Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

13.08.2019 [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просила суд визнати за нею право власності на використані в процесі реконструкції садового будинку, розташованого у садовому товаристві « [INFO] » по [ADDRESS] , будівельні матеріали: цеглу будівельну керамічну 10000 штук; цеглу вогнетривку для димоходу 60 штук; блоки полегшені (пінобетон) 100 штук; дошки обрізні хвойних порід товщиною 40 мм 200 метрів погонних; метало черепицю (накриття даху) 100 м. кв.; вікна пластикові (вакуумні) 17 штук; підвіконники внутрішні пластикові 4,5 метра погонних; стропила, деревину хвойних порід 30/80 см 50 метрів погонних, включаючи 4,5 кг шурупів для монтажу; рейки, деревина хвойних порід для каркасу під накриття даху 50/50 мм 150 метрів погонних; плити пінопластові для утеплення стін товщиною 30 мм 60 м. кв.; двері вхідні металеві 1 штука; двері пластикові 5 штук; плити ДСП 16 м. кв.; гіпсокартон 12 м. кв.; пароізоляційну плівку для утеплення даху 130 метрів погонних; мінеральну вату для утеплення даху 120 м. кв.; арматуру діаметром 12 мм 80 метрів погонних; замки на балконні двері 2 штуки; цемент будівельний очищений 2,4 тонни; перила балконні металевий каркас (кутник 40/40 мм) 12 метрів погонних; огорожа балконна кована 5,6 метрів погонних; бетономішалку 0,33 м. куб.; зварювальний апарат для ручної дугової зварки; земельне покращення підвального приміщення та підвального гаражу бетон товщиною 22 см загальною площею 27 м. кв.; інженерне обладнання холодного водопостачання, з монтажною арматурою, включаючи гідронасос підвищеного тиску (безбашенка); систему внутрішнього тепло підігріву (кімнатні батареї обігріву)7 штук; інженерне обладнання природного газопостачання від розподільної центральної труби до внутрішньо-будинкової плити з монтажною арматурою, двоконтурний котел, лічильник обліку споживання; внутрішньо будинкову систему електропостачання, включаючи зовнішню кабельну підводку від опори ЛЕП до споруди садового будинку; плитку керамічну для підлоги 26 м. кв.;ламінат (підлога) 12 м. кв.; паркан та вхідні ворота (огорожа від проїжджої частини вулиці) оцинкований гофролист 70 м. кв.; паркан сітчастий 70 метрів погонних; внутр. будинкова (автономна) система каналізації та водовідведення, в тому числі яма вигрібна бетонована 4 м. куб.; котел для обігріву на твердому паливі та камінна топка; використані 3 кг спеціальних шурупів саморізів для кріплення метало черепиці та металевих листів паркану. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 20.09.2017 її дочка [PERSON] для реконструкції власного садового будинку позичила в неї у борг 10000 (десять тисяч) доларів США. Згідно з боргової розписки, у разі неповернення боргу, позивачка на задоволення боргового зобов`язання набувала право обернути на свою користь належне відповідачці нерухоме майно садовий будинок та земельну ділянку на якій цей будинок. Відповідачка спочатку повертала частинами суму боргу, але згодом припинила повертати борг. Наразі продаж відповідачкою недобудованого садового будинку неможливий, оскільки він не зданий в експлуатацію. Крім того змінені межі населеного пункту Оноківці. Оскільки роботи з реконструкції будинку проведена більше ніж на 70 % за кошти позивачки, вона вважає, що використані при будівництві будівельні матеріали, можуть бути звернуті на її користь в рахунок повернення боргу. Тому вона звернулась до суду із позовом про визнання права власності на використані в процесі будівництва будівельні матеріали. 28.01.2020 [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила суд розглянути заявлений позов лише в межах заявлених позовних вимог стосовно переліку будівельних матеріалів. 23.04.2021 позивачка [PERSON] змінила предмет позову та просила стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за борговою розпискою у розмірі 8950 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) доларів США. 27 січня 2020 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просив суд визнати недійсною боргову розписку, що укладена між [PERSON] та [PERSON] 20.09.2017. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13.08.2005 між ним та [PERSON] був укладений шлюб. Боргова розписка нібито видана 20.09.2017, у період перебування його в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Позивачка [PERSON] , заявляючи позов про визнання за нею право власності на використані при реконструкції садового будинку будівельні матеріали, фактично претендує на набуття права власності на об`єкт нерухомості, садовий будинок, придбаний та реконструйований ним та відповідачкою [PERSON] під час перебування в зареєстрованому шлюбі. Вважає, що позика у суму 10000 доларів США не є дрібною побутовою, тому на отримання позивачкою грошей у борг необхідна була його згода. В свою чергу він стверджує, що не надавав згоди на отримання грошей в борг у [PERSON] та йому нічого невідомо про такий борг. З огляду на викладене вважає, що розписку про отримання [PERSON] у [PERSON] слід визнати недійсною. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Меженна В.С. вимоги про стягнення з [PERSON] суми боргу підтримала у повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнала та пояснила, що позичила гроші у своєї матері для того, щоб завершити реконструкцію садового будинку, розташованого у садовому товаристві « [INFO] » по [ADDRESS] . Гроші були використані на придбання будівельних матеріалів і роботи з реконструкції садового будинку. Третя особа, яка заявила позовні вимоги [PERSON] та його представник адвокат Герич А.Й. просили визнати розписку про отримання [PERSON] від [PERSON] боргу недійсною. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому нічого невідомо було про те, що [PERSON] взяла у борг гроші у своєї матері. Садовий будинок був придбаний і реконструйований у період перебування у шлюбі його з [PERSON] . Гроші на реконструкцію будинку він заробляв на сезонних роботах за кордоном. Суд, вислухавши сторони, їх представників, інших учасників, дослідивши надані докази прийшов таких висновків. Судом відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України не прийняте визнання позову [PERSON] та продовжено судовий розгляд, оскільки на думку суду порушені права [PERSON] . Так, згідно з боргової розписки (що має силу угоди) від 20.09.2017 (т. 1 а.с. 10-11) [PERSON] позичила у [PERSON] 10000 доларів США з метою закупівлі будівельних матеріалів та у випадку неповернення чи несвоєчасного повернення боргу зобов`язалась передати [PERSON] правовстановлюючі документи на садовий будинок і земельну ділянку, на якій він розташований. Згідно з договору купівлі-продажу недобудованого садового будинку та земельної ділянки від 29.11.2005 (т. 1 а.с. 12-14) [PERSON] придбала у [PERSON] недобудований садовий будинок та земельну ділянку площею 0,05 га в садовому товаристві « [INFO] », яке знаходиться на території села Оноківці Ужгородського району Закарпатської області. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали нотаріально завірені заяви (т. 2 а.с. 11-12), в яких стверджували, що [PERSON] з моменту покупки недобудованого садового будинку в садівничому товаристві « [INFO] » у [ADDRESS] постійно проживає в цьому будинку, разом із дружиною [PERSON] реконструював та добудував будинок. Вказані обставини свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили при допиті їх в судовому засіданні. Згідно з свідоцтва про шлюб [NUMBER] (т. 1 а.с. 137) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13.08.2005, зареєстрований виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом 36. Прізвище чоловіка після укладення шлюбу « [PERSON] ». Згідно з інформації, розміщеної у системі Д3, рішення Ужгородського міськрайонного суду у цивільній справі № 308/2578/19 шлюб, укладений 13 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано виконавчим комітетом Оноківської сільської ради, Ужгородського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за №36 розірвано 07 жовтня 2019 року. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 13.08.2005 [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб та в період перебування у зареєстрованому шлюбі 29.11.2005 придбали недобудований садовий будинок та земельну ділянку, що розташовані в садовому товаристві « [INFO] », яке знаходиться на території села Оноківці Ужгородського району Закарпатської області. Набувачем, згідно з витягу з Державного реєстру правочинів, є [PERSON] . Відповідно, до ч. 4 ст. 65 СК України той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). В судовому засіданні і відповідачка [PERSON] , і третя особа [PERSON] підтвердили, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі вони реконструювали та перебудували придбаний недобудований садовий будинок, змінивши його розміри і загальну площу. При цьому [PERSON] стверджувала, що реконструкція будинку проводилась за рахунок запозичених у її матері [PERSON] коштів і [PERSON] знав про позику, а [PERSON] стверджував, що гроші для реконструкції будинку він заробляв сезонними заробітками за кордоном та гроші у [PERSON] вони не запозичували. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] запозичувала грошові кошти у [PERSON] в інтересах її з [PERSON] сім`ї на ремонт та реконструкцію будинку. Відповідно цивільні права та обов`язки за договором позики від 20.09.2017 виникли в обох із подружжя [PERSON] . 09.12.2019 [PERSON] заявляв клопотання про залучення його до участі в справі у якості співвідповідача, оскільки, на його думку, позов стосується об`єкту спільної сумісної власності подружжя. В свою чергу позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] заперечували щодо залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , з приводу чого ухвалою суду від 28 січня 2020 року у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення його до участі у справі у якості співвідповідача було відмовлено, відповідно до ст. 51 ЦПК України, яка говорить про те, що суд першої інстанції має право залучити до участі у справі співвідповідача тільки за клопотанням позивача. У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. На думку суду, позов про стягнення боргу подано не до усіх відповідачів, а саме подано тільки до [PERSON] та не подано до [PERSON] , який має права спільної сумісної власності подружжя на придбаний та реконструйований в період проживання в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] садовий будинок, і у випадку задоволення позову [PERSON] буде зачіпатись його право на спільну сумісну власність подружжя. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі співвідповідача [PERSON] було б прямим порушенням його прав. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належних відповідачів. Пред`явлення позову до не всіх відповідачів, на думку суду в даному випадку є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивачку права пред`явити позов до належних відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи характер спірних правовідносин, позики на ремонт садового будинку, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з тим, що позов подано не до усіх відповідачів. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання недійсною боргової розписки, що укладена між [PERSON] та [PERSON] 20.09.2017, з тих підстав, що позика у суму 10000 доларів США не є дрібною побутовою, тому на отримання позивачкою грошей у борг необхідна була його згода. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частини першої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинам и першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки в судовому засіданні відповідачка [PERSON] стверджувала про те, що гроші позичались у її матері [PERSON] для реконструкції садового будинку, і [PERSON] знав про це, в свою чергу [PERSON] категорично заперечував запозичення коштів, інших доказів на спростування чи підтвердження цієї обставини судом не досліджено і не встановлено, то відповідно судом достовірно не встановлено, чи надавав свою згоду [PERSON] на позику від 20.09.2017, чи не надавав. З огляду на викладене суд вважає, що позов [PERSON] з підстав викладених у позові задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed