Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з зазначеним цивільним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадження відносно [PERSON] , [INFO] за кваліфікацією ч.2 ст. 125 КК України, відомості про яке були внесені до ЄРДР 11 липня 2020 року за №12020045350000033. 19 листопада 2020 року суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болкарьовою О.В. було ухвалено вирок відносно [PERSON] , яким останнього визнано винним в інкримінованому правопорушенні та призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. 22.12.2020 року вирок набрав законної сили. 17 травня 2020 року приблизно о 00 годині 05 хвилин [PERSON] знаходився на березі ставка, який розташований в с. Хутор-Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, де відпочивав у літній альтанці і у вказаний час на березі ставка також відпочивала компанія молодиків, серед яких був [PERSON] . Під час відпочинку між [PERSON] та раніше незнайомим йому [PERSON] , на грунті раптово виниклих неприязних відносин вiдбулася словесна сварка, в ході якої у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень останньому, реалізуючи який, одразу тобто, 17 травня 2020 року приблизно о 00 годині 10 хвилин [PERSON] , знаходячись на березі вказаного ставка, розташованого в с. Хутор-Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, під час розмови наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме у ліве око, від якого останній похитнувся, але [PERSON] , доводячи свій злочинний умисел до кінця, наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву частину голови, після чого противоправні дії [PERSON] були припинені друзями потерпілого [PERSON] . Своїми противоправними умисними діями [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, параорбітальної гематоми та субкон`юктивального крововиливу ліворуч, відділом коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі ліворуч та 1-го зуба у нижній щелепі ліворуч, якi за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ть діб, але не більше трьох тижнiв (21 день). Протиправними діями [PERSON] позивачу (потерпілому) були спричинені матеріальна та моральна шкода. Після спричинення тілесних пошкоджень [PERSON] він був вимушений проходити лікування для вiдновлення стану свого здоров`я, приймати медичні препарати, що були рекомендовані лікарями (виписки та чеки в додатках а.с. 7-11). Також [PERSON] були понесені витрати для проходження медичного освідування (чек в додатках) та витрати на правничу допомогу, за якою він звернувся до адвоката [PERSON] . В результаті кримінального провопорушення, яке вчинив [PERSON] . [PERSON] зазнав суттєвих фізичних та моральних страждань, психологічних хвилювань через завдані тілесні ушкодження, а також через страх за своє життя та здоров`я в подальшому. Також суттєвих моральних страждань зазнав через больовий синдром від отриманих травм, який довгий час [PERSON] супроводжує і до цих пір, оскільки йому були завдані пошкодження в області голови, що спричинило струс головного мозку, травмоване око та втрачені два зуба, які довелося відновлювати. Досить тривалий час [PERSON] майже не бачив на одне око. Через отримані травми був також порушений його психолого-емоційний стан: в першу чергу для нього не зрозуміло, як особа, яку він взагалі не знає без будь яких на те причин могла нанести йому тілесні ушкодження та втекти, залишивши його в безпорадному стані, не надавши допомоги, навiть не викликавши швидку допомогу фактично залишивши особу у небезпеці. Також, моральнi страждання з боку [PERSON] мали вираз у тому, що останній був вимушений проходити тривале лікування. В зв`язку з тілесними пошкодженнями порушився його усталений спосіб життя оскільки він був вимушений відвідувати лікарів, самостійно не мiг себе повноцінно обслуговувати, та ним здійснювали догляд його близькі. Останній, відчуваючи свою за безпорадність, тривалий час перебував у пригніченому та депресивному стані. Все це відноситься до ознак моральної шкоди, що вiдносяться до вимушеної відмови від звичного усталеного розпорядку та способу життя. Ці обставини свідчать про завдання [PERSON] значної моральної шкоди, яка знаходиться в прямому причинно-наслiдковому зв`язку із протиправними діями [PERSON] , щодо [PERSON] . В обгрунтування завданої [PERSON] скоєнням вказаного кримінального правопорушення моральної шкоди, є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вжиття заходів досудового врегулювання спору не вдалось за можливе,так як [PERSON] відмовився йти на будь-який контакт. Позивач враховуючи вищезазначене, просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 3222,35 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подав, зустрічний позов не пред`являв, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. У зв?язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 та п.8 і 9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У судовому засіданні встановлено, що 17 травня 2020 року приблизно о 00 годині 10 хвилин [PERSON] , знаходячись на березі вказаного ставка, розташованого в с. Хутор-Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, під час розмови наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме у ліве око, від якого останній похитнувся, але [PERSON] , доводячи свій злочинний умисел до кінця, наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву частину голови, після чого противоправні дії [PERSON] були припинені друзями потерпілого [PERSON] . Згідно Вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2020 року, у справі за №183/6288/20 (пров. 1-кп 183/1619/20) обвинуваченого [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. Вироком суду встановлено, що своїми противоправними умисними діями [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження, якi за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ть діб, але не більше трьох тижнiв (21 день). Відповідно до п.6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття справи кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на те, що [PERSON] не заявляв цивильного позову у вищезазначеному кримінальному провадженні, відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, яка згідно зі ст.360-7\~ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. В силу з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Позивач надав суду докази на підтвердження факту заподіяння йому матеріальної шкоди та її розмір, а саме: фіскальні чеки з аптек №000180338 00001, №0162124 0148614, №000194240 00037 та квитанцію №0.0.1759490963.1 за сплату висновку фахівця. Висновком спеціаліста №1786 від 07.07.2020 року встановлено, що виявлені у позивача тілесні ушкодження відносяться до легких, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ть діб, але не більше трьох тижнiв (21 день). Отже, як вбачається з матеріалів справи, розмір матеріальних збитків складає 3222,35 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що позивач зазнав фізичного болю та душевних страждань, та інших негативних явищ, у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок вчинених відповідачем злочинних дій. У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого [PERSON] правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення та виходячи з міркувань розумності та справедливості, таким чином, суд вважає, що вимога щодо відшкодування завданої моральної шкоди з відповідача на користь [PERSON] в сумі 10000 грн. підлягає задоволенню. Щодо питання судових витрат. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.1ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що дорівнює 2481 грн. та за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 992,40 грн., що разом становить 3473 грн. 40 коп. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Позивачем сплачено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., що підтверджено квитанцією №1 від 05.01.2021 року, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача 7000 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved