Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

Позивачка 23.05.2022 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, за яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Приморського районного суду від 14.11.2019 року - розірвано. Від шлюбу мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Позивачка разом з сином проживають окремо, дитина знаходиться на її утриманні. У зв`язку з тим, що син постійно проживає з позивачкою, яка виховує його, а вона самостійно не в змозі забезпечити дитині належній рівень життя, необхідний йому для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тому вважає, що батько дитини, який є здоровим та працездатним, є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, його стан здоров`я дозволяє працювати. Крім того, відповідач вніс на рахунки політичної партії «Слуга народу» грошові кошти у сумі 148\~000,00 грн., тому вважає, що для забезпечення належного розвитку їх спільної дитини, його виховання, можливості придбати для нього належний одяг, взуття, продукти, створити необхідні умови для навчання та добробуту, він може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходів). У зв`язку з тим, що дитина проживає разом з позивачкою, відповідач проживає окремо, батьківських обов`язків не виконує, матеріальну допомогу на виховання дитини не надає, не приймає участі в її утриманні, а тому вона змушена була звернутись до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 03.06.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 27.06.2022 року. До суду 10.06.2022 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. 24.06.2022 року [PERSON] надав суду відзив, просив позов [PERSON] задовольнити частково та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування відзиву зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Між тим, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, посилаючись на те, що він начебто ухиляється від утримання сина у добровільному порядку та не надає кошти на його утримання. Проте, зазначене не відповідає дійсності, та є прикро образливим для нього як батька, оскільки починаючи із дня народження сина та до теперішнього часу активно приймає участь у вихованні та становленні дитини, всіляко намагається матеріально його забезпечувати, передаючи позивачці кошти на його утримання по мірі усіх його потреб готівкою, шляхом перерахування на особистий банківський рахунок позивачки, придбає речі, проводить спільне дозвілля, ходить до школи сина на шкільні заходи, тощо. Вважає, що матеріалах справи відсутні достовірні відомості про те, що він не надає матеріальної допомоги своїй дитині. Надані позивачкою докази щодо матеріального його становища не відповідають дійсності, оскільки копія довідки з Єдиного реєстру фізичних осіб-підприємців сформована за станом на 01.04.2013 року, звіт політичної партії «слуга народу» від 08.08.2019 року. Ці докази свідчать лише про те, що він мав певні доходи та розпоряджався ними необхідним для нього чином, в тому числі і надавав кошти на утримання сина. Наразі ж на теперішній час він безробітний. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивачка вживала спроби на встановлення його місця роботи на теперішній час, або укладання з ним договору про сплату аліментів тощо. Також в відзиві зазначено, що відповідач на утриманні має від іншого шлюбу однорічного сина [PERSON] , [INFO] . В той же час він розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, тому він згоден сплачувати за рішенням суду аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх його видів заробітків (доходів). У судовому засіданні 27.06.2022 року була присутня представник [PERSON] адвокат Синько О.О., зазначила, що з відзивом не ознайомлена, просила відкласти розгляд справи та надати час для ознайомлення з відзивом. Протокольною ухвалою суду прийнято відзив на позов та задоволено клопотання представника позивача, надано час на ознайомлення з відзивом, розгляд справи відкладено на 04.07.2022 року. У судове засідання призначене на 04.07.2022 року [PERSON] не з`явилася, представник позивачки адвокат Синько О.А. через канцелярію суду надала клопотання про долучення доказів, в якому також просила справу розглядати за відсутністю сторони позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, в прохальній частині відзиву справу просив розглядати за його відсутністю. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 08.07.2022 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 23.06.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі який рішенням Приморського районного суду від 14.11.2019 року розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 05.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №3023 (а.с.6). Шлюбні відносини сторони не підтримують значний термін, позивачка [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , проживають окремо. У зв`язку з тим, що син постійно проживає з позивачкою, яка виховує його, а вона самостійно не в змозі забезпечити дитині належній рівень життя, необхідний йому для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, позивачка звернулася до суду з позовом щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно Між тим, відповідачем надано суду відзив, в якому зазначено, що дійсно тривалий час сторони проживають окремо, у відповідача є інша сім`я та на його утриманні є друга дитина син - [PERSON] , [INFO] , проте, він сумлінно виконує та продовжує виконувати свої батьківські обов`язки батька щодо утримання сина [PERSON] , [INFO] , шляхом перерахування коштів на особистий банківський рахунок позивачки, у зв`язку с чим згоден сплачувати за рішенням суду аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітків (доходів). Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.\~\~ Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У статті 8\~Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею\~ст.51 Конституції України\~гарантовано, а\~ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3\~ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності\~до\~ч.1-3\~ст.183\~СК\~України,\~частка\~заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка\~буде\~стягуватися як\~аліменти\~на\~дитину,\~визначається\~судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає з мамою і знаходиться на її утриманні, нею виховується, проте відповідач не завжди виконує з її точку зору належним чином обов`язок щодо утримання дитини. Відповідач позовні вимоги визнає в частині стягнення аліментів у розмірі ј частки. Між тим судом встановлено, на утриманні відповідача від іншого шлюбу є ще син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 22.04.2021 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №1765 (а.с.35). Суд вважає, що дійсно у зв`язку з тим, що дитина проживає окремо від батька та враховуючи його вік, дитина дійсно потребує певного і належного матеріального утримання та турботи як від батька так і від матері. Відповідно до приписів статей 77-78\~ЦПК України позивачка не надала до суду беззаперечних доказів того, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітків (доходів) відповідача. А саме, позивачкою надана суду декларація про доходи відповідача станом на 2013 рік та 2019 рік, проте відповідач у відзиві на позов стверджує, що на даний час є безробітний. Отже,\~за викладених\~обставин суд\~приходить до\~висновку про\~часткову обґрунтованість\~позовних вимог [PERSON] у частині визначеного нею розміру аліментів, а саме у розмірі1/3 частки від усіх видів заробітків (доходів) відповідача. Із урахуванням викладеного, а також зважаючи згоду відповідача на сплату аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітків (доходів), суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття сина, тобто [INFO] . Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Згідно ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 992,40 грн. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial