Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання недійсним договору № GL3N217046_ПВ216 про відступлення права вимоги від 07.05.2020 у частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 2/П/27/2008-840 та за договором іпотеки від 09.01.2008 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що банк відступив право вимоги, якого в нього не було, оскільки банк скористався своїм правом та змінив строк виконання основного зобов`язання шляхом подання позову із вимогою про дострокове стягнення заборгованості, а тому з посиланням на положення ЦК України та ГК України просила задовольнити її позовні вимоги. В судове засідання позивачка не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася неодноразово, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Представник відповідача уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в судове засідання не з`явилася, до суду подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог заперечував, просив розглянути справу без участі сторін зважаючи на неодноразові неявки позивачки в судове засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 02.01.2005 між ВАТ «КБ «НАДРА», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» (далі - банк) та [PERSON] (далі - позивач) було укладено кредитний договір 2/П/27/2008-840, згідно умов якого банк зобов`язався надати грошовий кредит [PERSON] на суму 82 800,00 доларів США із цільовим призначенням - на придбання нерухомого майна - квартири та кінцевим строком їх повернення 06 січня 2023 року, під 14,49 % річних. 09.01.2008 року в забезпечення виконання умов кредитного договору, між [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки, згідно умов якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 34,8 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 09.01.2008 в забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та [PERSON] (далі - поручитель) було укладено договір поруки. 18.11.2010 між [PERSON] та банком укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором ПАТ «КБ «НАДРА» звернулось з позовною заявою до Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.12.2014 у справі № 760/9459/13-ц позовну заяву ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 «Про віднесення ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» Стрюкову Ірину Олександрівну. Відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 до 04 червня 2016 включно. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 28.04.2016 № 616 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 04 червня 2018 включно. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 03.11.2016 № 616 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 04 червня 2020 включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.06.2020 №1179 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА». Відповідно до зазначеного рішення строк управління майном (активами) ПАТ «КБ «НАДРА» та задоволення вимог його кредиторів продовжено на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Також рішенням продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», делеговані провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні, на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Рішення від 22.06.2020 №1179 прийнято з метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією ПАТ «КБ «НАДРА», передбачених Законом, та на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, статті 48 Закону, підпункту 2 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 13 травня 2020 року №590-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності». Повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.09.2020 №1764 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», делеговані Білій Ірині Володимирівні рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.06.2020 № 1179 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА». Визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» визначено здійснювати Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «НАДРА» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18.02.2020 № 369 «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «КБ «НАДРА» визначено активи ПАТ «КБ «НАДРА», що підлягають продажу (повторному) на відкритих торгах (аукціоні) шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції, а саме пул активів, що складається з прав вимоги за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, які знаходяться в заставі Національного банку України, у тому числі право вимоги за кредитним договором № 2/П/27/2008-840 від 02.01.2008. Відповідно до протоколу електронного аукціону від 30.03.2020 № UA-EA-2020-03-06-000041-b переможцем даного аукціону було визначено товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій». За результатами проведеного аукціону між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» було укладено договір про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 № GL3N217046_ПВ216, відповідно до якого банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку права вимоги до позичальників, та заставодавців (іпотекодавців) та поручителів. У тому числі було відступлено і право вимоги до боржника [PERSON] . Згідно з п.4 договору про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 № GL3N217046_ПВ216 сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує банку грошові кошти у розмірі 12761326,42 грн. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором відповідно до цього договору на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України). До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (частина п`ята статті 655 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду 16 березня 2021 року розглядаючи справу № 906/1174/18 зробила правовий висновок про те, що за своєю правовою природою спірний договір є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, тому не може бути віднесений до договорів факторингу. Також вказала, що у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 Велика Палата Верховного Суду зробила загальний висновок, який надалі застосувала у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц, про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме - кредитор-банк або інша фінансова установа. З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) від 16 березня 2021 року, Велика Палата Верховного Суду відступила від означеного загального висновку, сформульованого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності. Судом встановлено, що ПАТ «КБ «Надра» з 04 червня 2015 року був позбавлений ліцензії та перебував у процедурі ліквідації. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Відтак ПАТ «КБ «Надра» з метою завершення банківської діяльності банку мав право укладати договір про відступлення права вимоги не тільки з фінансовими установами. Укладення 07 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» договору № GL3N217046_ПВ216 відступлення прав вимоги у процедурі примусової ліквідації банку відповідає вимогам чинного законодавства. Позивач не довів належними та допустимими доказами зворотного. Крім того, варто звернути увагу, що сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору. Аналогічних за своїм змістом правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 924/1014/18, від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18, від 19 лютого 2020 року в справі № 639/4836/17. За наведених обставин, суд вважає, що позивачем не доведені підстави для визнання недійсним договору від 07.05.2020 року № GL3N217046_ПВ216 про відступлення права вимоги у частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 2/П/27/2008-840 та за договором іпотеки від 09.01.2008. Беручи до уваги, що у задоволені позову відмовлено, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed