Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

До Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси звернувся\~з позовом заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради до [PERSON] , треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт проперті сервіс», [PERSON] про витребування майна, посилаючись на таке. У травні\~2020\~року Одеською\~місцевою прокуратурою\~№ 2\~скеровано до Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальною провадженні №12019160470000133, внесеному до ЄРДР 11.01.2019 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, щодо [PERSON] . Досудовим слідством установлено, що [PERSON] у невстановлений слідством час та місці познайомився із невстановленою досудовим слідством особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, яка запропонувала [PERSON] підробити офіційні документи та незаконно набути право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в подальшому розпорядитись вказаною квартирою на власний розсуд. Установлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживав [PERSON] на підставі рішення № 68 Виконавчого комітету Ілічівської районної ради народних депутатів від 30.05.1994 р. Особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] також відкрито на [PERSON] . Згідно з актовим записом про смерть № 8898 від 28.08.2018 р. [PERSON] помер [INFO] . Водночас, відповідно до листа комунального підприємства «Міське агентство приватизації житла» № 28/01-09 від 14.01.2019 р. квартира [ADDRESS] не приватизована. Отже, на думку прокурора, вказана квартира належала територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради. Між тим, на підставі технічного паспорта від 30.11.2018 р., складеного ФОП [PERSON] , та висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 30.11.2018 р., видавник: ФОП [PERSON] , 05.12.2018 р. [PERSON] набув право власності на кв. [ADDRESS] . Того ж дня на підставі технічного паспорта від 30.11.2018 р., складеного ФОП [PERSON] , та висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 30.11.2018 р., видавник: ФОП [PERSON] , [PERSON] набув право власності на кв. [ADDRESS] . Згідно з листом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1063/01-20 від 27.04.2020 р. будинків із адресою: [ADDRESS] не існує. Це також підтверджено листом комунального підприємства «Право» № 117 від 23.04.2020 р. Отже, [PERSON] набув право власності на 2 неіснуючі квартири за адресою: [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] . Натомість, 14.12.2018 р. державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Макаркіним А.К. прийнято рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв.м. Підставою для реєстрації права власності слугували: технічний паспорт від 12.12.2018 р., складений ФОП [PERSON] , та висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна, №0011787/18 від 12.12.2018 р., видавник ФОП [PERSON] . Отже, шляхом об`єднання двох неіснуючих квартир за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] , яка перебувала у користуванні [PERSON] та належала Одеській міській раді. Згодом на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 19.12.2018 р. у якості внеску до статутного (складеного) капіталу [PERSON] передав ТОВ «Еліт проперті сервіс» квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв. м. Державну реєстрацію права власності за ТОВ «Еліт проперті сервіс» проведено 20.12.2018 р. державним реєстратором комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Рубан М.О. Також на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 22.12.2018 р. у якості розрахунку за частку у статутному (складеному) капіталі ТОВ «Еліт проперті сервіс» передало [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв. м. Державну реєстрацію права власності за [PERSON] проведено 22.12.2018 р. державним реєстратором комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Рубан М.О. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 23.10.2020 право власності на спірну квартиру до теперішнього часу зареєстровано за [PERSON] . Позивач вважає, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв. м неправомірно вибула із власності територіальної громади міста Одеси, шляхом вчинення шахрайських дій, а тому підлягає поверненню. 05 липня 2021 року було винесено заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси, згідно якого позов заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради до [PERSON] , треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт проперті сервіс», [PERSON] про витребування майна - задоволено. Витребувано від [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв. м, вартістю 475000 гривень, на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради. Стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір в сумі 7125,0 грн на рахунок прокуратури Одеської області за реквізитами: отримувач коштів - прокуратура Одеської області (неприбуткова організація); адреса: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; код отримувача (код ЄДРПОУ\~03528552; рахунок отримувача: UA808201720343100002000000564; банк отримувача: ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача: 820172; код класифікації доходів бюджету 22030101. 05\~серпня 2021\~року представник\~відповідача звернувся\~до суду\~із заявою\~про перегляд\~заочного рішення\~Малиновського районного\~суду м.\~Одеси від\~05\~липня 2021\~року у\~цивільній справі\~за позовом\~Заступника керівника\~Одеської місцевої\~прокуратури №\~2\~в інтересах\~Територіальної громади\~міста Одеси\~в особі\~Одеської міської\~ради до\~ [PERSON] ,\~треті особи:\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Еліт проперті\~сервіс»,\~ [PERSON] про\~витребування майна, посилаючись на те, що [PERSON] жодних судових повісток про призначення справи не отримував. Також ним не були отримані жодного процесуального документа (ухвали про відкриття провадження, тощо), а також не отримував й саме заочне рішення. Оскільки судова повістка не надходила і особисто не вручена, тому [PERSON] не з`являвся на судові засідання та не повідомив суд про причину своєї неявки. [PERSON] перебував у довгостроковому службовому відрядженні за межами України в рейсі на суднах іноземних власників. Відсутність в судовому засіданні відповідача позбавило його можливості довести свою позицію в спорі. Строк на подання заяви не пропущений. Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року у цивільній справі за позовом Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 в інтересах Територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради до [PERSON] , треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт проперті сервіс», [PERSON] про витребування майна -задоволено та призначено судове засідання на 16 вересня 2021 року о 08 годині 30 хвилин в залі судових засідань № 218 в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси. Одеська обласна прокуратура Малиновська окружна прокуратура м. Одеси 27 жовтня 2021 року надала до суду заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що: заяву подано з порушенням строків; в заяві не вказані обставини, що свідчать про поважність причин неявки у судове засідання, причини неподання відзиву та докази цього. Отже, відповідач у своїй заяві не вказав причини відсутності у судових засіданнях, причини неподання відзиву та не надав ніяких доказів. 07 грудня 2022 року заочне рішення Малиновського районного суду від 05 липня 2021 року скасовано та призначено справу до судового розгляду на 08 лютого 2022 року о 10 годині 45 хвилин. Відповідачу було направлено судову повістку на 08.02.2022 року (а. с. 137). В судове засідання представник відповідача та відповідач не з`явився. Представника відповідача було повідомлено про перенесення судового засідання на 16. 03. 2022 року по його номеру телефону, вказаного в заяві (телефонограма а. с. 143). Відповідача було повідомлено про судове засідання призначене на 20.04.2022 року, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду (а. с. 145). Представника відповідача було повідомлено про судове засідання призначене на 24.05.2022 року, шляхом направлення смс-повідомлення (а. с. 148). Представника відповідача було повідомлено про судове засідання призначене на 29.06.2022 року, шляхом направлення смс-повідомлення (а. с. 154). Однак, на жодне судове засідання представник відповідача та відповідач не з`явився, відзиву подано не було. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, поважних причин неявки в судове засідання відповідач суду не представив та відзиву не надав. Суд у зв`язку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів. У травні\~2020\~року Одеською\~місцевою прокуратурою\~№ 2\~скеровано до Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальною провадженні №12019160470000133, внесеному до ЄРДР 11.01.2019 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, щодо [PERSON] . Досудовим слідством установлено, що [PERSON] у невстановлений слідством час та місці познайомився із невстановленою досудовим слідством особою, матеріали досудового розслідування щодо якої виділено в окреме провадження, яка запропонувала [PERSON] підробити офіційні документи та незаконно набути право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в подальшому розпорядитись вказаною квартирою на власний розсуд. Установлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживав [PERSON] на підставі рішення № 68 Виконавчого комітету Ілічівської районної ради народних депутатів від 30.05.1994 р. Особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] також відкрито на [PERSON] . Згідно з актовим записом про смерть № 8898 від 28.08.2018 р. [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до листа комунального підприємства «Міське агентство приватизації житла» № 28/01-09 від 14.01.2019 р. квартира [ADDRESS] не приватизована. Таким чином, вказана квартира належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради. На підставі технічного паспорта від 30.11.2018 р., складеного ФОП [PERSON] , та висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 30.11.2018 р., видавник: ФОП [PERSON] , 05.12.2018 р. [PERSON] набув право власності на кв. [ADDRESS] . Того ж дня на підставі технічного паспорта від 30.11.2018 р., складеного ФОП [PERSON] , та висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 30.11.2018 р., видавник: ФОП [PERSON] , [PERSON] набув право власності на кв. [ADDRESS] . Згідно з листом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1063/01-20 від 27.04.2020 р. будинків із адресою: [ADDRESS] не існує. Це також підтверджено листом комунального підприємства «Право» № 117 від 23.04.2020 р. [PERSON] набув право власності на 2 неіснуючі квартири за адресою: [ADDRESS] . 14.12.2018 р. державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Макаркіним А.К. прийнято рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв.м. Підставою для реєстрації права власності слугували: технічний паспорт від 12.12.2018 р., складений ФОП [PERSON] , та висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна, №0011787/18 від 12.12.2018 р., видавник ФОП [PERSON] . Шляхом об`єднання двох неіснуючих квартир за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] , яка перебувала у користуванні [PERSON] та належала Одеській міській раді. Згодом на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 19.12.2018 р. у якості внеску до статутного (складеного) капіталу [PERSON] передав ТОВ «Еліт проперті сервіс» квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв. м. Державну реєстрацію права власності за ТОВ «Еліт проперті сервіс» проведено 20.12.2018 р. державним реєстратором комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Рубан М.О. На підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 22.12.2018 р. у якості розрахунку за частку у статутному (складеному) капіталі ТОВ «Еліт проперті сервіс» передало [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв. м. Державну реєстрацію права власності за [PERSON] проведено 22.12.2018 р. державним реєстратором комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Рубан М.О. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 23.10.2020 право власності на спірну квартиру до теперішнього часу зареєстровано за [PERSON] . Таким чином, квартира [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв. м неправомірно вибула із власності територіальної громади міста Одеси, а тому підлягає поверненню. Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ст. 327 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до положень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. За викладених обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved