Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~16 грудня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила про те, що з 20 вересня 2016 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом з нею. Відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає, згоди щодо сплати ним аліментів у досудовому порядку не досягнуто. Відповідач офіційно працевлаштований, інших утриманців не має, атому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, разом з тим подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення або про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 19.03.2019 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 20.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 405. [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 19.03.2019 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 909 від 13.09.2016 року. Як зазначила позивач [PERSON] наразі сторони проживають окремо, дитина сторін [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Згідно зі\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання дитини. З позовної заяви випливає, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, стан його здоров`я дозволяє йому працювати, а тому він має можливість надавати допомогу на утримання дітей, однак добровільно таку допомогу не надає. У ч.2 ст.51\~Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Частиною 1статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.141\~СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно роз`яснень у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, та на підставі положень діючого законодавства України, суд вважає можливим встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~що відповідає заявленим позовним вимогам. Враховуючи викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ч.1\~ст.191 СК України\~стягнення аліментів необхідно присудити із дня пред`явлення [PERSON] до суду позову, тобто з 16.12.2021 року. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved