Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання. В обгрунтування позову зазначила, що з вересня 2020 року вона навчається в Івано-Франківському медичному фаховому коледжі за спеціальністю «сестринська справа», є студенткою третього курсу денної форми навчання.\~ Оскільки форма навчання денна, вона не має змоги самостійного заробітку. У зв`язку з чим їй потрібна матеріальна допомога для послуг громадського транспорту для добирання до навчального закладу, додаткових послуг, що стосуються навчального процесу, придбання одягу, продуктів харчування, підручників тощо. Вважає, що відповідач має змогу оплачувати аліменти на дитину яка продовжує навчання, так як його стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє йому утримувати свою дитину, а найголовніше він є працездатним, та має можливість сплачувати аліменти на її утримання, як дитини, що продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн.\~ щомісячно до закінчення навчання, але не довше як до досягнення нею 23-х років. Від позивача надійшла заява в якій позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про визнання позову. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 03.10.2012 року. З довідки №136-Е від 23.11.2021 року, виданої Комунальним закладом фахової передвищої освіти «Івано-Франківського медичного фахового коледжу» Івано-Франківської обласної ради вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в Комунальному закладі фахової передвищої освіти «Івано-Франківський медичний фаховий коледж» Івано-Франківської обласної ради на ІІІ курсі за спеціалізацією «Сестринська справа» (спеціальність «Медсестринство») за регіональним замовленням. Термін закінчення навчання у коледжі червень 2023 року. Форма навчання денна.\~\~ Аналогічні відомості містяться в довідці №369-Е від 11.07.2022 року, виданої Комунальним закладом фахової передвищої освіти «Івано-Франківського медичного фахового коледжу» Івано-Франківської обласної ради. Позивач [PERSON] . Стипендію не отримує, що підтверджується довідкою про доходи\~ Комунального закладу фахової передвищої освіти «Івано-Франківського медичного фахового коледжу» Івано-Франківської обласної ради. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має змогу таку допомогу надавати, оскільки є працездатним, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи,що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, визнання відповідачем позову, виходячи з принципів розумності та справедливості,\~ суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з 23 лютого 2022 року та до закінчення її навчання у Комунальному закладі фахової передвищої освіти «Івано-Франківський медичний фаховий коледж» Івано-Франківської обласної ради, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України , суд,-

Outcome: approved