Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] 200000 грн. страхового відшкодування за завдані збитки та судові витрати у розмірі 3000 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 22 червня 2018 року між ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ4089351, відповідно до якого предметом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» є майнові інтереси застрахованої особи, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням шкоди (збитків), заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини застрахованого; забезпечений транспортний засіб: автомобіль марки «Audi A6», номерний знак [NUMBER] ; ліміт відшкодування шкоди, завданої життю і здоров`ю становить 200000 гривень. Як вбачається з довідки Національної поліції України про дорожньо-транспортну пригоду №3018268162353859, 24 вересня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «Audi А6», номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON] та велосипеда під керуванням [PERSON] . Камінь-Каширським районним судом Волинської області під час розгляду справи встановлено, що 24 вересня 2018 року близько 20 години 45 хвилин обвинувачений [PERSON] на порушення пунктів 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху, керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi А6», номерний знак [NUMBER] , рухаючись із сторони смт. Маневичі по вулиці Жовтневій у с. Старі Червища Камінь-Каширського району Волинської області, поблизу будинку № 54, по автодорозі сполученням «Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-Дольськ» в напрямку смт. Любешів, проявивши безпечність та неуважність під час руху при виявленні велосипедиста [PERSON] , який рухався у попутному напрямку, та маючи об`єктивну можливість його виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення передньою частиною вищевказаного автомобіля із задньою частиною велосипеда під керуванням потерпілого [PERSON] та здійснив наїзд на останнього, внаслідок чого потерпілий помер на місці пригоди. Такими своїми діями обвинувачений [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України. Крім цього, [PERSON] завідомо знаючи, що [PERSON] перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, отриманого в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди і якого він сам поставив у небезпечний для життя стан, та маючи змогу надати потерпілому допомогу на місці пригоди, самовільно покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Такими діями обвинувачений [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України. Порушення обвинуваченим [PERSON] як водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху, а саме: п. 2.3 «б», згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; п. 12.3, згідно із яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, знаходиться в прямому причинному зв`язку із смертю потерпілого, а тому дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України. Вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області по справі №157/559/19 [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, призначено покарання: за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Волинським апеляційним судом 29 жовтня 2019 року вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 травня 2019 року щодо [PERSON] залишено без змін. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до зазначених положень ЦПК України вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, залишення відповідачем місця вказаної ДТП, а також винуватість відповідача у вчиненні цієї ДТП, що встановлені вирокогм Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 травня 2019 року не підлягають доказуванню в ході розгляду цієї цивільної справи. 22 жовтня 2020 року дружина потерпілого у вищевказаній ДТП звернулась до позивача ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату їй відшкодування оціненої шкоди. На підставі страхового акта №00273937 від 15 листопада 2020 року позивач ПрАТ «СК «Уніка» виплатило дружині потерпілого [PERSON] 17 листопада 2020 року страхове відшкодування в розмірі 200000 грн., що підтверджується наступними платіжним дорученнями: №183018 на суму 67014,00 грн., №182990 на суму 67014,00 грн., №182772 на суму 44 000,00 грн., №182938 на суму 5895,82 грн., №183012 на суму 5895,82 грн., №183021 на суму 5895,82 грн., №182940 на суму 1318,32 грн., №183022 на суму 1318,32 грн., №183014 на суму 1318,32 грн., №183023 на суму 109,86 грн., №183015 на суму 109,86 грн., №182942 на суму 109,86 грн. Згідно із ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з п.п. «в» 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Уніка» №АМ4089351 є договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання в тому числі, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 33.1.1 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вимог п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що відповідач [PERSON] , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності, у позивача на підставі п.п. «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право вимоги до відповідача в порядку регресу. Ухвалою судді від 01 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження, і постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Афанасьєв С.В. у судове засідання не з`явився, із змісту позовної заяви вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що страхова компанія здійснила відшкодування без врахування його думки, оскільки він відбував покарання у місцях позбавлення волі, та у нього немає коштів для відшкодування шкоди. Заслухавши пояснення відповідача та з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 24 вересня 2018 року близько 20 години 45 хвилин, обвинувачений [PERSON] , на порушення п. 2.3 б, п. 12.3 Правил дорожнього руху, керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi А6», номерний знак [NUMBER] , рухаючись із сторони смт. Маневичі по вулиці Жовтневій у с. Старі Червища Камінь-Каширського району Волинської області, поблизу будинку № 54, по автодорозі сполученням «Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-Дольськ» в напрямку смт. Любешів, проявивши безпечність та неуважність під час руху при виявленні велосипедиста [PERSON] , який рухався у попутному напрямку, та маючи об`єктивну можливість його виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення передньою частиною вищевказаного автомобіля із задньою частиною велосипеда під керуванням потерпілого [PERSON] , та здійснив наїзд на останнього, внаслідок чого потерпілий помер на місці пригоди. Такими діями обвинувачений [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України. Крім цього, [PERSON] , завідомо знаючи, що [PERSON] перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, отриманого в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди і якого він сам поставив в небезпечний для життя стан, та маючи змогу надати потерпілому допомогу на місці пригоди, самовільно покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Такими діями обвинувачений [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 135 ч. 1 КК України. Вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 травня 2019 року, який ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року залишений без змін та набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та призначено остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На момент настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та відповідачем [PERSON] 22 червня 2018 року, строк дії полісу з 22 червня 2018 року до 21 червня 2019 року. Як вбачається із довідки про дорожньо-транспортну пригоду №2969 від 22 жовтня 2018 року, Камінь-Каширський відділ поліції ГУНП у Волинській області повідомив ПрАТ «СК «Уніка» про дорожньо-транспортну пригоду, а саме про те, що на вул. Центральна в с. Старі Червища Камінь-Каширського району Волинської області 24 вересня 2018 року в 20 год. 30 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на велосипедиста, велосипедист рухався в попутному напрямку, учасники ДТП: легковий автомобіля марки «Audi A6», номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] та потерпілий [PERSON] , який загинув. З заяви [PERSON] , що діє в інтересах дітей-інвалідів [PERSON] та [PERSON] , від 22 жовтня 2020 року вбачається, що остання просить здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24 вересня 2018 року на вул. Жовтнева в с. Старі Червища Камінь-Каширського району Волинської області, за участю транспортного засобу «Audi A6» з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Відповідно до страхового акта №00273937 від 15 листопада 2020 року, 24 вересня 2018 року водій застрахованого автомобіля «Audi A6», номерний знак [NUMBER] , [PERSON] скоїв ДТП, в результаті якої третя особа зазнала шкоди життю/здоров`ю; подія зареєстрована 27 вересня 2018 року, страховий платіж сплачено 13 липня 2018 року, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню становить 200000 гривень. а.с. 33). Наказом № 00273937 від 15.11.2020 року вирішено питання стосовно: виплати [PERSON] страхового відшкодування (витрати на поховання, згідно зі ст. 27.4 Закону) у розмірі 44000 грн.; виплати [PERSON] страхового відшкодування (моральна шкода, 1/3 частка, згідно зі ст. 27.3 Закону) у розмірі 7324 грн.; виплати неповнолітній [PERSON] страхового відшкодування (у зв`язку із втратою годувальника, 1/2 частка, згідно зі ст. 27.2 Закону) у розмірі 67014 грн., виплати неповнолітній [PERSON] страхового відшкодування (моральна шкода, 1/3 частка, згідно зі ст. 27.3 Закону) у розмірі 7324 грн., виплати неповнолітній [PERSON] страхового відшкодування (у зв`язку із втратою годувальника, 1/2 частка, згідно зі ст. 27.2 Закону) у розмірі 67014 грн., виплати неповнолітній [PERSON] страхового відшкодування (моральна шкода, 1/3 частка, згідно зі ст. 27.3 Закону) у розмірі 7324 грн. Виплати зазначених сум страхового відшкодування на користь [PERSON] у загальному розмірі 200000 гривень підтверджуються: платіжними дорученнями від 17 листопада 2020 року за № 183018 на суму 67014 грн., №182990 на суму 67014 грн., №182772 на суму 44000 грн., №182938 на суму 5895,82 грн., №183012 на суму 5895,82 грн., №183021 на суму 5895,82 грн., №182940 на суму 1318,32 грн., №183022 на суму 1318,32 грн., №183014 на суму 1318,32 грн., №183023 на суму 109,86 грн., №183015 на суму 109,86 грн., №182942 на суму 109,86 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з підпунктом «в» 38.1.1 п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 17 жовтня 2019 року у справі № 701/167/18-ц, факт самовільного залишення водієм забезпеченого транспортного засобу місця пригоди є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком відшкодування. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VІІІ розмір мінімальної заробітної плати станом на 24.09.2018р. складав 3723 гривні. Відповідно до п. 27.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Пунктом 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем, спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після чого самовільно залишив місце пригоди, а тому з нього на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» належить стягнути в порядку регресу виплачене останнім страхове відшкодування в загальному розмірі 200000 грн., в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім та документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 3000 гривень.

Outcome: approved