Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

13 серпня 2021 року АТ «ДЕТК Дніпровські електромережі» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] із вимогою про відшкодування збитків (а. с. 1-3). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 червня 2013 року між сторонами укладено договір про користування електричною енергією для населення № 3903097. Під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок відповідача за адресою: [ADDRESS] , яка проводилась 10 березня 2021 року, позивачем було виявлено порушення Правил, а саме: самовільне підключення струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку (порушення продемонстровано споживачу), поза засобом обліку з метою без облікового споживання. Самовільне підключення виконано кабелем 2*4 мм в розріз ввідних дротів на горищі будинку та через отвір в стелі змонтовано до навантаження, тому для виявлення місця підключення були використані спеціальні технічні засоби, а саме: сигналізатор прихованої проводки «Дятел», показник напруги «Поиск-2» № 2003 до 23 січня 2022 року та часткового демонтажу будівельних конструкцій. При включенні навантаження та від`єднанні ввідного фазного дроту від клеми лічильника імпульси відсутні, покази лічильника не змінюються, лічильник не враховує спожиту електричну енергію. Акт про порушення підписаний відповідачем. Дане порушення Правил було зафіксовано у Акті про порушення № 026172 від 10 березня 2021 року, який підписаний без зауважень споживачем [PERSON] , що свідчить про його згоду з ним. 23 березня 2021 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення, на якому прийнято рішення про нарахування вартості недорахованої електричної енергії у сумі 53369 гривень 15 копійок, та складено протокол № 20/21. Відповідач на засіданні комісії з`явився та був згоден з прийнятим рішенням, що підтверджується його підписом у протоколі. Вказаними діями позивачу були спричинені збитки на загальну суму 53369 гривень 15 копійок, які відповідач в добровільному порядку не відшкодовує, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з відповідача вказану суму збитків, судовий збір у розмірі 2270 гривень та витрат на професійну правничу допомогу на суму 10000 гривень (а. с. 1-3). Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 04 жовтня 2021 року (а. с. 32), копія якої надіслана учасникам справи 01 вересня 2021 року за вихідним № 19997/21-вих/2/204/2062/21 (а. с. 33). Представниця позивача у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, прохає його задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення (а. с. 57). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 56), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що на ім`я відповідача у АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , що підтверджує наявність між сторонами договірних відносин на постачання та використання електроенергії. 10 березня 2021 року під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS] , що проводилась 10 березня 2021 року, позивачем було виявлено порушення Правил, а саме: «самовільне підключення електропроводки до електричної мережі АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку, поза засобом обліку з метою без облікового споживання. Самовільне підключення виконано кабелем 2*4 мм в розріз ввідних дротів на горищі будинку та через отвір в стелі змонтовано до навантаження, тому для виявлення місця підключення були використані спеціальні технічні засоби, а саме: сигналізатор прихованої проводки «Дятел», показник напруги «Поиск-2» № 2003 до 23 січня 2022 року та часткового демонтажу будівельних конструкцій. При включенні навантаження імпульси відсутні, лічильний механізм розрахункового приладу обліку не враховує спожиту електричну енергію. Порушення продемонстровано споживачу (а. с. 5-10). На засіданні комісії 23 березня 2021 року ДРЕМ по розгляду актів про порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії було розглянуто Акт № 026172 про порушення від 10 березня 2021 року та протоколом № 20/21 встановлено, що споживач на своєму об`єкті, щодо якого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] самовільно підключився до мережі ОСР з порушенням схеми обліку. Підключення виконано алюмінієвим проводом, площа перерізу проводу 2х4 кв. мм з допустимим тривалим струмом проводу 32,0 А. Тому, комісією прийнято рішення про виконання нарахування відповідачу сум за спожиту електричну енергію, за період часу з 10 березня 2020 року по 10 березня 2021 року відповідно до п. 8.4.13 та за формулою 8 ПРРЕЕ зі змінами та доповненнями, у сумі 53369 гривень 15 копійок за 18502 кВт*г не облікованої електричної енергії (а. с. 11). 23 березня 2021 року позивачем на адресу відповідача надіслано досудову претензію по оплаті нарахувань по акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії від 10 березня 2021 року № 026172 (а. с. 12). До цього часу завдана шкода не відшкодована. Оскільки відповідач у добровільному порядку не відшкодовує завдані порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії збитки, на вказану претензію не відреагував, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~індивідуальний споживач\~це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з вимогами ч. ч. 2-4\~ст. 26 Закону України «Про електроенергетику»\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача (п.5.5.5.Правил). Відповідно до пункту 8.2.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~27\~Закону України\~"Про\~електроенергетику," правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Пунктом 4 ч. 2\~ст.\~77\~Закону України\~"Про\~ринок електричної\~енергії" встановлено, що порушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України,\~встановлено, що майнова шкода, завдана діями особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Предметом доказування, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України,\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~практики Європейського\~суду з\~прав людини,\~за своєю\~природою змагальність\~судочинства засновується\~на диференціації\~процесуальних функцій\~і,\~відповідно,\~правомочностей головних\~суб`єктів\~процесуальної діяльності\~цивільного судочинства\~-\~суду та\~сторін (позивача\~та відповідача).\~Диференціація процесуальних\~функцій об`єктивно\~призводить до\~того,\~що принцип\~змагальності відбиває\~властивості цивільного\~судочинства у\~площині лише\~прав та\~обов`язків\~сторін.\~Це дає\~можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної цивільної справи, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування вартості недоврахованої електричної енергії, підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану, в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається з тексту позовної заяви, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката, орієнтовний розмір якої складатиме 10000 гривень, відповідні підтверджуючі документи будуть надані стороною позивача пізніше (а. с. 2 на звороті). Однак представницею позивача не надано до суду жодного доказу на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із чим суд вважає, що факт понесення таких витрат стороною позивача не доведений, а відтак, вказані витрати стягненню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними, допустимими, чіткими та достатніми доказами, що узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що відповідає стандарту доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що ЄСПЛ вказав у своєму рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», через що вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2270 гривень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved