Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 09 червня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач фактично припинив брати участь у вихованні та утриманні дитини, його допомога носить не систематичний характер. Востаннє він надавав допомогу на дитину у вересні 2021 року. Час від часу їздить по заробітках, має високий і нерегулярний дохід, який приховує. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 6\~675 грн. щомісячно, починаючи з 31 серпня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 28 березня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, а також стягнути на її користь судові витрати. \~ \~ \~ \~Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. \~ \~ \~ \~З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що з 09 червня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Позивач вказує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно \~до ст.\~7\~Закону України\~ "Про\~Державний бюджет\~України на\~2022\~рік"\~ у\~2022\~році установлено\~прожитковий мінімум\~на одну\~особу в\~розрахунку на\~місяць у\~розмірі з\~1\~січня -\~2393\~гривні,\~з 1\~липня -\~2508\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2589\~гривень,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: дітей\~віком до\~6\~років:\~з 1\~січня -\~2100\~гривень,\~з 1\~липня -\~2201\~гривня,\~з 1\~грудня -\~2272\~гривні; дітей\~віком від\~6\~до 18\~років:\~з 1\~січня -\~2618\~гривень,\~з 1\~липня -\~2744\~гривні,\~з 1\~грудня -\~2833\~гривні; працездатних\~осіб:\~з 1\~січня -\~2481\~гривня,\~з 1\~липня -\~2600\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2684\~гривні; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~базового розміру\~посадового окладу\~судді:\~з 1\~січня -\~2102\~гривні; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~посадових окладів\~працівників інших\~державних органів,\~оплата праці\~яких регулюється\~спеціальними законами,\~а також\~працівників податкових\~і митних\~органів:\~з 1\~січня -\~2102\~гривні; працездатних\~осіб,\~який застосовується\~для визначення\~посадового окладу\~прокурора окружної\~прокуратури:\~з 1\~січня -\~1600\~гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні. \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених\~статтею 150\~СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. \~ \~ \~ \~ \~Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст.\~181,\~182 СК України\~дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з\~обраним позивачем\~способом стягнення\~аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина, в силу вимог ч.3\~ст.181 СК України.\~ При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач є працездатною особою та має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо їх утримання. Разом з цим, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 6 675 грн. щомісячно суд вважає завищеними, оскільки позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів та можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Розрахунок розміру аліментів, наведений позивачем у позовній заяві є приблизним та визначений відповідно до цін сайту інтернет магазину « [INFO] ». При цьому, позивачем не додано жодного письмового доказу щодо придбавання позивачем для дитини перелічених товарів (одягу, взуття, канцелярських виробів, ліків тощо). Так само не надано і підтверджуючих документів щодо заняття дитиною у позашкільних гуртках, понесених витрат на дозвілля дитини. За таких обставин, враховуючи встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня становить 2744 гривні, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі 2\~744\~грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Тому вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Щодо часу, з якого необхідно стягувати аліменти, суд зазначає наступне. Так, позивач звернулася до суду з позовною заявою 15 лютого 2022 року. У позові зазначає, що аліменти мають бути стягнути з 31 серпня 2021 року, оскільки нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів, а саме нею подавалася заява про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів. У вересні 2021 року відповідач сплатив додаткові витрати. Однак, в добровільному порядку в подальшому аліменти не сплачує. Згідно\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.\~Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Дійсно, в матеріалах справи міститься копія заяви [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів від 10 серпня 2021 року. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2021 року у видачі судового наказу було відмовлено, у зв`язку з невідповідністю поданої заяви вимогам п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, а саме не надано документів, що підтверджують перебування неповнолітньої дитини на утриманні заявниці. Позивач вказує, що відповідач надавав допомогу у вересні 2021 року, однак жодних підтверджуючих відомостей з даного приводу суду не надано, зокрема, інформації щодо розміру наданих відповідачем коштів та їх цільове призначення. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження, не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії (Постанова Верховного суду України від 27.01.2020 року,\~справа №672/198/19). Отже, посилання позивача на те, що нею вживалися заходи щодо стягнення аліментів у вигляді подання заяви про видачу судового наказу, не може братися судом до уваги, оскільки з відповідача аліменти не були стягнуті, та у видачі судового наказу було відмовлено, судом звернуто увагу заявника на усунення недоліків поданої заяви. Проте заявником такі недоліки не були усунуті та нею не подавалося іншої заяви про видачу судового наказу. Таким чином, суд прийшов до висновку що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що нею вживалися належні заходи щодо отримання від відповідача аліментів на утримання дитини та відповідач ухилявся від їх сплати. На підставі вказаних обставин, суд вважає за необхідне призначити аліменти на підставі ч.1\~ст.191 СК України, а саме з 15 лютого 2022 року тобто з дня звернення позивача до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Тому в цій частині позовні вимоги також підлягають до часткового задоволення. В порядку п. 1 ч. 1ст. 430\~ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України\~звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134\~ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. При цьому, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження факту понесених витрат на правову допомогу, зокрема, не надано договору про надання правової допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правової допомоги за договором; квитанцій, чеків, інших розрахункових документів, тощо, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Outcome: approved