Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

У січні 2022 року заявник [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все її майно та майнові права, які вона мала за життя. До спадкового майна, зокрема, відносяться дві земельні ділянки по 5,88 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані та території Носівської міської ради. Заповіту мати не залишила. До нотаріуса із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилася. На день відкриття спадщини мати [PERSON] проживала та була зареєстрована у будинку [ADDRESS] . Разом з матір`ю станом на 10 вересня 2007 року проживала заявник. У будинку [ADDRESS] заявник проживала і проживає з народження, а саме з 1992 року. У 2008 році вона вперше отримала паспорт громадянина України 13 травня 2008 року і у графі місце проживання їй записали: [ADDRESS] . Коли вона звернулася до Носівської міської ради з приводу підтвердження свого місця реєстрації до 13 травня 2008 року та місця реєстрації матері [PERSON] не день відкриття спадщини, їй в усній формі відповіли, що відповідні архіви не збереглися, і надати необхідну їй інформацію неможливо. Даний факт підтверджується актом про проживання особи в житловому приміщенні від 06 грудня 2021 року. Заявник пропустила шестимісячний строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , документи про підтвердження її постійного місця проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини відсутні. Заявник просила судовим рішенням установити факт постійного проживання її, [PERSON] , разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2022 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 28 березня 2022 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України уведено воєнний стан. Відповідно до розпорядження № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року голови Верховного Суду В. Князєва про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану було змінено територіальну підсудність судових справ Носівського районного суду Чернігівської області, яку відновлено розпорядженням голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22. Судове засідання по справі було призначено на 20 липня 2022 року. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги заяви з підстав, викладених у її змісті, пояснив, що раніше було с. Мала Носівка Носівського району Чернігівської області, яке потім перейменували на [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] була надана матері заявника [PERSON] . За вказаною адресою заявник проживала з народження, а саме з 1992 року. У [PERSON] також є старша сестра [PERSON] , яка проживає у АР Крим, за вказаною адресою остання не проживала і не була зареєстрована. Просив заяву задовольнити та установити факт постійного проживання [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, у якій указала, що міська рада просить розглянути справу за відсутності свого представника за наявними в ній матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами. Рішення просили винести на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства України. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] дала показання, що вона проживає в [ADDRESS] з 1958 року. [PERSON] та її матір [PERSON] вона добре знала, вони спілкувалися, разом працювали на фермі. Останній для проживання була надана квартира [ADDRESS] , яке потім перейменували на [ADDRESS] . Заявник [PERSON] проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] дала показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] . Вислухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить дві земельні ділянки площами по 5,88 га, передані для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Носівської міської ради, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 042445 та копією державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 013946 (а. с. 9, 10). За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 26). Судом установлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 19 січня 2022 року № 338/01-17 та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 24, 27). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з копією свідоцтва про народження (а. с. 8) [PERSON] є дочкою [PERSON] , а тому в силу ст. 1261 ЦК України вона має право на спадкування за законом після її смерті (є спадкоємцем першої черги за законом). Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] на момент смерті своєї матері, а саме [INFO] , була неповнолітньою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і винятково за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документа на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження. Однак, право заявника на спадкування після смерті матері підтверджується копією свідоцтва про народження заявника (вона є спадкоємцем першої черги за законом). Заявник прийняла спадщину після смерті матері в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті матері була неповнолітньою та протягом шести місяців після смерті матері не відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується інформаційною повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 19 січня 2022 року № 338/01-17 та довідкою зі Спадкового реєстру про відсутність заведених спадкових справ до майна померлої [PERSON] . Отже, заявником спадщина прийнята, її право на спадкування не залежить від доведення певних фактів, факт, який просить встановити заявник, не несе для неї ніяких юридичних наслідків. Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed