Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

у листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2020 року у справі № 752/885/20 на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 червня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилися доньки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2020 року у справі 752/20737/20 шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Судовим наказом від 09.10.2020 визначено розмір аліментів, які з позивача стягуються на користь відповідача для утримання дітей у розмірі половини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 07.10.2020 року до досягнення дітьми повноліття. Як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач зазначає, що має сумніви щодо батьківства стосовно останньої дитини - [PERSON] [INFO], що зокрема і стали підставою для розірвання шлюбу з відповідачем. Має намір провести ДНК експертизу на підтвердження батьківства. Тому, при наявності даних обставин позивач просив суд зменшити розмір аліментів визначених судовим наказом від 09.10.2020 та стягнути з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 07.10.2020 і до повноліття дітей, але в сумі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.11.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті (а.с. 23-24). Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відправлення, наявним у матеріалах справи. Відзив на адресу суду не направила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом установлено, що 21 червня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають троє дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 545; доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом, актовий запис № 1687; доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом, актовий запис № 792 (а.с. 15-17). Заочним Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2020 року у справі 752/20737/20 шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а.с.18). Судовим наказом від 09.10.2020, виданим Голосіївським районним судом, визначено розмір аліментів, які з позивача стягуються на користь відповідача для утримання дітей у розмірі половини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця, починаючи із 07.10.2020 і до повноліття дітей (а.с. 11). Позивач просить задовольнити його вимоги та встановити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 07.10.2020 року і до повноліття дітей, але в сумі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст статей 181, 192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров' я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, суд зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які відповідно до закону можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. За вказаних обставин суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed