Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 травня 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що з 05 травня 2009 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , та у даному шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року розірвано шлюб між ним та відповідачем. Малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом із ним та перебуває повністю на його утриманні. Однак, самостійно він не може забезпечити сина усім необхідним. Натомість, відповідач [PERSON] з січня 2021 року покинула сім`ю та усунулася від своїх обов`язків щодо надання матеріальної допомоги синові, тривалий час не надає жодних коштів на його утримання, хоча має постійне місце роботи у Збройних Силах України та має можливість забезпечувати дитину. За вказаних обставин просив позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. В судовому засіданні 01 липня 2022 позивач [PERSON] та його представник позов підтримали та просили стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Одночасно зазначили, що у прохальній частині позову помилково зазначено прохання стягнути аліменти у розмірі Ѕ частки заробітку відповідача. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Карпа М.М. у судове засідання 14 липня 2022 року не з`явилися, однак адвокат Карпа М.М. подала суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом установлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2009 року, який розірвано рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року, ухваленого у цивільній справі №605/265/21. У даному шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №32 відділом реєстрації актів цивільного стану Підгаєцького районного управління юстиції Тернопільської області та 22 вересня 2009 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Малолітній син сторін\~ [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою ПП Східний масив від 12 липня 2022 року. [PERSON] , 2009 року народження навчається в 6Б класі Тернопільського навчального-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів медичний ліцей №15 імені Лесі Українки» Тернопільської міської ради, про, що свідчить довідка видана 22 лютого 2022 року директором даного навчального закладу. Згідно викладених у позові обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, сторони не можуть досягнути згоди з приводу утримання сина\~ [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями\~статті 141 Сімейного кодексу України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою\~статті 150 Сімейного кодексу України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої\~статті 155 Сімейного кодексу України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 Сімейного кодексу України\~визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно із частиною другою\~статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 8 Закону України\~Про охорону дитинства\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи підтверджується факт проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON] разом з батьком позивачем [PERSON] , разом із цим, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження її участі в утриманні сина а також того, що за своїм станом здоров`я чи фінансовим становищем вона не може сплачувати аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 (однієї четвертої) всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав малолітнього сина сторін\~ [PERSON] , [INFO] на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, не надала суду доказів про перебування у неї на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, а також докази на підтвердження того, що за своїм станом здоров`я чи фінансовим становищем вона не може сплачувати аліменти на малолітнього сина, враховуючи те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що з відповідача користь позивача слід стягувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За вимогами\~ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами\~ст.141 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved