Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

21.05.2021 позивач Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» в особі відокремленого структурного підрозділу «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного Університету» звернувся до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 26 січня 2018 року між Гірничим коледжем Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» та [PERSON] укладено договір №26/01-254 найму житла гуртожитку №2, зокрема цим договором передбачено користування кімнатою [ADDRESS] відповідача та особи, яка проживає разом з відповідачем [PERSON] . Строк дії вказаного договору найму житла припинився 26.01.2018, однак наймач не звільнив надане житлове приміщення. Також позивач зазначає, що відповідач не сплачує комунальні послуги, а отже виселення буде пропорційне переслідуваній легітимній меті зменшення витрат державного бюджету. У зв`язку з цим позивач просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] , шляхом виселення із даного житлового приміщення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.07.2022 постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що гуртожиток «Б» та «В», розташований по [ADDRESS] , зареєстровано за Державою у особі Верховної Ради України та перебуває на балансі гірничого технікуму Криворізького технічного університету на підставі Рішення Криворізького міськвиконкому від 08.12.1993. (а.с.7). Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 6 жовтня 2011 року за №1155, було утворено Гірничий технікум у особі відокремленого структурного підрозділу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет». (а.с.8) Наказами по Державному вищому навчального закладу «Криворізький національний університет» від 17 лютого 2015 року №70, від 12 лютого 2020 року №60, від 16 червня 2020 №188 відбувались перейменування відокремленого підрозділу та він дістав назву «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету». (а.с.9-14). 26.01.2018 між Гірничим коледжем Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» та выдповыдачем [PERSON] укладено договір №26/01-254 найму житла гуртожитку №2, зокрема цим договором передбачено користування кімнатою [ADDRESS] відповідача та особи, яка проживає разом з відповідачем [PERSON] , а також оплата за житло, комунальні послуги (а.с.15). За положенням п. 5.3. Договору у разі розірвання Договору, закінчення строку його дії або відмови від його продовження Наймач зобов`язаний залишити об`єкт найму. У п. 5.4. Договору визначено, що у разі розірвання Договору, закінчення строку його дії або відмови від його продовження Наймач та особи, які проживали разом з ним у помешканні гуртожитку [ADDRESS] , підлягають виселенню без надання їм іншого житла, та позбавляються реєстрації за адресою Балансоутримувача. За положеннями п. 7.1. цей Договір вступає в дію після його підписання сторонами і діє з 26.01.2018 до 26.07.2018. У п. 7.2. Договору зазначено, що кожна із сторін має право розірвати укладений Договір або укласти його на новий термін, погодивши та письмово попередивши про це іншу сторону у вказані в Договорі строки. Якщо вказані повідомлення не були зроблені, Договір автоматично припиняється зі спливом встановленого у договорі терміну. (а.с.15) Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. За положеннями частини другої статті 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. В статті 129 ЖК Української РСР (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Порядок поселення до гуртожитків, які перебувають у державній чи комунальній власності врегульовано главою 2 розділу ІІІ ЖК Української РСР, однак ця глава містить статтю 61, відповідно до якої договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. У цій справі судом встановлено, що позивачем при забезпеченні відповідача житлом ордер на вселення в житлову кімнату гуртожитку видано не було. Натомість сторони укладали цивільно-правову угоду - договір найму житла від 26.01.2018. Укладення договору найму житлового приміщення на підставі норм ЦК України в гуртожитку, який перебуває у державній чи комунальній власності прямо не передбачено нормами чинного законодавства України. Разом з тим, законодавство і не містить заборон щодо укладення таких правочинів. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги з виселення відповідача, посилається на норму частини першої статті 785 ЦК України, згідно якої у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Водночас, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату (частина перша статті 810 ЦК України). Натомість частина друга статті 810 ЦК України передбачає, що підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. Як встановлено судом, спірне житло належить до житла, що є об`єктом права державної власності. Спеціальним нормативним актом, який визначає умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної є ЖК УРСР. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 108 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом. У відповідності до положень статті 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення (стаття 116 ЖК УРСР). Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач [PERSON] та особа яка проживає разом з ним [PERSON] , після звершення дії Договору продовжують користуватись житловим приміщенням у гуртожитку [ADDRESS] , оскільки позивачем здійснюється нарахування [PERSON] вартості наданих житлово-комунальних послуг за період з лютого 2018 року по травень 2021 року, що підтверджується наданим розрахунком. (а.с.5-6). Отже нарахування [PERSON] житлово-комунальних послуг за користування спірним житловим приміщенням вказує на те, що позивач не застосовує до спірних правовідносин положення 5.3. Договору щодо нарахування неустойки та в правовідносинах, які склались між сторонами, фактично керується договором найму житлового приміщення державної власності. Окрім цього позивачем суду не надано доказів того, що договір найму житлового приміщення між сторонами розірвано. За вказаних обставин вбачається, що умови Договору продовжують свою дію та відповідач [PERSON] користується житловим приміщенням у гуртожитку [ADDRESS] на законних підставах. Враховуючи те, що спірні правовідносини з найму житлового приміщення, яке належить до державного житлового фонду, безпосередньо регулюються Главою 2 ЖК КРСР, а тому до них не можуть бути застосовані положення ст.785 ЦК України. Посилання позивача на несвоєчасну оплату відповідачем житлово-комунальних послуг не може слугувати підставою для виселення наймача державного житлового фонду із займаного ними житлового приміщення, оскільки не ґрунтується на законі, а є підставою щодо стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку. Оскільки, позивач підставою для виселення відповідача [PERSON] визначило частину першу статті 785 ЦК України, та з огляду на положення правила диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed