посилалися на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та\~Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, виписки з рахунку, нотаріусу не було надано взагалі, як не надано й доказів отримання нею вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам сторони позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями\~ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дослідженням змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса встановлено, що він вчинений на кредитному договорі №07439/0010XSGF від 11 жовтня 2013 року про стягнення заборгованості за період з 23 березня 2018 року по 11 лютого 2021 року в загальному розмірі 16\~140 грн., яка включає, зокрема, кредитну заборгованість 14\~840 грн. 00 коп. (прострочену заборгованість за сумою кредиту 6\~000 грн. та 8840 грн. проценти) та витрати за вчинення виконавчого напису. Однак, жодних посилань на безспірність заборгованості, зокрема, за процентами, які перевищують суму боргу за тілом кредиту, виконавчий напис не містить. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22 лютого 2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22 лютого 2017 року, отже і\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~\~постановою Кабінет Міністрів України №\~1172\~\~від\~\~29 червня 1999 року\~у редакції станом на\~\~час вчинення\~\~оспорюваного виконавчого\~\~напису стосувався\~\~лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким з [PERSON] стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Дослідженням копії договору, наявної в матеріалах справи, встановлено, що за своїми характером він є договором приєднання та укладений у простій письмовій формі. Позивач також вказувала, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернути стягнення за виконавчим написом на її адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача та її представника з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу кредитного договору, укладеного з [PERSON] відсутні, доказів зворотного відповідачем суду не надано. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. При цьому, під час розгляду справи судом виявлено допущення позивачем описки в зазначенні у прохальній частині позову суми, яка стягнута за виконавчим написом 15\~690 грн. 00 коп. замість дійсно стягнутої 16\~140 грн. Оскільки виявлена описка є формальною та не впливає на суть вимог, які є немайновими та стосуються оспорювання виконавчого напису загалом, тому при ухваленні рішення суд зазначає вірну суму боргу, що виключатиме неоднозначне трактування змісту судового рішення та не свідчитиме про вихід суду за межі вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1488 грн. 60 коп. (з яких: 992 грн. 40 коп. за пред`явлення позову, 496 грн. 20 коп. за подання заяви про забезпечення позову). Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 02 травня 2022 року в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. При цьому суд зауважує, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8 ст.158 ЦПК України).

Outcome: approved