Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

позивачка звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,0600 га з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер 3221888800:38:094:0001, розташованої на території Хотянівської с/рада, масив «Дніпро», с/т «Дніпро-43», в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] . У зв`язку з тим, що за життя спадкодавець не встигла зареєструвати державний акт на належну їй земельну ділянку в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право власності на неї не зареєструвала, порушує питання про визнання за нею права власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних доказів. Представник Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Головного управління Держгеокадастру у Київській області, будучи повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 0,0600 га з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер 3221888800:38:094:0001, розташовану на території Хотянівської с/рада, масив «Дніпро», с/т «Дніпро-43». Як вбачається з довідки ГО «СТ «Дніпро-8» №1175 від 04 грудня 2021 року [PERSON] була членом Громадської Організації «Садівниче товариство «Дніпро-8» та була землевласником земельної ділянки площею 0,06 га за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка належала померлій на підставі розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області №132 від 03 квітня 2003 року, згідно якого [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0600 га з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер 3221888800:38:094:0001, розташовану на території Хотянівської с/рада, масив «Дніпро», с/т «Дніпро-43». Як вбачається\~з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9903123472021 від 24 грудня 2021 року Управлінням Держземагенства у Вишгородському районі за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер 3221888800:38:094:0001. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 20 березня 2021 року. Разом з тим, за життя [PERSON] хоч і отримала державний акт про право власності на земельну ділянку серії КВ №096412, однак не встигла завершити процедуру реєстрації виниклого в неї права власності на земельну ділянку. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №292349589 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221888800:38:094:0001 станом на 23 грудня 2021 року не зареєстровано. Спадкоємцем після смерті [PERSON] стала її дочка [PERSON] , яка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. \~ \~ \~ \~ Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №32/2021 від 31 березня 2021 року, зокрема заявами батьків померлої - [PERSON] та [PERSON] від 31 березня 2021 року про відмову віл прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь її дочки [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фої Л.А. від 11 січня 2022 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на згадану земельну ділянку, оскільки відсутня реєстрація права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна на ім`я спадкодавця. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений положеннями ст. 118 ЗК України. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як передбачено положеннями ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, серед іншого, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , отримавши рішення про передачу їй безоплатно у власність земельної ділянки, вчасно виготовила технічну документацію по складанню державного акту про право приватної власності на землю та отримала державний акт, однак через обставини, які від нього не залежали, за життя виникле в неї право на неї не зареєструвала. У той же час, право на земельну ділянку, яке виникло за життя у спадкодавця, входить до складу спадщини та не припинилося внаслідок смерті [PERSON] .. При цьому спадкодавець вчинила всі дії спрямовані на набуття майна у власність (приватизацію земельної ділянки) однак право власності на земельну ділянку вчасно не оформлено, з незалежних від волі спадкодавця обставин. Також суд звертає увагу на те, що підставою виникнення права власності на вказану земельну ділянку у спадкодавця є розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області №132 від 03 квітня 2003 року, коли державний реєстратор згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації лише засвідчує цей факт і офіційне визнання державою такого права, а сама державна реєстрація не є підставою виникнення відповідного права. Оскільки померла [PERSON] не встигла оформити правовстановлюючий документ про проведену державну реєстрацію прав на набуте нею майно, зазначене перешкоджає позивачці здійснити право спадкування на нього і отримати свідоцтво про право на спадщину, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Невчасне оформлення майнових прав за особою й неможливість їх успадкування внаслідок цього має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому за наявності правовстановлюючого документу на земельну ділянку спадкодавця, ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірну земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за законом. Відтак за позивачкою після смерті [INFO] [PERSON] слід визнати право власності на згадану земельну ділянку за законом. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Відтак заявлене позивачкою право підлягає визнанню, а пред`явлений позов задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved