Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що рішенням суду стягнуто з [PERSON] аліменти на дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно починаючи з 09.01.2019 р. до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, а потім в розмірі 1500,00 грн. до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , з подальшою індексацією відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України), разом з тим, відповідач сплачує аліменти нерегулярно, діти пішли до школи, їх потреби зросли, а тому даних коштів недостатньо для належного утримання дітей. Представник відповідача подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Позивач надіслала відповідь на відзив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За змістомст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181СК України). Відповідно дост. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положеньст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно дост. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідност. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що Рішенням Васильківського міськрайрнного суду Київської області від 08.11.2019 року №362/104/19 стягнуто з [PERSON] аліменти на дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно починаючи з 09.01.2019 р. до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, а потім в розмірі 1500,00 грн. до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , з подальшою індексацією відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Відповідно до довідки-рохрахунку від 15.12.2020 року, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, що становить 49043,87 гривень. Відповідно до довідок опорного закладу освіти "Васильківський академічний ліцей "Престиж" Васильківської міської ради, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дійсно навчаються в даному закладі. Із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено підстави для задоволення позову, передбачені ст.192 СК України. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів також враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну розміру стягнення визначених раніше судом аліментів. Суд вважає, що встановлені судом обставини є суттєвими і дають достатні підстави для задоволення позову та збільшення розміру стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з 3000, 00 грн. до 6000,00 грн., до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, в результаті чого будуть забезечені права дітей на належне утримання. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судових витрат, то згідно зіст. 141 ЦПК Україниз відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved