Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вказує, що [INFO] померла її мати - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 28 серпня 2018 року), яка на час смерті перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [INFO] помер її вітчим - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 01 квітня 2019 року). Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - автомобіль марки ВАЗ 2102, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 1984, колір темно-бежевий, шасі № [NUMBER] , тип ТЗ універсал (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 23.04.2003), які були зареєстровані на [PERSON] . Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла, подавши до державного нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини. З померлим [PERSON] вона проживала однією сім`єю більше п`яти років, а саме з 2003 року відколи захворіла її мати [PERSON] , яка потребувала постійного догляду через онкозахворювання, до дня смерті останньої, а потім вона доглядала вітчима [PERSON] , який помер через сім місяців після матері, спільно несли витрати щодо утримання домоволодіння та на побутові потреби. У жовтні 2019 року вона подала до державного нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, проте постановою державного нотаріуса від 16.10.2019 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю всіх необхідних документів для встановлення родинних відносин з померлим. У зв`язку з неможливістю отримати у нотаріуса свідоцтво про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. На підставі викладеного, прохає встановити факт її спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнати за нею право власності на спадкове майно. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Руденко А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та прохали їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Царичанської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, однак надали до суду заяву, в якій прохали проводити розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають. \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з 1989 року вона проживає по [ADDRESS] . Сім`ю позивачки [PERSON] вона добре знає, так як вони проживали по сусідству. З 2003 року, коли захворіла мати позивачки [PERSON] , то остання переїхала, постійно проживала та здійснювала догляд за батьками, до дня їх смерті. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2003 році він придбав житловий будинок [ADDRESS] та по сусідству проживала позивачка [PERSON] разом з батьком [PERSON] до дня його смерті. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши думку позивачки та її представника, покази свідків, врахувавши визнання відповідачем позову, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України). Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 28 серпня 2018 року (а.с.8), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала разом з чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Відповідно до копії свідоцтва про одруження від 24.11.1979 року серії [NUMBER] , 24 листопада 1979 року районним відділом ЗАГС Царичанського району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище - [PERSON] ), про що зроблено актовий запис за №158 (а.с.53). \~ \~ \~ \~ [INFO] помер вітчим позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 01 квітня 2019 року (а.с.7). Також встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.06.1989 року (а.с.58); - автомобіль марки ВАЗ 2102, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 1984, колір темно-бежевий, шасі № [NUMBER] , тип ТЗ універсал, який належав померлому спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 23.04.2003(а.с.27). Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла у встановленому законом порядку, подавши до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяву про прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі за№ 364 від 02 серпня 2019 року (а.с.49). Постановою державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. від 16.10.2019 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю всіх необхідних документів для встановлення родинних відносин з померлим (а.с.22). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов гр. [PERSON] , проведеного комісією Царичанської селищної ради 18.10.2021, встановлено, що гр. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає в [ADDRESS] , з 2003 року по теперішній част та проживала з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , та вітчимом [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] проживала разом з померлим [PERSON] однією сім`єю більше 5 років, а саме з квітня 2003 року, з того часу як захворіла її мати [PERSON] (а.с.24). У відповідності до ст.\~315\~ч.\~2\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1\~статті 1258 ЦК України\~встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд враховує правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У відповідності до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Так, встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років на час відкриття спадщини позивачці необхідно для реалізації свого права на прийняття спадщини після померлого вітчима [PERSON] . Обґрунтовуючи своє право на спадкування майна після смерті вітчима [PERSON] , позивачка посилається на ту обставину, що вона з квітня 2003 року переїхала проживати до своїх матері [PERSON] та вітчима [PERSON] , щоб здійснювати догляд за хворою матір`ю, а потім після смерті останньої продовжувала проживати з вітчимом, вести спільне господарство, мали спільний бюджет, до дня смерті [PERSON] , який помер через сім місяців після смерті матері, а саме [INFO] . Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які будучи під присягою, пояснили, що позивачка дійсно проживала з померлим [INFO] вітчимом [PERSON] з квітня 2003 року та до дня його смерті, оскільки у 2003 році захворіла її мати [PERSON] та потребувала постійного догляду, після смерті якої вона продовжила проживати з вітчимом, вести спільне господарство та здійснювати догляд за домоволодінням. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] однією сім`єю не менше 5 років з вітчимом [PERSON] в період з квітня 2003 року і до часу відкриття спадщини - [INFO] , є доведеним та може бути встановлений судом. У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України, встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, від спадкування не усувалася, бажає оформити свої спадкові права, а її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб, у зв`язку з чим вона успадковує усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві за життя та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивачки, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту прав позивачки як спадкоємця шляхом визнання права власності на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль марки ВАЗ 2102, реєстраційний номер [NUMBER] . При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується позиція позивача не стягувати судовий збір із відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved