Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача- [PERSON] , про що Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис за № 95. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. До складу спадкового майна увійшли: Ѕ житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка кадастровий номер 3210800000:01:101:0083 площею 0,0500 га, що розташована в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. земельна ділянка кадастровий номер 3210800000:01:101:0082 площею 0,0366 га, що розташована в [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Співвласником іншої Ѕ частини вищевказаного житлового будинку є [PERSON] . Звертає увагу на те, що за життя [PERSON] своїм майном не розпорядилась, заповіту не склала. Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця позивач у справі [PERSON] , 1970 року народження, та рідний брат - [PERSON] , 1966 року народження. Позивач зауважує, що у встановлений законом строк, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до майна померлої матері, оскільки відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважав себе таким, що фактично прийняв спадщину після її смерті, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем в житловому будинку [ADDRESS] і заяву про відмову від спадщини не подавав. У позовній заяві зазначається, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, спадщину після смерті матері [PERSON] у порядку й у строки, визначені законом, не прийняв, а тому належна йому частина у спадщині переходить до Позивача, як спадкоємця першої черги за законом, що її прийняв, відповідно до частини другої статті 1275 ЦК України. 06 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Запісочної О.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Також позивач зауважив, що реалізувати свої спадкові права та отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом він не зміг, оскільки приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Запісочною О.А. було виявлено суперечливу інформацію щодо реєстрації мого місця проживання на день смерті матері. А тому, 06 жовтня 2021 року приватним нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено про необхідність звернення до суду за захистом свої спадкових прав. Позивач зазначає, що оскільки на час відкриття спадщини він постійно проживав із спадкодавцем, тому вважає, що має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя його матері - [PERSON] , однак, через відмову нотаріуса, позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку. У зв`язку із чим, просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом на: Ѕ (одну другу) частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] ; земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер 3210800000:01:101:0083, розташовану в [ADDRESS] , з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,0366 га, кадастровий номер 3210800000:01:101:0082, що розташована в [ADDRESS] , цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. В судовому засіданні представник позивача адвокат Свириденко В.М. та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 04.03.1970р. Бучанським бюро ЗАГС Київської області. [INFO] померла [PERSON] , про що Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис за № 95, відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). Згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 19.11.1966р. Бучанським бюро ЗАГС Київської області, [PERSON] також є сином, померлої [INFO] , [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.08.2021р. [PERSON] , на час її смерті, належала 1/2 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] також належала земельна ділянка кадастровий номер 3210800000:01:101:0082 площею 0,0366 га, що розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 119261, виготовлених на підставі рішення Бучанської міської ради Київської області від 28 травня 2009 року за № 1374/32-52-У, та земельна ділянка кадастровий номер 3210800000:01:101:0083 площею 0,0500 га, що розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 119260, та рішення Бучанської міської ради № 249/5-9-УІ від 28 квітня 2011 року. За життя, [PERSON] заповіту не залишила, про що свідчить витяг зі спадкового реєстру заповітів. 06 жовтня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Запісочної О.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] , але нотаріусом було відмовлено йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено про необхідність звернення до суду за захистом свої спадкових прав (лист від 06.10.2021 року за Вих. № 442/02-31). [PERSON] на час своєї смерті була зареєстрована та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , дана інформація підтверджується довідкою про склад сім`ї від 12.12.2016 року за № 5765 відділу реєстрації місця проживання Бучанської міської ради. Згідно Акта депутата Бучанської міської ради від 04.11.2021р., [PERSON] проживав разом із матір`ю [PERSON] на момент її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19 (провадження - № 61-16069св20). Згідно із ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права та примусове виконання обов`язку в натурі (ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи зазначене та те, що відповідач визнав позов, оскільки таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved