Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

У листопаді 2021 року представник позивача АТ «Кредобанк» засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № СL-213522 від 16.08.2019 року у розмірі 77 134,04 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 39 320,43 грн., за відсотками 37 813,61 грн. В обґрунтування позову вказував, що 16.08.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL-213522, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальнику грошові кошти в сумі 40 000 грн. на строк до 15.08.2024 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику суму кредиту, однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 22.09.2021 року становить 77 134,04 грн. 01.12.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 11.01.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд (судове засідання) в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 29.07.2022 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В позовній заяві просив у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином у розумінні ст. 130 ЦПК України за адресою реєстрації, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16.08.2019 року між сторонами укладено кредитний договір №\~ СL-213522, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000 грн. терміном на 60 місяців до 15.08.2024 року. Пунктом 4.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою, визначеною п. 4.1 кредитного договору, а саме 65% річних, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. Згідно п. 4.5 договору реальна річна процентна ставка 88,28 % річних. Пунктом 6.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Відповідно до п. 6.2. договору позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору). Відповідно до п. 6.3 договору позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу, розмір якого визначається п. 6.2 кредитного договору, а саме 2 293 грн. Пунктом 6.3.1 договору встановлено, що для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу. На виконання п. 6.10 кредитного договору, позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу № 30562/2021 від 29.06.2021 року. При вирішенні справи суд виходить з наступного. За правилами статей 525, 526 і 527 Цивільного кодексу України (ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав,\~ надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідачем було порушено умови договору в частині сплати коштів, у зв`язку з чим станом на 22.09.2021 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 77 134,04 грн., з яких: 39 320,43 грн. заборгованість за тілом кредиту; 37 813,61 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності,\~ суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості, що виникла за кредитним зобов`язанням відповідача. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 270 грн. за подання позову.

Outcome: approved