Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік Світлани Станіславівни про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові зазначено, що [INFO] померла мати позивачів, [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, загальною площею 4,330 га., з цільовим призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Степової сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, та яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 094554 від 19 серпня 2004 року. При житті померла склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачці [PERSON] належну їй квартиру, однак 24 грудня 2005 року зазначену в заповіті квартиру померла подарувала [PERSON] , а про існування земельної ділянки позивачі не здогадувалися, оскільки вважали, що після дарування вищезазначеної квартири у померлої іншого майна не має. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги, також спадкоємцем першої черги є рідний брат позивачки - син померлої [PERSON] , інших спадкоємців першої черги, що прийняли б спадщину, немає. Однак, позивачі не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, так як у встановлений законом строк вони не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надали документи, які б підтверджували їх спільне проживання разом із спадкодавцею на день її смерті. Позивачі вважають, що цей строк вони пропустили з поважних причин, так як дізналися про наявність у померлої матері у власності земельної ділянки лише у грудні 2020 року. Позивачі просять суд постановити рішення, яким визначити їм додатковий строк у три місяці для подання заяв про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім того, 06 липня 2021 року представник позивачів надавав клопотання про витребування доказів, а саме копії спадкової справи після смерті [PERSON] , про що судом було винесено відповідну ухвалу про витребування доказів та на виконання якої 29 листопада 2021 2022 року Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Бурдік С.С. надала суду належним чином завірену копію спадкової. Представник відповідача Миколаївської сільської об`єднаної територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік С.С. до судового засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Крім того, 29 листопада 2021 року від приватного нотаріуса Бурдік С.С. надійшла копія спадкової справи № 3/2021, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи та здійснення судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 04 жовтня 2021 року на 09 годину 30 хвилин. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Бурдік С.С. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 26 квітня 2022 року на 12 годину 00 хвилин. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно з свідоцтвом про смерть, виданим 16 січня 2008 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, [INFO] [PERSON] померла, про що 16 січня 2008 року складено відповідний актовий запис № 84. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП № 094554, виданим 19 серпня 2004 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-74 від 20 січня 2004 року, була власницею земельної ділянки, загальною площею 4,330 га., з цільовим призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Степової сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 квітня 1965 року, у громадянки [PERSON] та громадянина [PERSON] , [INFO] народилася донька [PERSON] , про що 24 квітня 1965 року складено відповідний актовий запис № 289. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04 червня 1988 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану, 04 червня 1988 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] , про що 04 червня 1988 року складено відповідний актовий запис № 366. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 травня 1971 року, у громадянки [PERSON] та громадянина [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] , про що 27 травня 1971 року складено відповідний актовий запис № 1424. Згідно з довідкою, виданою 04 березня 2021 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Абонент ХХІ» в м. Кам`янське Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянка [PERSON] , померла [INFO] , а з 25 листопада 2003 року та по день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою, виданою 04 березня 2021 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Абонент ХХІ» в м. Кам`янське Дніпровського району Дніпропетровської області, за адресою Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Кам`янське, вул. Ухтомська, 26, кв. 7 крім [PERSON] , померлої [INFO] , зареєстрованих осіб не було. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою 03 червня 2021 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік С.С., позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки спадщину протягом встановленого Законом строку позивачка не прийняла, та не надала документів, які підтверджували б її постійне спільне проживання разом із спадкодавцем на день його смерті. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою 03 червня 2021 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік С.С., позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки спадщину протягом встановленого Законом строку позивач не прийняв, та не надав документів, які підтверджували б його постійне спільне проживання разом із спадкодавцем на день його смерті. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , інших спадкоємців першої черги, що прийняли б спадщину, немає. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачі не можуть, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк вони не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надали документи, які б підтверджували їх спільне проживання разом із спадкодавцею на день його смерті. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Статтею 1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17 зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так, позивачі в обґрунтування поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, посилалися на те, що після смерті матері вони не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки були впевнені, що спадкового майна у матері не має. При цьому суд враховує, що помилка внаслідок власного недбальства чи незнання закону, також не є підставою для визнання поважною причиною для пропуску строку для звернення із заявою про прийняття позивачем спадщини, оскільки згідно із правовою позицією Верховного суду України - вказані позивачем обставини не відносяться до об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов`язані з об`єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки під час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, а крім того з дня відкриття спадщини сплинув значний проміжок часу. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Дана позиція узгоджена з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6- 85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі № 592/9058/17-ц. У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» № 4909/04, від 10.02.2010 року). З урахуванням наведених обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що [PERSON] та [PERSON] пропустили строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] без поважних на те причин, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов`язані з об`єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки під час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, а крім того з дня відкриття спадщини сплинув значний проміжок часу. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Дана позиція узгоджена з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6- 85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі № 592/9058/17-ц. У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» № 4909/04, від 10.02.2010 року). З урахуванням наведених обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] без поважних на те причин, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідачів не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed