Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

[PERSON] пред`явила у суді позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, права та обов`язки подружжя та відсутністю взаєморозуміння, спільного побуту, припинення шлюбних відносин, продовження існування шлюбу шкодить інтересам позивача та її емоційному стану. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 13.06.2022 року від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням адвоката за межами України, доказів до заяву не долучено, у зв`язку із першою неявкою відповідача судове засідання було відкладено. 05.07.2022 року відповідач звернувся до суду із заявою, у які просив розгляд справи відкласти у зв`язку з відрядженням у період з 06.07.2022 по 29.07.2022, однак доказів не подав. Відповідач свого права на участь в судовому засіданні не використав, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами - відзив на позовну заяву не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами 22.03.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району міста Києва зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 112. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу у сторін народились дві спільні дитини - [PERSON] , [INFO] , що встановлено на підставі копії Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що встановлено на підставі копії Свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Судом також встановлено, що тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, взаємні права та обов`язки подружжя та не мають взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Жодна зі сторін не зверталась до суду із клопотанням про надання їм строку на примирення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Будь-яких доказів, які б підтверджували можливість збереження сім`ї до суду не надано. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім`я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім`ї не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: approved