Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в якій просить суд: визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є громадянка Російської Федерації [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код ЄДРПОУ 37946492, внести зміни до актового запису від 28.01.2009 р. № 65, що складений Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції про народження дитини [PERSON] , [INFO] , виключивши відомості про [PERSON] , як батька, та вказати батьком дитини - громадянина України [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що протягом 2007-2009 років мав близькі (інтимні) стосунки з відповідачкою. Від цих стосунків, [INFO] народився син - [PERSON] , про що 28.01.2009 р. Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 65. Дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Після народження дитини, відповідачка покинула Україну та поїхала за кордон, залишивши сина, його утримання та виховання на позивача. Відповідачка 17.12.2014 р. надала нотаріальний дозвіл позивачу подорожувати разом з їхнім сином - [PERSON] з м. Одеси в м. Магадан (Російська Федерація). 29.07.2015 р. відповідачка надала нотаріальний дозвіл своєму сину подорожувати разом з його батьком, позивачем, з України до Туреччини. Відповідачка проживає за кордоном та не виявляє бажань повернутись в Україну. Існуючий стан порушує права позивача щодо батьківства відносно своєї дитини - [PERSON] , адже юридично він є йому сторонньою людиною, та ускладнює отримання його сином паспорту громадянина України. Відповідно до експертного висновку про біологічне батьківство від 18.07.2019 р. № MG19-71983, біологічне батьківство передбачуваного батька, [PERSON] , щодо дитини, [PERSON] , не може бути виключено, ймовірність батьківства становить 99,9991%. Ухвалою суду від 17.02.2022 р. відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 24.05.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2022 р. на 14.45 год. У судове засідання, призначене 13.07.2022 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника позивача - адвоката Самодурової Н.В. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала та просила суд приєднати додаткові докази. Відповідачка повторно не з`явилася до судового засідання, про дату, час і місце проведення якого повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про дату та час повідомлялися належним чином. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що 28.01.2009 р. Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 65. Матір`ю дитини зазначено [PERSON] , громадянка Російської Федерації, а відомості щодо батька вказані за заявою матері згідно ст. 135 СК України та зазначено - [PERSON] . Згідно позовної заяви [PERSON] , який є громадянином України, вважає себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] , який народився у них від позашлюбних відносин із відповідачкою [PERSON] . У підтвердження своїх позовних вимог, надав в якості доказу експертний висновок про біологічне батьківство від 18.07.2019 р. № MG19-71983, згідно якого біологічне батьківство передбачуваного батька, [PERSON] , щодо дитини, [PERSON] , не може бути виключено, ймовірність батьківства становить 99,9991%. Крім того, суду надано завірену копію нотаріального дозволу відповідачки від 17.12.2014 р., яким вона дозволила позивачу подорожувати разом з їхнім сином - [PERSON] з м. Одеси в м. Магадан (Російська Федерація) та завірену копію нотаріального дозволу відповідачки від 29.07.2015 р., яким вона дозволила своєму сину подорожувати разом з його батьком, позивачем, з України до Туреччини. Також суду надано завірену копію нотаріальної заяви відповідачки від 12.07.2022 р. про визнання батьківства, якою вона підтвердила, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідачка зазначила, що [PERSON] проживає разом з батьком, [PERSON] , який з моменту народження утримує та виховує їхнього сина. Поміж з цим, до суду надано спільні фотографії сторін з пологового будинку, виписки, з яких вбачається, що відносини сторін були близькими та родинними. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 (визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою) та ст. 125 (визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. Предметом доказування у справах щодо батьківства та материнства є відсутність та/або наявність кровного споріднення між особою і дитиною. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Рішення суду щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, у редакції, чинній на момент розгляду справи судами, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Зважаючи на те, що стороною позивача, окрім експертного висновку про біологічне батьківство від 18.07.2019 р. № MG19-71983, відповідно до якого ймовірність батьківства - [PERSON] по відношенню до дитини - [PERSON] становить 99,9991%, було надано інші докази в підтвердження його вимог щодо батьківства відносно дитини та відповідачка визнає батьківство позивача, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог, що є підставою для їх задоволення. Враховуючи те, що судом встановлено факт батьківства, то такі обставини дають право на визначення даних про батька дитини із врахуванням цього. Стаття 1 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» визначає, що акти громадянського стану - це засвідчені державою факти народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені, по батькові. Вони є юридичними фактами, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення відповідних прав та обов`язків. Акти громадянського стану підлягають обов`язковій реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» про кожний факт реєстрації акту громадянського стану органами реєстрації актів громадянського стану видаються відповідні свідоцтва про народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміну прізвища, імені та по батькові на бланках суворої звітності, виготовлених за єдиними зразками. Відповідно до п.п.2.13.1 п.2.13 Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4 Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, аналізуючи положення законодавства, суд вбачає, що рішення суду є підставою для внесення відповідних змін до актового запису народження дитини. Із врахуванням вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню як законний та обґрунтований, у зв`язку з чим суд постановляє рішення щодо його задоволення.

Outcome: approved