Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь збитки в порядку регресу у розмірі 125500 грн. та судовий збір у розмірі 1882 грн. 50 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 17.01.2018 року на автодорозі Львів-Краковець, внаслідок порушення [PERSON] - водієм автомобіля «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер [NUMBER] ,\~правил дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винним у скоєнні вказаної ДТП було визнано відповідача. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПАТ «Просто-страхування». Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 08.02.2018 року співробітниками ПАТ «Просто-страхування» було складено страховий акт №126107, відповідно до якого потерпілому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 125500 грн. Добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 вересня 2019 року по справі за позовом ПАТ «Просто-страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі. 20 серпня 2021 року відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 12.10.2021 року заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 29.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але в матеріалах справи містяться його заяви про розгляд справи без його участі, також надані письмові пояснення по справі (а.с. 176-177). Відповідач до судового засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений розгляд справи, шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, який міститься в матеріалах справи (а.с.119, 135, 148, 156, 159, 168). Клопотань про відкладення слухання справи або розгляду справи у його відсутність не надходило, також не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку з підстав, зокрема першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем з моменту скасування заочного рішення по справі надавались до суду заяви про перенесення судового засідання, однак доказів на підтвердження поважності причин не прибуття у судове засідання не надав, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8\~ст.178 ЦПК України, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без поважних причин, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, 24.02.2017 року між ПАТ «Просто-страхування» і [PERSON] було укладено договір страхування «Каско бонус» № 1700019 серії PKS.50, відповідно до якого був застрахований автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4). 17.01.2018 року на 25 км + 515 м автодороги Львів-Краковець сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 11.04.2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~(а.с.13-14). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] , як власник пошкодженого транспортного засобу, 19.01.2018 року звернувся до ПАТ «Просто-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.5). Відповідно до експертного висновку/калькуляції №126107 від 24.01.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 09.01.2018 року складає 455122 грн. 26 коп. (а.с.30-33). 01.02.2018 року [PERSON] подав до ПАТ «Просто-страхування» заяву про виплату страхового відшкодування, в якій просив виплатити йому страхове відшкодування у розмірі 125500 грн. (а.с.35). У зв`язку з названою подією і відповідно до умов договору страхування, ПАТ «Просто страхування» було складено страховий акт № 126107 (а.с.36). Відповідно до Реєстру готівкових/безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання станом на 01.03.2018 року до первинного реєстру №2396856/RGMT-180213132200.xls ПАТ «Просто-страхування» 29094906000187 позивач здійснив виплату [PERSON] страхового відшкодування за ремонт у розмірі 125500 грн. (а.с.37-38). 20.03.2018 року ПАТ «Просто-страхування» звернулося до відповідача з претензією на відшкодування збитків в порядку регресу на суму 125500 грн. (а.с.39), яка останнім була проігнорована і на сьогоднішній день збитки не відшкодовані. Відшкодувавши матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на вищевикладене, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування завданих збитків у розмірі 125500 грн. Щодо наданого відповідачем до матеріалів справи заяви-полісу №908554687916 про цивільну відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Galant», у перекладі з польської мови на українську (а.с. 88-90), то з цього приводу суд погоджується із доводами представника позивача викладених у письмових поясненнях, що наданий договір страхування №908554687916 є сам по собі внутрішнім договором страхування, що діє на території тієї держави в якій був складений даний договір страхування, а саме в державі Польща. Також вказаний поліс страхування наданий до суду в копії та не містить жодного підпису сторін та відсутня печатка страхової компанії ТОВ «Варта». Відповідно до п. 1.11. ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV) - страховий сертифікат "Зелена картка" - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті; Згідно п.п.\~10.3,\~10.4\~ст.\~10\~Закону №\~1961-IV\~-\~Договори міжнародного\~страхування діють\~на території\~країн,\~зазначених у\~таких договорах.\~Договори міжнародного\~страхування,\~які діють\~на території\~країн -\~членів міжнародної\~системи автомобільного\~страхування "Зелена\~картка",\~посвідчуються відповідним\~уніфікованим сертифікатом\~"Зелена\~картка",\~що визнається\~і діє\~в цих\~країнах. Під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, відповідач керуючи автомобілем «Mitsubishi Galant» реєстраційний номер [NUMBER] , на території України повинен мати при собі договір міжнародного страхування "Зелена картка". Наданий позивачем договір страхування № 908554687916, є сам по собі договором внутрішнього страхування, що діє на території тієї держави в якій був вкладений даний договір страхування, а саме в державі Польща. У відповідності до ст.ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню з підстав зазначених вище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved