Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про порушення прав споживачів, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 27.10.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У 2017 році в зв`язку з постійним подорожчанням вартості послуг з централізованого опалення було вирішено за свої кошти встановити вузол розподільного обліку теплової енергії (квартирний тепловий лічильник). Був розроблений проект у відповідності до норм діючого на той час законодавства, Постанови №630 Кабінету Міністрів України «Правила надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення» від 21.07.2005, з погодженням ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Житлобуд 1». Встановлено засіб обліку теплової енергії MEGAWATT+, серійний номер 40295662, а 11.04.2017 зазначений квартирний тепловий лічильник був введений в експлуатацію та прийнятий на комерційний облік ПАТ «Київенерго». Однак станом на 01.12.2019 КП «Київтеплоенерго» здійснює нарахування за послугу централізованого опалення без врахувань показань вузлу розподільного обліку в квартирі позивача. Одночасно повідомляють, що здійснити передачу показань лічильника не вбачається можливим, оскільки ЦКС ці показання не враховують, та повідомляють, що це пов`язано із діями щодо зняття квартирного теплового лічильника з обліку у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго». Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати незаконними дії Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" щодо зняття з обліку у програмному комплексі КП ВК УМР (КМДА) "Київтеплоенерго" вузла розподільного обліку теплової енергії в квартирі [ADDRESS] (теплолічильник MEGAWATT+ серійний номер 40295662), та проведення нарахувань плати за спожиту послугу з централізованого опалення без врахувань показань вузла розподільного обліку теплової енергії по квартирі [ADDRESS] (теплолічильник MEGAWATT+ серійний номер 40295662); зобов`язати Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" поставити на облік у програмному комплексі КП ВК УМР (КМДА) "Київтеплоенерго" вузол розподільного обліку теплової енергії квартири [ADDRESS] (теплолічильник MEGAWATT+ серійний номер 40295662); зобов`язати Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" здійснити перерахунок нарахувань за спожиту послугу з централізованого опалення з врахуванням показань вузла розподільного обліку теплової енергії квартири [ADDRESS] (теплолічильник MEGAWATT+ серійний номер 40295662), та стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 24000,00грн і вирішити питання судовий затрат. Від представника КП «Київтеплоенерго» до суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки з боку КП «Київтеплоенерго» вбачається невідповідність розрахунку та розподілу обсягу спожитої теплової енергії за послугу з централізованого опалення у зв`язку із технічною неможливістю встановити квартирні засоби обліку теплової енергії. Вузли розподільного обліку не можуть встановлюватись при вертикальній внутрішньо будинковій системі опалення, що підтверджується Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12.10.2018 №270, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 № 829 та Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Крім того заперечують щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачкою не підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та не зрозуміло з чого виходила позивачка визначаючи розмір шкоди в сумі 24000,00грн. Враховуючи зазначене просили відмовити у позові повністю. До суду надійшли пояснення від третіх осіб, з яких вбачається, що треті особи підтверджують всі обставини та факти які викладені в позовній заяві, а тому просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідач КП «Київтеплоенерго» - Кравець Т.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити, врахувавши зазначене обґрунтування у відзиві на позовну заяву. Треті особи в судове засідання не з`явились, надали суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, підтримали позовні вимоги, просили задовольнити повністю. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є співвласником трикімнатної квартири [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.10.2004. На замовлення позивача у 2017 році ТОВ «Полюс Зв`язок» розроблено «Робочий проект РП-177/22/02/2017» - обладнання вузла обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Зазначений робочий проект погоджений ТОВ «Житлобуд-1», що підтверджується відміткою круглої печатки ТОВ «Житлобуд-1» на першій сторінці Робочого проекту. Вказаний вузол обліку теплової енергії на опалення встановлений 01.03.2017 ФОП « [PERSON] » у квартирі позивача, взятий на облік ПАТ «Київенерго» та опломбований, що підтверджується актом прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення від 11.04.2017, а також відповідними актами про зняття та встановлення пломб. У відповідності до доказів наданих позивачами в вказаній вище квартирі було встановлено вузол розподільного обліку теплової енергії (теплолічильник MEGAWATT+ серійний номер 40295662). Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем) та фізичною особою (споживачем), яка отримує послуги з централізованого постачання гарячої води, урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Так, згідно статті 6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії. Згідно пункту 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги). Відповідно до абз. 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Згідно вимог абз.5 п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Стаття 32 Закону України «Про теплопостачання» визначає, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до статті 1 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно. Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги. Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії. Пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. Згідно із п. 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Відповідно до вимог п. 10 Порядку № 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. З огляд на те, що Порядок № 829 набрав чинності лише 24.10.2018, то положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися з моменту набрання ним чинності, до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік. Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, Порядок № 829 не передбачає зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами. Також, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку №829. Так, згідно із п. 12 Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвиту, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії). До того ж на момент встановлення позивачем вузла розподільчого обліку теплової енергії ПАТ «Київенерго» (попередній виконавець послуг) здійснював розподіл обсягів комунальних послуг, а тому зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припиняє можливість споживача теплової енергії за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент встановлення) індивідуального приладу обліку тепла оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника. Зміна законодавцем технічних вимог щодо порядку встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії (квартирних лічильників) не є підставою для встановлення споживачем нового обладнання для обліку тепла, за умови, що таким споживачем до прийняття нового Порядку № 829 вже встановлено індивідуальний вузол розподільчого обліку теплової енергії. Таким чином, у КП «Київтеплоенерго» були відсутні правові підстави для зняття з обліку індивідуального лічильника позивача, встановленого в належній їй на праві власності квартирі ТОВ "Житлобуд 1" згідно проекту, який був погоджений, взятого на облік ПАТ " Київенерго" та опломбованого. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що КП «Київтеплоенерго» було порушено вимоги абз. 2 пункту 10 Правил № 630 відповідно до якого, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Відповідно до вимог абзацу п`ятого пункту 15 цих Правил, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Встановлений в квартирі позивача теплолічильник пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, з якого вбачається, що він відповідає вимогам ДСТУ ЕN 1434, дата виготовлення 03.11.2016, дата повірки 3.11.2016, міжповірочний інтервал 4 року, середній строк служби не менше 12 років. Аналізуючи зазначене, суд вважає, що дії відповідача щодо зняття з обліку встановленого згідно проекту лічильника в належній на праві власності позивачу та третім особам квартири [ADDRESS] та проведення нарахування їм оплати за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальний сезон без урахування щомісячних показників лічильника MEGAWATT+ № 40295662, є неправомірними. З огляду на неправомірність дій відповідача щодо зняття з обліку встановленого в квартири позивача приладу обліку теплової енергії та нарахування їм оплати за комунальну послугу з централізованого опалення в опалювальний сезон без урахування щомісячних показників лічильника, суд вважає зазначити про обґрунтованість позовних вимог позивачки в частині поновлення порушеного права шляхом зобов`язання відповідача поставити на облік у програмному комплексі Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» вузла розподільного обліку теплової енергії. Оскільки положеннями абз. 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення №630, передбачено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил, виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Позивач зазначив, а відповідач підтвердив, що після повірки позивачами надавались показання засобів обліку для оплати за надані послуги, які відповідач ігнорував, тому вимоги про зобов`язання Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок нарахувань за спожиту послугу з централізованого опалення з урахування показань вузла розподільного обліку теплової енергії квартири [ADDRESS] (теплолічильник MEGAWATT+ № 40295662) підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на нормах законодавства. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до такого. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист про споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки не було доведено обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо) небезпеку для життя і здоров`я, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірах 24000,00грн. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Частиною третьою статі 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно із частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої хвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00грн.

Outcome: partial