Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до ПрАТ «Страхова група «ТАС» в особі Тернопільської філії приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, у якому, просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в її користь 98\~565,91 грн. страхового відшкодування. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 08.03.2020 року близько 06 год. 40 хв. на автодорозі «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка» на 166 км.+750 м., поблизу населеного пункту С.Романівка, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110307 «Славута» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у напрямку м.Тернопіль, не впорався із керуванням та здійснив виїзд на смугу зустрічного транспортного потоку, де допустив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в напрямку м.Підволочиськ. У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної події, пасажир ЗАЗ 110307 «Славута» син позивача отримав тілесні ушкодження та потрапив до КНП «Тернопільська університетська лікарня». [PERSON] понесла витрати на лікування, діагностику, реабілітацію та додаткові витрати зумовлені необхідністю придбання ліків, посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, стороннього догляду свого вина [PERSON] , оскільки останній перебував у клінічній комі та не міг забезпечити себе самостійно ліками. [INFO] [PERSON] помер внаслідок отриманих травм у дорожньо-транспортній пригоді. 21.08.2020 року вироком Тернопільського міськрайонного суду [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була забезпечена полісом №АО 5490248 в АТ «СК ТАС». 15.07.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, за наслідками розгляду якої ПрАТ «СГ ТАС» порахувало 41888 грн. у якості страхового відшкодування у яку увійшли наступні виплати: 28338 грн. моральна шкода, 13550 грн. витрати на поховання. Проте, кошти в розмірі 98565,91 грн., як витрати на лікування на потерпілого відповідачем не виплачено, чим порушено права позивача, а тому відмову уу їх виплаті позивач вважає незаконною. Відповідно до вимог ст..24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрутовані витрати, пов`язані із доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відтак, позивач просить задовольнити позов з наведених вище підстав. \~ \~ \~ \~Представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» подав суду відзив на позовну заяву, у якому не погоджується із вимогами позивача. Так, шкода, пов`язана із смертю потерпілого згідно пункту 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 38400 грн.. Загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) на одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання страхового випадку та виплачується рівними частинами: 4723х12=56676 грн. (доля матері [PERSON] 56676/2=28338). Також, згідно наданих чеків позивачем сума витрат пов`язаних із організацією поховання склала 13550 грн.. [PERSON] було виплачено моральну шкоду та витрати на поховання у повному розмірі 41888 грн. Крім цього, зазначив, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст..35.1) не передбачено право заявника на отримання страхового відшкодування у разі, якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Вважає, що в силу вимог п.3 ч.1 ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Таким чином, відповідач вважає, що він не повинен відшкодовувати шкоду завдану здоров`ю потерпілого, якщо він помер, тому вимога позивача щодо стягнення з АТ «СГ «ТАС» 98565,91 грн. витрат на лікування потерпілого [PERSON] вважає безпідставною, необґрунтованою, такою, що суперечить вимогам зазначеного вище Закону. Позивач відповіді на відзив не подавав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] письмових пояснень щодо позову не подавали. 14.09.2021 року у даній справі проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Самуляк М.Ю. в судове засідання не прибув, подавши заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити, а справу розглянути без його участі. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечує, з підстав наведених у відзиві на позов. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, хоча належним чином неодноразово повідомлялись про місце та час розгляду справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. \~ \~ \~ \~ Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.08.2020 року у справі №607/10768/20, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі та строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Як убачається із вказаного вироку «… 08 березня 2020 року приблизно о 06 год. 40 хв. водій [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно несправним автомобілем марки «ЗАЗ» моделі 110307, н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п. 2.9. /а/\~Правил дорожнього руху, згідно яких водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та вимоги п. 31.4.5 /г/\~ПДР, в порушення яких на одну /задню/ вісь вказаного транспортного засобу було встановлено шини різних моделей, різної сезонності з різними малюнками протектора, що могло бути виявлено водієм в процесі огляду перед початком руху.\~ Під час керування автомобілем водій [PERSON] не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб у разі її зміни, своєчасно відреагувати, та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. /б, д/\~ПДР. Через проявлену під час керування автомобілем неуважність та унаслідок порушення вимог п. 10.1.\~ПДР, рухаючись у напрямку м. Тернопіль за межами населеного пункту с. Романівка Тернопільського району Тернопільської області, автодорогою «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», [PERSON] , змінив напрямок руху автомобіля вліво, внаслідок чого керований ним автомобіль марки «ЗАЗ» моделі 110307, н.з. [NUMBER] , перетнув горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1. «вузька суцільна лінія», виїхав на смугу, призначену для руху в зустрічному напрямку. В цей час автодорогою «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в напрямку до м. Хмельницький зі швидкістю 80 км/год. рухався технічно справний автомобіль «Volkswagen» моделі «Vento», н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який керував автомобілем в межах своєї смуги, з одним дорослим пасажиром [PERSON] , та двома малолітніми пасажирами. Внаслідок виїзду керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, водій [PERSON] створив аварійну дорожню ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія [PERSON] , позбавивши його можливості запобігти своїми односторонніми діями настанню дорожньо-транспортної пригоди /далі - ДТП/ та допустив зіткнення вказаних транспортних засобів на зустрічній відносно свого руху смузі. Порушенням водієм [PERSON] вимог п.п.2.3 (б,д), 2.9 (а), 10.1, 31.4.5 (г ПДР та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження, [PERSON] , [PERSON] тяжкого тілесного ушкодження та [PERSON] тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого…». \~ \~ \~ \~Вирок у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Таким чином, не підлягає доказуванню обставини дорожньо-транспортної пригоди під час якої загинув [PERSON] , а також винуватість [PERSON] у її вчиненні, причинно-наслідковий зв`язок із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілому. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, виданого 08 квітня 2020 року виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району тернопільської області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Романівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації наданої КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради від 23.06.2020 року №01-3/972, наданої на запит адвоката Самуляка М.Ю., [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 08.03.2020 року по 03.04.2020 року. За час лікування батьками пацієнта [PERSON] за власні кошти було придбано медикаменти та вироби медичного призначення. Відповідно до наданих копій касових та товарних чеків, замовлення на дослідження аналізів, виданих медичною лабораторією «Панакея», наданих позивачем, [PERSON] у медичних закладах було придбано медикаментів та виробів медичного призначення, а також оплачено послуг на загальну суму 98565,91 грн. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що транспортний засіб марки «ЗАЗ 110307», д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] на момент ДТП був забезпечений у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 5490248 від 10.06.2019 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200 000 грн.. Розмір франшизи складає 0 грн. \~ \~ \~ \~15 липня 2020 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої [PERSON] просила виплатити витрати понесені на лікування вина [PERSON] у розмірі 98565,91 грн.; витрати на поховання сина [PERSON] у розмірі 13550 грн., а також моральну шкоду у розмірі 28338 грн. завданої смертю сина [PERSON] . Як вбачається із страхового акту №09749/44/720, затвердженого начальником Управління врегулювання страхових випадків з медичного та особистого страхування АТ СГ «ТАС», зазначеним товариством прийнято рішення про виплату [PERSON] 41888 грн., з яких: 13550 грн. витрати на поховання згідно наданих документів та моральної шкоди на суму 28\~338 грн., які позивачу було виплачено, що не заперечується та визнається нею, а тому не підлягає доказуванню. У виплаті витрат понесених на лікування сина у розмірі 98565, 91 грн., відмовлено. Відповідно до інформації, викладеній у листі ПрАТ СГ ТАС від 10.12.2020 року №20161/7120, адресованій [PERSON] , останній зазначеним страховиком відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не передбачено право членів сім`ї на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого. \~ \~ \~ \~Згідно із ст.1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2). \~ \~ \~ \~Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом зазначеного Закону (статті 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в стому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищевикладене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник і страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Таким чином, дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Згідно пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до\~ст.23 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п.23.1) шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода,\~\~пов`язана\~\~з\~\~тимчасовою\~\~втратою працездатності потерпілим; шкода,\~\~ пов`язана\~\~із\~\~стійкою\~\~втратою\~\~працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до\~ст.24 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( п.п.24.1, 24.2) у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані\~\~витрати,\~\~повязані\~\~з\~\~доставкою, розміщенням, утриманням,\~\~ діагностикою,\~\~ лікуванням,\~\~ протезуванням\~\~ та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату.\~\~ Зазначені\~\~в\~\~цьому\~\~пункті витрати та необхідність їх здійснення\~\~мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.\~\~Мінімальний\~\~ розмір\~\~ страхового\~\~ відшкодування(регламентної\~\~виплати)\~\~за шкоду,\~\~повязану\~\~з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному\~\~розмірі,\~\~встановленої\~\~законом\~\~на дату настання страхового\~\~випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Згідно із \~ст.27 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове\~\~відшкодування\~(регламентна\~\~виплата) виплачується,\~\~\~\~ якщо\~\~\~\~ смерть\~потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної\~\~пригоди\~\~та\~\~є\~\~прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. \~\~\~\~\~\~ Позивачка понесла витрати на поховання потерпілого [PERSON] та за її зверненням страховиком у відповідності до\~ст.27 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" була відшкодована матеріальна (витрати на поховання), а також моральна шкода внаслідок смерті потерпілого. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Що стосується витрат на лікування сина [PERSON] , системний аналіз норм ст.ст.\~22,\~24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що витрати на лікування потерпілого відшкодовується страховиком лише потерпілому внаслідок ДТП, а не іншим особам. Відповідачем не оспорювалось, що позивач понесла витрати на лікування свого сина [PERSON] , однак потерпілою від ДТП позивачка вона не являється, що виключає наявність підстав для виплати їй страхового відшкодування внаслідок ушкодження здоров`я. У зв`язку зі смертю потерпілої особи право вимоги на відшкодування таких витрат у позивачки настає відповідно до ст.\~23,\~1166 ЦК України\~до особи, заподіювача шкоди, яким є третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , відтак, суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги до страхової компанії про стягнення страхового відшкодування на лікування потерпілого [PERSON] , яка помер [INFO] . Аналогічний правовий висновок викладено у постанові ВС України від 12 вересня 2018 року у справі №712/1503/17. Враховуючи наведене, оцінивши та дослідивши докази у судовому засіданні, суд вважає, що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в особі Тернопільської філії приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] про стягнення страхового відшкодування не підлягає до задоволення. Щодо покликання позивача на ту обставину, що позивач, як мати померлого [PERSON] має право на відшкодування витрат понесених на його лікування, суд зазначає, що згідно інформації КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР від 23.06.2020 року №01-3/972, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 08.03.2020 року по 03.04.2020 року з приводу важкої політтравми з ушкодженням кісток тазу, стегнових кісток, нирок та перебував у церебральній комі ІІІ ступеня, у зв`язку із цим потребував стороннього догляду та не міг нести витрат на своє лікування, а медикаменти на його лікування придбавались позивачем. Відтак, суд вважає, що з урахуванням положень пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів",\~витрати пов`язані\~з лікуванням\~потерпілого відшкодовуються\~страховиком лише\~потерпілому,\~якими є\~особи,\~життю та\~здоров`ю яких\~заподіяна шкода,\~внаслідок ДТП\~за участю\~забезпеченого транспортного\~засобу.\~ На підставі наведеного,

Outcome: dismissed