Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [INFO] [PERSON] на своїй сторінці у соціальній мережі «Fecebook» розмістив статтю, в якій оприлюднив факти щодо позивача, які не відповідають дійсності, а саме: «Список спикеров впечатляет. Например, некая [PERSON] , представленная в анонсе как активистка и представитель движения «Десергейт», в 2010 году получила реальный срок за износилование мужа «повторное». Позже, наказание смягчили до условного. А в 2015 году ей было отказано в амнистии по причине тяжести вменяемой статьи (ч.2 ст. 152). Пикантности тому громкому делу добавлял факт работы осужденной (на момент совершения преступления) преподавателем Черкасского государственного технолочического университета, откуда ее, естесвенно уволили. Подробности скандала все еще помнит гугл - [INFO]» На сторінці інтернет видання «Незалежна Україна» [PERSON] розміщена стяття під назвою « [INFO] », автор [PERSON] - будь-які контактні дані автора відсутні, є підстава вважати, що [PERSON] - це псевдонім. Дата розміщення вказана 15.10.2020 року. Проте домен, на якому розміщення сайт, зареєстрований 09.01.2020 року. Та відповідно до довідки виданої виданої «Центром компетенції адресного простору мережі інтернет» вказаний веб сайт 15.10.2015 року не працював у зв`язку зі спливом реєстрації доменного імені 07.09.2015 року. Вважає, що це свідчить про невідповідність вказаної дати. Посилання на публікацію інтернет-видання «Незалежна Україна» не можна вважати надійним. Відповідачем ТОВ «Видавничий Дім Масаві» на інформаційному сайті [INFO] під авторством журналіста [PERSON] , було розміщено інформаціний матеріал, а саме: [INFO] в статті під назвою «[INFO]», автор [PERSON] «Наприклад, якась [PERSON] , представлена в анонсі як активістка і представник руху «Десергейт» у 2010 році отримала реальний термін за згвалтування чоловіка (повторне). Пізніше покорання пом`якшили до умовного. А у 2015 році ій було вілмовлено в амністії через тяжкість осудної статті (ч. 2 ст. 152). За словами політолога, пікантності гучній справі додав факт роботи засідженої (на момент скоєння злочину) викладачем Черкаського державного технологічного університету, звідки її звілььнили». Відповідачем [PERSON] на інйформаційному саті [INFO] було розміщено наступний матеріал: [INFO] в статті під назвою «[INFO]». Автор відсутній «Список спикеров впечатляет. Например, некая [PERSON] , представленная в анонсе как активистка и представитель движения «Десергейт», в 2010 году получила реальный срок за износилование мужа «повторное». Позже, наказание смягчили до условного. А в 2015 году ей было отказано в амнистии по причине тяжести вменяемой статьи (ч.2 ст. 152). Пикантности тому громкому делу добавлял факт работы осужденной (на момент совершения преступления) преподавателем Черкасского государственного технолочического университета, откуда ее, естесвенно уволили», - напомнил [PERSON] ». Відповідачем ТОВ «Ділова Преса Країни» на інформаційному сайті [INFO] було розміжено наступний матеріал: [INFO] стаття під назвою ««[INFO]». Автор відсутній «Список спикеров впечатляет. Например, некая [PERSON] , представленная в анонсе как активистка и представитель движения «Десергейт», в 2010 году получила реальный срок за износилование мужа «повторное». Позже, наказание смягчили до условного. А в 2015 году ей было отказано в амнистии по причине тяжести вменяемой статьи (ч.2 ст. 152). Пикантности тому громкому делу добавлял факт работы осужденной (на момент совершения преступления) преподавателем Черкасского государственного технолочического университета, откуда ее, естесвенно уволили», - напомнил Гороховский». Поширена [INFO] відповідачем [PERSON] інформація про те, що «[PERSON], в 2010 году получила реальный срок за исносилование мужа (повторное). Позже, наказание смягчили до условного. А в 2015 году ей было отказано в амнистии по причине тяжести вменяемой статьи (ч.2 с. 152). Пикантности тому громкому делу добавлял факт работы осужденной (на момент совершения престпуления) преподавателем Черкасского государственного технологического университета, откуда ее, естесвенно, уволили» є неправдивою та недостовірною, принижує честь, нідність та ділову репутацію позивача, а відтак підлягає спростуванню. Отже, інформація, яка поширена на сайтах відповідачами, позивач вважає недостовірною, неправдивою, яка принижуєє честь, гідність та ділову репутацію та підлягає спростуванню, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. 12.05.2022 року згідно розпорядження № 201 керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва, здійснено повторний авторозподіл справи у зв`язку з перебуванням судді Войтенко Ю.В. на лікарняному. 09.05.2022 року справа розподілена судді Журибеді О.М. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.05.2022 року справу прийнято до провадження та призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] [PERSON] на сторінці у соціальній мережі «Fecebook» розмістив статтю, а саме: «Список спикеров впечатляет. Например, некая [PERSON] , представленная в анонсе как активистка и представитель движения «Десергейт», в 2010 году получила реальный срок за износилование мужа «повторное». Позже, наказание смягчили до условного. А в 2015 году ей было отказано в амнистии по причине тяжести вменяемой статьи (ч.2 ст. 152). Пикантности тому громкому делу добавлял факт работы осужденной (на момент совершения преступления) преподавателем Черкасского государственного технолочического университета, откуда ее, естесвенно уволили. Подробности скандала все еще помнит гугл - [INFO]» (а.с.13). Відповідно до скріншоту сторінки видання «Незалежна Україна» за посиланням [INFO] вбачається стаття під назвою « [INFO] », автор [PERSON] , дата розміщення [INFO] (а.с.15). Згідно довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 10.03.2021 року № 76/2021-Д [INFO] (в період реєстрації доменного імені до 07.09.2015 року) веб-сайт позиціонував себе в якості веб-сайту міжрегіональної газети «Незалежна Україна» (а.с. 49-57) Крім цього, згідно з вищезазначеної довідки датою розміщення спірної статті за адресою у мережі інтернет: [INFO] вказано [INFO] , але в цей період часу даний веб-сайт не працював у зв`язку зі спливом реєстрації доменого імені. Це свідчить про невідповідність вказаної дати. Згідно скріншоту з інформаційного сайту [INFO] за посиланням [INFO] опубліковано статтю під назвою « [INFO] » з текстом «Наприклад, якась [PERSON] , представлена в анонсі як активістка і представник руху «Десергейт» у 2010 році отримала реальний термін за згвалтування чоловіка (повторне). Пізніше покорання пом`якшили до умовного. А у 2015 році ій було вілмовлено в амністії через тяжкість осудної статті (ч. 2 ст. 152). За словами політолога, пікантності гучній справі додав факт роботи засідженої (на момент скоєння злочину) викладачем Черкаського державного технологічного університету, звідки її звілььнили», автором якої є [PERSON] (а.с.21). [INFO] на інформаційному сайті [INFO] за посиланням [INFO] розміщено статтю під назвою «[INFO]», автор якої відсутній. З текстом: «Список спикеров впечатляет. Например, некая [PERSON] , представленная в анонсе как активистка и представитель движения «Десергейт», в 2010 году получила реальный срок за износилование мужа «повторное». Позже, наказание смягчили до условного. А в 2015 году ей было отказано в амнистии по причине тяжести вменяемой статьи (ч.2 ст. 152). Пикантности тому громкому делу добавлял факт работы осужденной (на момент совершения преступления) преподавателем Черкасского государственного технолочического университета, откуда ее, естесвенно уволили», - напомнил [PERSON] ». Відповідно до довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 22.01.2021 року № 17/2021-Д встановалено, що веб - сайт [INFO] позиціонує себе в якості веб-сайту « [INFO] », на якому розміщені, зокрема, наступні ідентифікатори - адреса електронної пошти: [INFO] , [INFO] , а також гіперпосилання: «Розмістити рекламну статтю», за яким здійснюється перехід на веб-сайт його адміністратора: [INFO] :// [INFO] , власник якого [PERSON] , якщо інше не визначене умовами договору (а.с.39-47). Відповідно до скріншоту з інформаційного сайту [INFO] за посиланням [INFO] міститься стаття під назвою ««[INFO]», автор якої відсутній. З текстом : «Список спикеров впечатляет. Например, некая [PERSON] , представленная в анонсе как активистка и представитель движения «Десергейт», в 2010 году получила реальный срок за износилование мужа «повторное». Позже, наказание смягчили до условного. А в 2015 году ей было отказано в амнистии по причине тяжести вменяемой статьи (ч.2 ст. 152). Пикантности тому громкому делу добавлял факт работы осужденной (на момент совершения преступления) преподавателем Черкасского государственного технолочического университета, откуда ее, естесвенно уволили», - напомнил [PERSON] » (а.с.19-20). Згідно довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 22.01.2021 року № 16-2021-Д доменне ім`я capital.ua було зареєстроване на підставі свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , власником згідно з відомостями Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, розміщеного на офіційному веб-сайті Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (https://www.uipv.org) є Товариство з обмеженою відповідальністю «Ділова Преса Країни» (а.с.29-37). Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Згідно з п. 12 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Інформація, яка поширена на вищезазначених ресурсах безпосередньо стосується позивача, оскільки в статті чітко зазначено її ім`я та прізвище. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 21, 28 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Загальною декларацією прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань (стаття 12). Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 1, 3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з ч. 1 ст. 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про інформацію» поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Інформація може існувати, як в формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 30 цього ж Закону, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відтак, суд доходить до висновку, про доведеність у даній справі поширення інформації, яка стосується позивача. При цьому, поширена інформація містить висловлювання, в яких наявна негативна інформація щодо особи позивача. Оскаржувана інформація виражена не у формі критики чи суб`єктивної оцінки дій. У ній відсутні мовно-стилістичні засоби (гіпербола, алегорія, сатира). Тому вона не є оціночними судженнями. Фактично, висловлювання виражені у формі тверджень про вчинення позивачем злочину. За загальним правилом, переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку. Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини оціночне судження в образливій формі тільки тоді не тягне за собою відповідальності як за висловлення оціночного судження, коли воно має під собою достатнє фактичне підґрунтя і не є надмірним, з огляду на ситуацію та обставини, за якими відбувалось поширення таких висловлювань ( рішення у справі «Обершлік (Oberschlick) проти Австрії № 2 від 01.07.1997). За загальновідомим «принцип правового ліктя», свобода однієї людини закінчується там, де починається свобода іншої. За цим принципом людина вільна чинити на власний розсуд та відповідно до свого волевиявлення, однак якщо такі дії будуть виходити за межі правового поля та можуть принести шкоду іншій особі, їх реалізація має бути зупинена. Тобто, кожній людині гарантується реалізація її прав до тих пір, поки ці права не порушують права інших осіб або ж посягають на них. У свою чергу, завдання права полягає саме в тому, щоб свободу усіх ввести в розумні справедливі рамки (обмеження). Поширена інформація, за своїм характером та змістом, ґрунтується на твердженнях про причетність позивача до вчинення злочину. Проаналізувавши інформацію, а також характер використаних при її викладенні мовностилістичних засобів, зокрема, відсутність алегорій, сатири, гіпербол тощо, з урахуванням наданого висновку суд дійшов висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватись як оціночні судження. На підставі всебічної та повної оцінки доказів у справі суд дійшов висновку, що поширена інформація про позивача є недостовірною, оскільки доказів про вчинення позивачем злочину та наявних у неї судимостей не надано. Тому, суд погоджується з доводами позивача, що поширення інформації, про спростування якої просить позивач, порушуються немайнові права позивача на повагу до честі та гідності. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ст. 270, 297 ЦК України, серед іншого, має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Крім того, ст. 299 ЦК України гарантує кожній фізичній особі право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Суд вважає, що оскаржувані твердження, формують негативну громадську думку про позивача, руйнують репутацію, при цьому, вони не є підтвердженими жодними належними доказами, а тому є такими, що порушують право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації. Суд також погоджується з тим, що поширена інформація є негативною, оскільки її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для заявника. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить заявнику. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим, суд бере до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278) тощо. Відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 ЦК України, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У зв`язку з чим, суд вважає наявними підстави для задоволення вимог в повному обсязі.

Outcome: approved