Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

В лютому 2020 р. позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м.Києва із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] з 2001 року по травень 2005 року однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 травня 2005 року, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 270. Від шлюбу мають двох синів, а саме [PERSON] , який народився [INFO] (свідоцтво про народження від 12 травня 2005 року), і [PERSON] , який народився [INFO] (свідоцтво про народження від 02 липня 2010 року). До реєстрації шлюбу заявниця з [PERSON] проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2001 року. У них був спільний бюджет, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, мають спільних дітей. Встановлення юридичного факту мого проживання однією сім`єю з [PERSON] надасть їй право звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя, а саме - квартири [ADDRESS] .істі Києві. Дана квартира 04.03.2005 р. була ними придбана квартира за спільні кошти, однак в договорі купівлі-продажу квартири від 04.03.2005 року зазначено як покупця лише мого чоловіка [PERSON] . Дана квартира була придбана за 2 місяці до офіційного укладення шлюбу. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Після оголошення перерви до початку судового засідання подала заяву про закінчення судового розгляду за її відсутності. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в зв`язку з чим згідно ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наданих доказів стороною позивача. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 травня 2005 року, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 270, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.05.2005 р. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02 липня 2010 року. Крім того, сторони по справі є батьками їх вже повнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом (повторним) про народження від 12 травня 2005 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] з 19.04.2005 р. має постійне зареєстроване місце проживання в квартирі, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує, що вказана квартира була придбана 04.03.2005 р. за спільні кошти позивача та відповідача, оскільки з 2001 р. вони проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2001 р. та мали спільного сина [PERSON] , [INFO] , однак в договорі купівлі-продажу квартири зазначено як покупця лише [PERSON] . Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивач з відповідачем [PERSON] до реєстрації шлюбу проживали разом з 2001 року, мають двох спільних дітей, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам. На спростування тверджень та доказів сторони позивача відповідач не подав своїх доказів. Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до ч. 2 ст.3. Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положеннями ст.74 Сімейного кодексу України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, яке відбулось 01.01.2004 року. Таким чином, виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст.58 Конституції України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється. Отже, заявлені вимоги щодо встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з 2001 р. до 01 січня 2004 року підпадають під застосування норм Кодексу про шлюб та сім'ю України (ст.6 ч.2), положеннями якого передбачена лише реєстрація шлюбу у державних органах реєстрації актів громадянського стану. При цьому, зазначеним Кодексом не передбачалось право встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 р. по 13.05.200р р. включно (до укладення шлюбу, який зареєстрований 14.05.2005 р.). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, викладеного,

Outcome: partial