Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Державного підприємства Завод порошкової металургії (далі Підприємство або ДП\~Завод порошкової металургії) на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 17449 грн. 06 коп. В обґрунтування позову зазначав, що з 03 липня 1972 року він працював у ДП\~Завод порошкової металургії на посаді апаратника конверсії. 17 грудня 2019 року Підприємство листом за №\~09-386 попередило його про скорочення з 01 січня 2020 року займаної ним штатної одиниці апаратника конверсії 6 розряду цеху №\~11 та звільнення з роботи 01 березня 2020 року. У його трудовій книжці зроблено запис про те, що 01 березня 2020 року він звільнений з роботи за скороченням штату. При звільненні з роботи у порушення вимог закону Підприємством виплату належних йому при звільненні сум, зокрема, заборгованості по нарахованій заробітній платі, не було здійснено. Згідно із виданою йому 12 серпня 2020 року ДП\~Завод порошкової металургії довідкою за №\~84 заборгованість Підприємства по виплаті йому заробітної плати становить 17449 грн. 06 коп., яка до цього часу відповідачем не виплачена, тому він змушений був звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач ДП\~Завод порошкової металургії повторно у судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов до суду не подавало. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що з 03 липня 1972 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із ДП\~Завод порошкової металургії, працював на посаді апаратника конверсії. Листом від 17 грудня 2019 року за вих. №\~09-386 ДП\~Завод порошкової металургії попередило [PERSON] про те, що з 01 січня 2020 року скорочується займана ним штатна одиниця апаратник конверсії 6 розряду цеху №\~11. Скорочення буде проводитися згідно із наказом по заводу від 10 грудня 2019 року №\~48. Фактична дата звільнення позивача через два місяці, тобто 01 березня 2020 року. Із записів у трудовій книжці позивача видно, що 01 березня 2020 року [PERSON] звільнено з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату відповідно до наказу Підприємства від 27 лютого 2020 року №\~10п. У ч. ч. 1, 7 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ч. 1 ст. 1 Закону України Про оплату праці заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України Про оплату праці, умов п. п. 15.1, 19.1 колективного договору ДП\~Завод порошкової металургії, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За першу половину місяця заробітна плата виплачується у період з 16 по 22 число поточного місяця, за другу половину місяця з 1 по 7 число місяця. За змістом ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. У ч. 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Згідно із ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Із довідки від 12 серпня 2020 року за №\~84, виданої ДП\~Завод порошкової металургії, видно, що відповідач Підприємство має заборгованість по виплаті позивачу [PERSON] заробітної плати за червень 2018 року, листопад 2019 року та березень 2020 року в загальному розмірі 17449 грн. 06 коп. Судом встановлено, що при звільненні 01 березня 2020 року [PERSON] з роботи належний розрахунок з ним ДП\~Завод порошкової металургії не проведено, зазначену вище суму заборгованості по заробітній платі йому не виплатили. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ДП\~Завод порошкової металургії всупереч вимогам ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні позивача [PERSON] з роботи 01 березня 2020 року належний розрахунок з ним не провело, виплату всіх належних йому сум, зокрема, заборгованості по нарахованій заробітній платі в розмірі 17449 грн. 06 коп. не здійснило, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. У ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved