Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Кадубовецької об`єднаної територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входять земельні ділянки, площею 0,93 га та 0,14 га, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується копіями державних актів серії ЯБ № 189905 та серії ЯБ № 190546 від 20.07.2005. Вказане спадкове майно [PERSON] відповідно до заповіту від 20.02.2007 заповів їй, спадкоємцями, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні, є доньки покійного - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які спадщину не приймали та на неї не претендують. З метою прийняття та оформлення спадщини позивач звернулася до державного нотаріуса Бурдейної Г.П. із заявою, але у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки є юридично необізнаною щодо строків на подання заяви про прийняття спадщини. Маючи на руках заповіт, а також правовстановлюючі документи на майно померлого, вона вважала, що будь коли може оформити спадщину після смерті батька. На підставі викладеного, просила встановити додатковий строк для подання заяви і прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] \~та її\~представник [PERSON] \~в судове\~засідання не з`явилися, у поданій до суду заяві підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили судове засідання провести в їх відсутності. Представник відповідача територіальної громади Кадубовецької об`єднаної територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі їх представника, заявлені вимоги визнають та не заперечують проти їх їх задоволення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за їх відсутності не надали. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяви позивачки та представника відповідача, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.05.2016 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої земельні ділянки, площею 0,93 га та 0,14 га, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується копіями державних актів серії ЯБ № 189905 та серії ЯБ № 190546 від 20.07.2005 (а.с.16-17). Вказані земельні ділянки, як і решту спадкового майна [PERSON] , згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Палій О.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №10, який на час відкриття спадщини скасований та змінений не був, заповів своїй доньці [PERSON] , позивачці по справі (а.с.9). Родинний зв`язок позивачки [PERSON] та покійного [PERSON] , як між донькою та батьком, підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.12.1977 та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16.07.1978 (а.с.14-15). Спадкоємцями, які мають право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом, є доньки померлого : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч.ч. 1,3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , будучи спадкоємцями, які мають право на обов`язкову частку за заповітом, спадщину після смерті батька не приймали та відмовляються від прийняття належної їм частки в спадковому майні. Оскільки на момент відкриття спадщини позивач [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] не проживала, то з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно 19.05.2020 звернулася до нотаріуса, проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що вбачається із копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60238679 від 19.05.2020 та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №249/02-31 від 27.08.2021 (а.с. 39,47). Відповідно ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. Після смерті спадкодавця [PERSON] , згідно ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з 24.05.2016 та закінчується 24.11.2016. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. З урахуванням наведених правових положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] , звернулася до нотаріуса після закінчення встановленого законом шестимісячного строку, будучи спадкоємицею за заповітом, маючи на руках заповіт та правовстановлюючі документи на спадкове майно, мала "законні сподівання" на отримання "активу", а саме на можливість в будь-який час належним чином оформити право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , що призвело до пропуску строку на прийняття спадщини. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивачка, визнання територіальною громадою позову, відсутність заперечень від інших учасників справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту невизнаних прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого. Згідно ч.4,5 ст.268\~ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 10:20 год. 21.07.2021 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 26.07.2022, то датою ухвалення даного судового рішення є 26.07.2022.

Outcome: approved