Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. У судове позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що між Позивачем та Відповідачем було погоджено істотні умови та укладено Договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] ., загальною площею 53,9 кв.м, в т.ч. житловою 37,8 кв.м, право власності підтверджується договором купівлі-продажу квартири який складено 27 червня 2018 року, та посвідчено Нечипоренко Т.І. приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області, та зареєстровано в реєстрі за № 846. В жовтні 2019 року сторони уклали договір купівлі-продажу, в зв`язку з чим Відповідачем отримано грошові кошти в готівковій формі за відчуження належного йому нерухомого майна, про що свідчить Розписка про отримання грошової суми у розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень. Проте Відповідач всіляко ухиляється від взятого на себе обов`язку Договору. Позивач вказує, що у нотаріуса посвідчити договір купівлі-продажу не має можливості, оскільки відповідач не здійснює жодних дій, спрямованих на посвідчення договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були виконані сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи, копією договору купівлі-продажу укладеного 10.10.2019 року між [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи данні факти, суд вважає, що в результаті укладення вказаного вище договору купівлі-продажу позивач [PERSON] фактично набула право власності на нерухоме майно: квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 53,9 кв.м, в т.ч. житловою 37,8 кв.м. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Також у квартирі прописані [PERSON] паспорт серії [NUMBER] , виданий Селидівським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, 31.01.2015 р. РНОКПП: [NUMBER] , та її донька [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] . З жовтня 2019 року [PERSON] та її донька [PERSON] не проживають у вказаній квартирі. Тому позвач вважає за необхідне звернутися до суду з проханням визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Права власника визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає. Враховуючи вказане, судом встановлено факт відсутності [PERSON] в спірному житловому приміщенні на праві мешкання строком понад один рік з огляду на наведені вище докази. Виходячи з положень абз. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки суд за не вправі вчиняти дії, які визначені зазначеним законом та відносяться до компетенції органів реєстрації. Таким чином позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved