Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В обґрунтування заяви зазначив, що він народився [INFO] у м. Єрмак Павлодарської області Казахської РСР. У 1970 р. переїхав разом з батьками у с. Надеждівка Арцизького району Одеської області, де проживав до 1981 р, до того часу як померли батьки. Після їх смерті над ним взяла опіку тітка, яка привезла [INFO] у м. Кам`янське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, за адресою: [ADDRESS] , де він був зареєстрований з 14 травня 1982 р. по 12 січня 1987 р. 11 грудня 1984 р. він отримав паспорт громадянина СРС серії [NUMBER] , виданий Брежнєвським РВВС м. Дніпродзержинська. 15\~квітня 1986\~р.\~був засуджений\~ народним\~судом Брежнєвського району і відбув покарання у вигляді реального позбавлення волі строком на 2 роки. Після звільнення з місця позбавлення волі, у 1988 р. одружився, а [INFO] у нього народилась донька [PERSON] . Його родина з 22.01.1988 р. по 01 02.1992 р. постійно проживала за адресою: [ADDRESS] у квартирі, яка належить матері його дружини. В цей період часу він від`їжджав на заробітки у м. Тюмень, Росія де заробляв на придбання житла для своєї родини. У грудня 1991 р. він придбав житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , де 24 січня 1992 р. був зареєстрований та проживав зі своєю сім`єю. В зв`язку з тим, що сімейні відносини не склались, їх шлюб дуло розірвано, квартира продана, та його було знято з реєстраційного обліку. В подальшому він неодноразово був засуджений за вчинення злочинів, останній раз 04.03.2014 р. Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до 5 років 6 місяців позбавлення волі. 18.12.2018 р. був звільнений по відбуттю строку покарання, після звільнення проживав у винайманий квартирі за адресою: [ADDRESS] . У квітні 2019 р. був загублений його паспорт громадянина СРСР, по що повідомив в органи поліції і у подальшому, 20 06.2019 р. адміністратором Центру надання адміністративних послуг м. Кам`янське «Міський центр муніципальних послуг» був притягнутий до адміністративної відповідальності за втрату паспорта. У січня 2020 р. заявник звернувся до Заводського районного відділу у м. Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України Дніпропетровської області з заявою про документування паспортом України у вигляді ID-картки, у зв`язку з втратою паспорту зразка 1974 р., але відповідною Заводського районного відділу у м. Кам`янському Головного управляння Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області від 11.02.2020 р. йому було відмовлено у видачі паспорта громадянина України, оскільки не підтверджено факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., або факт його постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 р. На сьогодні він не має можливості реалізувати свої майнові та немайнові права, тому звернувся до суду та просить встановити факт того, що він постійно проживає на території України станом на 24 серпня 1991 р по теперішній час. В судовому засіданні заявник заяву про встановлення факту постійного проживання на території України підтримав, просив задовольнити. Представник Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Берковська Л.Г. в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] не заперечувала. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши надані суду докази прийшов до наступного. Згідно довідки про звільнення вбачається що [PERSON] народився м. Єрмак Павлоградської області Казахської РСР, громадянин України (а.с.6). Відповідно до копії довідки про місце реєстрації місця проживання [PERSON] був зареєстрований з 14.05.1982 р. по 12.01.1987 р. за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно копії\~довідки \~про реєстрацію\~місця проживання\~ особи\~від 20.06.2019\~р. [PERSON] був зареєстрований з 24.01.1992 р. за адресою [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] виданий Брежнєвським РВВС м. Дніпродзержинська від 11.12.1984 р. (а.с.8) Відповідно до\~Акту проживання\~ від\~09.11.2021\~р.\~«Моноліт-2016»\~та довідки\~про реєстрацію\~місця проживання\~особи [PERSON] дійсно проживав з 22.01.1988 р. по 01.02.1992 р. за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 13). Відповідно до довідки № 001145264 від 09.11.2021 р. квартиронаймачем за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.10-11). Відповідно до ч 2 ст. 315 Цивільно- процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому передбачає можливість встановлення інших фактів, прямо не перелічених у частині першій статті 315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (постанова ВС від 22. серпня 2018 року у справі № 363/214/17-ц). Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Згідно п.п.а п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року за № 215/2001 , встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР , які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку , що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже встановлення судом факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення, служить реалізацією права на набуття громадянства України. Відповідно до норм цивільно- процесуального кодексу України, метою розгляду судами справ окремого провадження, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення виключно особистих чи майнових прав фізичних осіб. Юридичні факти, що встановлюються судом під час розгляду справ даної категорії, мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею, знов таки особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Оцінивши надані заявником суду докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку суд дійшов до висновку, що необхідно встановити факт постійного проживання на території України, заява [PERSON] є доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved