Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

25 листопада 2021 року позивачка [PERSON] , з урахуванням уточнень, звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача ТОВ «Хорн Хоф Інвест», визначивши третіми особами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. та приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожка Є.В., із вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а. с. 1-9, 59-66, 68-75, 165-166). В обґрунтування позовних вимог, разом з уточненнями, вказує, що 08 листопада 2021 року на адресу КП «Стадіон «Будівельник», в якому вона працює, надійшов супровідний лист від приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожка Є.В. № 6798 від 02 листопада 2021 року та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржниці, винесена при примусовому виконанні виконавчого напису № 219510 від 23 червня 2021 року та виконавчого напису № 219511 від 23 червня 2021 року, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Відповідно до цієї постанови з [PERSON] повинні здійснюватися відрахування з її доходів у розмірі 20 % до виплати начебто наявної у неї суми боргу з утриманням витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 68354 гривень 99 копійок. Із тексту виконавчого напису № 219510, вчиненого 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є боржницею за кредитним договором № 804/6/06/2007/980к/33 від 07 червня 2007 року, укладеним із первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», відповідно до договору № GL48N718070_blank відступлення прав вимоги від 05 серпня 2020 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. В подальшому, 14 квітня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір № GL48N718070_blank_06 про відступлення прав вимоги від 14 квітня 2020 року, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Вказано, що строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проведено за період з 10 лютого 2019 року по 22 червня 2021 року. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 33824 гривні 58 копійок, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 7235 гривень 55 копійок та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 26589 гривень 03 копійки. Із тексту виконавчого напису № 219511, вчиненого 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є боржницею за кредитним договором № 42/ЕК/2008-980 від 17 березня 2008 року, укладеним із первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», відповідно до договору № GL48N718070_blank відступлення прав вимоги від 05 серпня 2020 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. В подальшому, 14 квітня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір № GL48N718070_blank_06 про відступлення прав вимоги від 14 квітня 2020 року, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Вказано, що строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проведено за період з 10 лютого 2019 року по 22 червня 2021 року. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 27489 гривень 06 копійок, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 6352 гривні 52 копійки та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 21136 гривень 54 копійки. Позивачка стверджує, що вона дійсно укладала вказані у виконавчих написах кредитні договори але не з Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», а з Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», проте всі свої зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків вона виконала ще на початку 2010 року. Також вона ніколи не отримувала від нотаріуса повідомлення про те, що стягувач звернувся із заявою про вчинення виконавчих написів про стягнення з неї боргу. У виконавчому провадженні відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Крім того, до відкриття виконавчого провадження вона не отримувала розрахунку заборгованості та інформації про укладення договорів відступлення прав вимоги за якими набуло право вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент». Вважає, що виконавчий напис вчинений за межами позовної давності, оскільки за кредитним договором № 804/6/06/2007/980к/33 від 07 червня 2007 року кредит надано строком до 07 червня 2010 року (пункт 1.4 договору), а за кредитним договором № 42/ЕК/2008-980 від 17 березня 2008 року до 15 березня 2010 року (пункт 1.3 договору). Тому просить суд визнати виконавчий напис № 219510 від 23 червня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення із [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 33874 гривень 58 копійок, та виконавчий напис № 219511 від 23 червня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення із [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 27539 гривень 06 копійок, такими, що не підлягають виконанню. Стягнути з ТОВ «Брайт Інвестмент» на користь позивачки судові витрати у розмірі 28266 гривень 20 копійок, що складаються із: сплаченого судового збору 2766 гривень 20 копійок, та витрат на професійну правничу допомогу 25500 гривень. Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 43). 06 грудня 2021 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 26 листопада 2021 року, позивачкою усунуто (а. с. 59-66). Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 31 січня 2022 року (а. с. 82), яка надіслана учасникам справи 17 грудня 2021 року за вихідним № 233/22-вих/2/204/2693/21 та отримана відповідачем 14 січня 2022 року, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 106). Ухвалою суду від 14 квітня 2022 року задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] адвоката Бондаря В.Б., про залучення до участі у розгляді справи як третіх осіб, на боці відповідача, що не заявляють самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. та приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожка Є.І. (а. с. 175), яка надіслана учасникам справи 14 квітня 2022 року за вихідним № 8838/22-вих/2/204/760/22 (а. с. 176). 23 червня 2022 року на адресу суду надійшов конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», яким було направлено копію вищевказаної ухвали суду третій особі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. (а. с. 195). Ухвалою суду від 25 травня 2022 року задоволено заяву представниці відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» - директорки Кириченко О.М., про заміну відповідача правонаступником ТОВ «Хорн Хоф Інвест» (а. с. 182-184), яка надіслана учасникам справи 25 травня 2022 року за вихідним № 9004/22-вих/2/204/760/22 (а. с. 185). 30 червня 2022 року на адресу суду надійшов конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», яким було направлено копію вищевказаної ухвали суду відповідачу ТОВ «Хорн Хоф Інвест» (а. с. 201). Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивачки надійшла зави про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій останній наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання (а. с. 102-104). Представник відповідача ТОВ «Хорн Хоф Інвест» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а. с. 196). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а. с. 200). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Пирожок Є.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а. с. 199). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що 07 червня 2007 року між позивачкою та ВАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 804/6/06/2007/980к/33 (а. с. 25 на звороті - 27). Відповідно до умов кредитного договору, позивачці банком, строком по 07 червня 2010 року включно, надано грошові кошти у розмірі 10200 гривень зі сплатою відсотків за їх користування у розмірі 32,4 % на рік. 17 березня 2008 року між позивачкою та ВАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 42/ЕК/2008-980 (а. с. 28 та на звороті). Відповідно до умов кредитного договору, позивачці банком, строком по 15 березня 2010 року включно, надано грошові кошти у розмірі 8000 гривень зі сплатою відсотків за їх користування у розмірі 30 % на рік. 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 219510 про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 804/6/06/2007/980к/33 від 07 червня 2007 року, який було укладено між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] , за період часу з 10 лютого 2019 року по 22 червня 2021 року у розмірі 33874 гривні 58 копійок, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7235 гривень 55 копійок, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 26589 гривень 03 копійки, плата за вчинення виконавчого напису 50 гривень (а. с. 27 на звороті). 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 219511 про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 42/ЕК/2008-980 від 17 березня 2008 року, який було укладено між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] , за період часу з 10 лютого 2019 року по 22 червня 2021 року у розмірі 27539 гривень 06 копійок, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6352 гривні 52 копійки, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 21136 гривень 54 копійки, плата за вчинення виконавчого напису 50 гривень (а. с. 29). 02 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Пирожком Є.В. у виконавчому провадженні ЗВП № 67341822 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а. с. 20 та на звороті). 14 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір № GL48N718070_blank_06 про відступлення прав вимоги, укладеного 14 квітня 2021 року (а. с. 111-114). За умовами вказаного договору ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів у тому числі за кредитними договорами № 804/6/06/2007/980к/33 від 07 червня 2007 року та № 42/ЕК/2008-980 від 17 березня 2008, укладених між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра». 11 листопада 2021 року між ТОВ «Брайт Інвестмент» та ТОВ «Хорн Хоф Інвест» було укладено договір № 1111/К-1 про відступлення прав вимоги, укладеного 11 листопада 2021 року (а. с.115-118). За умовами вказаного договору ТОВ «Хорн Хоф Інвест» набуло прав вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, у тому числі за кредитними договорами № 804/6/06/2007/980к/33 від 07 червня 2007 року та № 42/ЕК/2008-980 від 17 березня 2008, укладених між [PERSON] та ВАТ «КБ «Надра». Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписами ст. 39 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється саме Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Відповідно до вимог п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до вимог п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з вимогами пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Приписами пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Даний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, можна дійти висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 та Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 461/4609/16-ц. Так, з тексту оспорюваних виконавчих написів № 219510 та № 219511 від 23 червня 2021 року встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні нотаріальних дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Тобто, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваних виконавчих написів від 23 червня 2021 року не врахував, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Таким чином, на день вчинення виконавчих написів, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо визнання виконавчих написів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 23 червня 2021 року № 219510 та № 219511 такими, що не підлягають виконанню, підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Приписами п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно з вимогами ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно з вимогами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у даній справі на підставі договору про надання правової допомоги № 10/21 від 10 листопада 2021 року (а. с. 131-132) надавав адвокат Бондар Володимир Борисович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 219 від 22 травня 1997 року). Відповідно до положень п. 3.2 договору, оплата гонорару виконавця здійснюється у строки зазначені в додаткових угодах. 18 січня 2022 року укладено додаткову угоду № 2 до договору № 10/21 від 10 листопада 2021 року (а. с. 135 та на звороті). У пункті 1 даної угоди зазначено, що клієнт та адвокатське об`єднання дійшли взаємної згоди, що загальна вартість вже наданої клієнту правової допомоги на момент підписання цієї додаткової угоди згідно з актами приймання передачі, які підписані сторонами, становить 25500 гривень. У пункті 5 цієї угоди зазначено, що враховуючи скрутний фінансовий стан клієнта, сторони дійшли взаємної згоди про відстрочку оплати клієнтом гонорару за надану правову допомогу у розмірі 25500 гривень строком до 31 грудня 2022 року. Судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] надано звіт про виконані роботи та надані послуги за договором про надання правової (правничої) допомоги № 10/21 від 10 листопада 2021 року (а. с. 133 та на звороті) відповідно до якого адвокатом на надання правничої допомоги клієнту у даній справі витрачено 15 годин 45 хвилин (особистий прийом клієнта, вивчення наданих документів та усна консультація 1 година; оформлення договору про надання правової (правничої) допомоги, роз`яснення клієнту умов договору, порядку надання правової (правничої) допомоги, розмір гонорару, порядку та строків сплати гонорару, та підписання даного договору 0,5 годин; виготовлення сканкопій документів клієнта та оформлення адвокатського досьє клієнта 0,5 годин; актуалізація інформації щодо судової практики у категорії справи клієнта 0,5 годин; пошук інформації в мережі інтернет щодо даних відносно ТОВ «Брайт Інвестмент», приватного нотаріуса Остапенка Є.М., приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожка Є.В. 0,5 годин; складання та направлення адвокатського запиту до приватного виконавця з метою збору відомостей про факти, що можуть бути використані як докази у справі 0,5 годин; отримання відповіді приватного виконавця на адвокатський запит, аналіз отриманої інформації та копій документів 0,5 годин; сплата судового збору онлайн від імені клієнта 0,25 годин; складання позовної заяви в інтересах клієнта 4 години; складання заяви про забезпечення позову 0,5 годин; формування пакетів копій позовної заяви та додатків до позову у паперовому вигляді та у вигляді сканкопій для направлення відповідачу та подання до суду через Електронний суд 0,5 годин; відправлення відповідачу копії позовної заяви та додатків у паперовому вигляді Укрпоштою 0,5 годин; відправлення на електронну пошту відповідача копій позовної заяви та додатків в електронному вигляді 0,1 година; подання в інтересах клієнта позовної заяви через систему Електронний суд 0,25 годин; подання через систему електронний суд заяви про забезпечення позову 0,1 година; складання та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви 0,5 годин; складання та подання клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 0,5 годин; складання та подання адвокатського запиту приватному виконавцю щодо стягнень з пенсії позивачки 0,5 годин; складання та подання адвокатського запиту ГУ ПФУ в Херсонській області щодо стягнень з пенсії позивачки 0,5 годин; отримання інформації ГУ ПФУ на адвокатський запит та аналіз отриманої інформації 0,5 годин; складання та подання повторної заяви про забезпечення позову, сплата судового збору онлайн, направлення відповідачу поштою копії заяви про забезпечення позову 1 година; складання заяви про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника 0,25 годин; складання клопотання про стягнення судових витрат х відповідача з обгрунтуванням доказами розміру витрат, підготовка та оформлення відповідних письмових доказів 0,5 годин; моніторинг стану розгляду справи клієнта через систему Електронний суд та сайт Судова влада України, періодичне інформування клієнта телефоном та у меседжерах про стан його справи в суді 1 година) Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Разом з цим, Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З цих підстав, суд звертає увагу, що частина із наданих послуг не може бути віднесена саме до правничої допомоги, зокрема, особистий прийом клієнта, вивчення наданих документів та усна консультація (1 година); оформлення договору про надання правової (правничої) допомоги, роз`яснення клієнту умов договору, порядку надання правової (правничої) допомоги, розмір гонорару, порядку та строків сплати гонорару, та підписання даного договору (0,5 годин); виготовлення сканкопій документів клієнта та оформлення адвокатського досьє клієнта (0,5 годин); актуалізація інформації щодо судової практики у категорії справи клієнта (0,5 годин); пошук інформації в мережі інтернет щодо даних відносно ТОВ «Брайт Інвестмент», приватного нотаріуса Остапенка Є.М., приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожка Є.В. (0,5 годин); складання та направлення адвокатського запиту до приватного виконавця з метою збору відомостей про факти, що можуть бути використані як докази у справі (0,5 годин); отримання відповіді приватного виконавця на адвокатський запит, аналіз отриманої інформації та копій документів (0,5 годин); сплата судового збору онлайн від імені клієнта (0,25 годин); формування пакетів копій позовної заяви та додатків до позову у паперовому вигляді та у вигляді сканкопій для направлення відповідачу та подання до суду через Електронний суд (0,5 годин); відправлення відповідачу копії позовної заяви та додатків у паперовому вигляді Укрпоштою (0,5 годин); відправлення на електронну пошту відповідача копій позовної заяви та додатків в електронному вигляді (0,1 година); подання в інтересах клієнта позовної заяви через систему Електронний суд (0,25 годин); подання через систему електронний суд заяви про забезпечення позову (0,1 година); складання та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви (0,5 годин); складання та подання клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (0,5 годин); складання та подання адвокатського запиту приватному виконавцю щодо стягнень з пенсії позивачки (0,5 годин); складання та подання адвокатського запиту ГУ ПФУ в Херсонській області щодо стягнень з пенсії позивачки (0,5 годин); отримання інформації ГУ ПФУ на адвокатський запит та аналіз отриманої інформації (0,5 годин); складання та подання повторної заяви про забезпечення позову, сплата судового збору онлайн, направлення відповідачу поштою копії заяви про забезпечення позову (1 година); складання заяви про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника (0,25 годин); складання клопотання про стягнення судових витрат з відповідача з обгрунтуванням доказами розміру витрат, підготовка та оформлення відповідних письмових доказів (0,5 годин); моніторинг стану розгляду справи клієнта через систему Електронний суд та сайт Судова влада України, періодичне інформування клієнта телефоном та у меседжерах про стан його справи в суді (1 година), оскільки вони не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а відтак, витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, розподіляючи витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу, враховуючи критерій реальності та співмірності, суд доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази понесення витрат та обумовлена сума гонорару не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має, окрім доведеності документально, відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності складання процесуальних документів та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25500 гривень є завищеними, що суперечить принципу розподілу судових витрат. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 5000 гривень, який відповідає принципу співмірності, пропорційності та справедливості. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2766 гривень 20 копійок, який складається із судового збору за позовну заяву (1816 гривень) та судовий збір за заяви про забезпечення позову (950 гривень 20 копійок). На підставі викладеного,

Outcome: approved