Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду, заінтересована особа: Свалявський ВДРАЦС у Мукачівському районі із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , який загинув під час бойових дій. В обгрунтування доводів зазначає, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації на території України ведуться бойові дії, у яких [PERSON] , якиє є її сином, приймав участь у складі Збройних сил України. Вказує, що відповідно до акту про настання смерті від [INFO], затвердженого Мукачівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України солдат [PERSON] загинув [INFO] близько 12:00 години під час ведення оборонних дій в районі населенного пункту Комиш-Зоря, Запорізької області. Евакуація тіла загиблого була неможливою через інтенсивний обстріл та підбиття БРДМ підрозділу, а тому факт загибелі засвідчений капітаном [PERSON] та старшим сержантом [PERSON] . Вимоги заявник мотивує тим, що встановлення факту смерті її сина має для неї юридичне значення, а саме для державної реєстрації смерті сина, оскільки тіло [PERSON] знаходиться на місці загибелі, евакуація його є неможливою, а Комиш-Зорянська селищна територіальна громада Пологівського району, Запорізької області є тимчасово окупованою територією України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити що [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] загинув [INFO] під час бойових дій в селищі Комиш-Зоря, Пологівського району, Запорізької області. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2022 року справа до розгляду передана судді Жиганській Н.М. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України - справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Заява подана у порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України - справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України. Справа до розгляду призначена на 14:30 годину 11.07.2022 року. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів,у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.4 ст. 46 ЦК України - порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст.317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до Указу № 64/2022 Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території України запроваджено воєнний стан. Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 воєнний стан продовжений з 05:30 години 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 продовжений з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 продовжений з 05:30 години 25 травня 2022 року строком на 90 діб. В заяві заявник посилається на те, що [INFO] під час бойових дій в селищі Комиш-Зоря, Пологівського району, Запорізької областізагинув її син [PERSON] , [INFO] , що підтвердили капітан [PERSON] та старший сержант [PERSON] . Факт смерті солдата [PERSON] підтверджує акт про настання смерті, складений [INFO] о 12:00 годині в населеному пункті Комиш-Зоря, затверджений Мукачівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України. Заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який загинув під час бойових дій (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , запис №288 від 14.07.1979 року). Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до Наказу Мінреінтеграції від 25.04.2022 року № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 року" з внесеними змінами - Комиш-Зорянська селищна територіальна громада Пологівського району, Запорізької області відноситься до громад, що перебувають у тимчасовій окупації. Таким чином, суд встановив, що отримати свідоцтво про смерть [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки фізично смерть відбулася на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати відповідний медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно ч.3 ст. 46 ЦК України - фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України - державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абз. 1 п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні (затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5) - державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Питання державної реєстрації смерті регулюються статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Суд дійшов висновку, що заявник немає можливості отримати документ встановленої форми про смерть [PERSON] , [INFO] , який загинув під час бойових дій в селищі Комиш-Зоря, Пологівського району, Запорізької області, поскільки на вказаній території не здійснюють повноваження заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасовоокупованій території України» - у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Поскільки [PERSON] , [INFO] помер на території тимчасово непідконтрольній Україні в селищі Комиш-Зоря, Пологівського району, Запорізької області,встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника. [PERSON] (мама померлого та заявник) позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті свого сина на тимчасово окупованій території та надати для реєстрації смерті документ, передбачений законодавством України (згідно роз`яснень «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення). Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який загинува під час бойових дій,поскільки такі в судовому засіданні знайшли своє підтвердження. Дату смерті [PERSON] , [INFO] необхідно визначити [INFO] - з дня його вірогідної смерті (загибелі). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ч. 4 ст.317 ЦПК України - ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, обставини справи, на які заявник послалася як на підставу своїх вимог, враховуючи, що задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для проведення державної реєстрації смерті чоловіка та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, суд доходить висновку, що заяву необхідно задовольнити. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved