Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка наразі досягла повноліття, здобуває вищу освіту, проживає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, однак, добровільно домовитись з відповідачем про сплату аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, не вдається, посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з дня надходження позовної заяви і до припинення навчання. Ухвалою від 12.10.2021 призначено справу до судового розгляду по суті. 02.02.2022 року за вх. № 4402 від позивачки надійшла заява про уточнення позовних вимог, де просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня надходження позовної заяви і до припинення навчання. В судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні не надходило. Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди позивача у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України\~ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 08 грудня 2003 року виконавчим комітетом Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2005 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблений відповідний актовий запис за № 289 від 10.06.2005 р. та відділом РАЦС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Згідно довідки № 326/21 від 20.09.2021 р. з 01.09.2021 р. [PERSON] є студенткою ІІ курсу групи Дл-21 денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Київський фаховий коледж міського господарства Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського» за освітньо-професійною програмою Діловодство зі спеціальності «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа». Термін навчання в коледжі з 01.09.2021 р. по 30.06.2023 р. Згідно довідки від 05.10.2021 р. виданої виконавчим комітетом села Забір`я Боярської міської ради Київської області [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає дочка, [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні позивачки. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки, сина, які продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що [PERSON] продовжує навчання, не працює, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, судом враховується наявність у повнолітньої дочки потреби у матеріальній допомозі, у зв`язку з продовженням навчання, форма навчання денна, що відповідач працює, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] на строк навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення останньою 23 років, але не більше строку навчання. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved