Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

21 червня 2022 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю матері, під час виконання трудових обов`язків. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 червня 2013 року на підприємстві відповідача, під час виконання трудових обов`язків, була смертельно травмована його мати [PERSON] . Зазначає, що за фактом смерті його матері на підприємстві відповідача було проведено розслідування нещасного випадку, та складено відповідний Акт, при цьому матеріалами розслідування вини самої загиблої [PERSON] не було встановлено. Вказав, що смерть матері стала для нього великим стресом. Вказав, що найбільших моральних страждань та переживань він отримав у день похорон матері. Зазначив, що його мати загинула у віці 56 років, коли могла ще пожити до глибокої старості, радуватися життю, виховувати онуків. Вказав, що навіть на теперішній час він не може усвідомити того, що трапилося, смерть матері є для нього незворотною втратою, яка не підлягає відновленню та завдає тривалих глибоких страждань. Вказав, що зі смертю матері він раптово відчув себе сиротою без її любові, турботи, без теплого турботливого слова. Також зазначив, що моральні страждання та переживання йому спричиняє й те, що його діти в ранньому віці залишились без добрих рук бабусі. Просив стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 450 000 гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою судді від 22 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач у визначений строк не скористався право подання відзиву на позов, 07 липня 2022 року подав до суду письмові пояснення на позов, в яких просив ухвалити рішення з урахуванням судової практики в аналогічній категорії справ. Зазначив, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди є завищеним. Вказав, що комісія з проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку не виявила осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, вини підприємства відповідача в настанні нещасного випадку з [PERSON] не встановлено. Зазначив, що відповідач не заперечує той факт, що загибель матері позивача на виробництві могла спричинити відповідні переживання позивача, однак він не надав доказів своїх моральних страждань. Вказав, що підприємство відповідача ніколи не залишалось осторонь від сімей своїх працівників, що загинули на виробництві, однак позивач до відповідача з цього приводу не звертався. Зазначив, що розмір позовних вимог є необґрунтованим та у випадку задоволення позову призведе до збагачення позивача і поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, вважає, що розмір моральної шкоди, що може бути стягнутий з відповідача не має перевищувати 200 000 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04 серпня 1979 року (а.с.19). [PERSON] померла [INFO] , у віці 56 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04 червня 2013 року (а.с.18). Відповідно до Акту №5 про нещасний випадок, встановлено, що 02 червня 2013 року при виконанні трудових обов`язків на підприємстві Публічне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», з [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого вона померла. Згідно зазначеного акту видом події вказано дорожньо-транспортна пригода на території підприємства, причина настання нещасного випадку -психофізіологічна, інша. Також відповідно п.10 вказаного Акту зазначено, що особи, дії чи бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку будуть встановлені після закінчення розслідування дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10-17) Статтею 3 Конституції України передбачається, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). На думку суду відповідач ПрАТ «ЦГЗК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди сину померлої, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків, він переносить моральні страждання, зі смертю матері змінився ритм його життя, зі смертю матері він переніс психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати неодмінно завдало позивачу душевного болю. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Так, син втратив матір, яка займала важливе місце в родині. ЇЇ смерть спричинила психологічну травму позивачу. Смерть матері однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань. Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, було порушено його нормальний спосіб життя, що потребував докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. Враховуючи наведене, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, а також з того, що з часу смерті матері позивача пройшло понад 9 років суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 250 000 гривень, тим самим задовольняючи позов частково. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача ПрАТ «ЦГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 2500 гривень.

Outcome: partial