Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Позивач ООП Солом`янської РДА м. Києва звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Солом`янський відділ державної РАЦС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), Святошинський відділ державної РАЦС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), в якому просить: - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] ; - передати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей на їх користь; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на їх утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Також [PERSON] є одинокою матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 15 квітня 2021 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що проживають в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується наказами №25-С та №26-С від 15 квітня 2021 року та №60-С від 05 серпня 2021 року. 12 квітня 2021 року на адресу служби надійшло анонімне повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] протягом трьох діб перебувають в антисанітарних умовах та без батьківської опіки та піклування. Під час обстеження помешкання, де перебували діти виявлено, що квартира перебуває у вкрай незадовільному санітарному стані: дуже брудно, на стінах оголена цегла, скрізь розкидані брудні речі та непотріб, наявні таргани та павутиння. Для дітей не облаштовані спальні місця, на ліжках брудні матраци та подушки, відсутня постільна білизна. Харчування відсутнє. За свідченням сусідів, матір дітей [PERSON] не здійснювала належного догляду за дітьми, часто залишала самих вдома, навіть вночі. Діти часто просили їжі, були брудні та босі. У зв`язку з цим малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, було поміщено до комунального некомерційного підприємства «Дитячої клініки №4 Солом`янського району м. Києва» до вирішення питання про подальшу долю дітей. 20 квітня 2021 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Київського міського будинку ім. М.М. Городецького, де вони перебувають нині. 07 травня 2021 року малолітню [PERSON] влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), де вона перебуває нині. З листа від 16 квітня 2021 року комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги №1» Солом`янського району м. Києва вбачається, що декларація на малолітніх з жодним лікарем-педіатром амбулаторії не укладалась. Останнє відвідування медичного закладу [PERSON] було в липня 2017 року. З молодшими [PERSON] та [PERSON] матір амбулаторію жодного разу не відвідала. 20 квітня 2021 року закладом дошкільної освіти №570 було надано інформацію щодо відвідування Галицькою [PERSON] закладу з грудня 2017 року. За весь період батьків дівчинки, [PERSON] та [PERSON] жодного разу в закладі не бачили. Вихованням дитини займалася бабуся [PERSON]. 29 квітня 2021 з листа служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації стало відомо, що спеціалістами служби спільно із суб`єктами із соціальної роботи було відвідано адресу реєстрації батька малолітньої [PERSON] , [PERSON] , а саме [ADDRESS] . Під час візиту з`ясовано, що [PERSON] продав дане житло у 2010 році. 07 травня 2021 року до служби з`явилися [PERSON] та [PERSON] та надали письмові пояснення, де зазначили, що у них відсутні документи, які посвідчують особу (паспорт), нині ніде не працюють. В найближчий час планують звернутися до відповідних органів з метою відновлення документів. Також [PERSON] зазначила, що у найменшої дитини відсутнє свідоцтво про народження, оскільки не мала змоги його оформити. В жодному медичному закладі діти не спостерігались, декларації не укладені. Розпорядженням №417 від 29 червня 2021 року Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації було надано дозвіл на реєстрацію народження малолітнього [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану. В результаті чого було отримано свідоцтво про народження на малолітнього. Відповідно до інформації від 16 червня 2021 року Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, стало відомо, що мешканці будинку за адресою: [ADDRESS] характеризують [PERSON] негативно. В усній формі повідомили, що [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, до квартири часто приходять особи, схожі на осіб, що вживають наркотичні речовини, з помешкання чутно крики та сварки. [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАп. Згідно інформації від 16 червня 2021 року Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві стало відомо, що [PERSON] з вересня 2010 року не проживає за адресою [ADDRESS] . Проте, протягом останнього року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1, ст.109, ч.1 ст.178 та ч.2 ст.44-3 КУпАП. З інформації від 30 квітня 2021 року та 09 липня 2021 року центру вбачається, що [PERSON] було запропоновано консульацію психолога центру, відвідування курсів «Школа відповідального батьківства», та надано чіткий алгоритм дій щодо повернення дітей. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не виконували рекомендації фахівців центру, ігноруючи співпрацю із суб`єктами соціальної роботи. Центр наголошує, що у роботі з батьками малолітніх дітей наявна одностороння ініціатива лише з боку фахівців із соціальної роботи. Батьки не усунули всіх наявних причин, що перешкоджають належному вихованню дітей. Під час неодноразових відвідувань 19 квітня 2021 року, 11 травня 2021 року, 13 травня 2021 року та 14 вересня 2021 року родини за місцем проживання дверей помешкання ніхто не відчинив. На залишені запрошення з`явитися до служби [PERSON] та [PERSON] не реагували. 24 червня 2021 року сусідка [PERSON] , мешканка кв. [ADDRESS] надала до служби письмове пояснення, де зазначила, що батьки не виконували свої батьківські обов`язки відносно дітей, часто залишали їх на декілька діб одних вдома. [PERSON] та [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, помешкання перебуває в антисанітарних умовах. Відповідно до інформації від 27 липня 2021 року КМБД ім. М.М. Городецького стало відомо, що [PERSON] своїх малолітніх синів в дитячому закладі не відвідує, не телефонує. Згідно інформації від 22 вересня 2021 ЦСПРД вбачається, що батьки [PERSON] з моменту зарахування дитини до закладу жодного разу не відвідали доньку, долею дитини не цікавилися, ні в усній, ні в письмовій формі до центру не зверталися. Питання щодо неналежного виконання відповідачами свої батьківських обов`язків відносно дітей розглянуто комісією з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в м. Києві державній адміністрації, засідання якої відбулося 19 серпня 2021 року. Наявні матеріали справи свідчать про умисну та вину поведінку батьків щодо виконання ними батьківських обов'язків щодо дітей. Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з ухиленням [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, виходячи з інтересів дітей, наявні підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей, передачі дітей на опікування органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, а також стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ними повноліття. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 07 жовтня 2021 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2022 року вказану справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі. 23 червня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача - головний спеціаліст відділу з питань організації профілактичної роботи служби у справах дітей та сім`ї Крячок Т.Р. в судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті. Причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представник третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.06.2017 року, виданого повторно. Батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16.02.2018 року та серії [NUMBER] від 07.07.2021 року. Згідно листа Солом`янського районного у м. Києві відділу РАЦС ЦМУМЮ (м. Київ) від 23 квітня 2021 року державна реєстрація народження [PERSON] проведена на підставі ст.126 СК України, а [PERSON] - на підставі ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №00031542510 від 07 липня 2021 року відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані на підставі ст.135 СК України. 12 квітня 2021 року на адресу служби надійшло анонімне повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] протягом трьох діб перебувають в антисанітарних умовах та без батьківської опіки та піклування. Відповідно до акту обстеження умов проживання дітей від 12.04.2021 року вбачається, що квартира перебуває у незадовільному санітарному стані: дуже брудно, на стінах оголена цегла, відсутні двері у кімнатах. Вхідні двері не закриваються на замок, відсутні серцевини для замків у дверях. По всіх кімнатах розкидані речі, дитячий брудний одяг, розкидані ножиці, викрутки, плоскогубці, що несе небезпеку для дітей. В квартирі наявні таргани. Розкидані кульки зі сміттям. У дітей є окремі спальні м`ясці, проте вони не придатні для спання: брудні матраци та подушки, відсутня постільна білизна. Одяг на взуття у дітей є, проте розкидані на підлозі у кімнатах та у брудному стані. Продукти харчування в обмеженій кількості. Працівниками СЮП Солом`янського УП ГУНП в м. Києві дітей було вилучено з помешкань та бригадою швидкої допомоги доставлено до ДКЛ №4 Солом`янського району м. Києва. Згідно актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12 квітня 2021 року малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було поміщено до комунального некомерційного підприємства «Дитяча клінічна лікарня №4 Солом`янського району м. Києва» до вирішення питання про подальшу долю дітей. З 15 квітня 2021 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що проживають в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується наказами №25-С та №26-С від 15 квітня 2021 року та №60-С від 05 серпня 2021 року. 20 квітня 2021 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до Київського міського будинку ім. М.М. Городецького, де вони перебувають нині. 07 травня 2021 року малолітню [PERSON] влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), де вона перебуває нині. З листа від 16 квітня 2021 року комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги №1» Солом`янського району м. Києва вбачається, що декларація на малолітніх з жодним лікарем-педіатром амбулаторії не укладалась. Останнє відвідування медичного закладу [PERSON] було в липня 2017 року. З молодшими [PERSON] та [PERSON] матір амбулаторію жодного разу не відвідала. 20 квітня 2021 року закладом дошкільної освіти №570 було надано інформацію щодо відвідування Галицькою [PERSON] закладу з грудня 2017 року. За весь період батьків дівчинки, [PERSON] та [PERSON] жодного разу в закладі не бачили. Вихованням дитини займалася бабуся [PERSON]. 29 квітня 2021 з листа служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації стало відомо, що спеціалістами служби спільно із суб`єктами із соціальної роботи було відвідано адресу реєстрації батька малолітньої [PERSON] , [PERSON] , а саме [ADDRESS] . Під час візиту з`ясовано, що [PERSON] продав дане житло у 2010 році. 07 травня 2021 року до служби з`явилися [PERSON] та [PERSON] та надали письмові пояснення, де зазначили, що у них відсутні документи, які посвідчують особу (паспорт), нині ніде не працюють. В найближчий час планують звернутися до відповідних органів з метою відновлення документів. Також [PERSON] зазначила, що у найменшої дитини відсутнє свідоцтво про народження, оскільки не мала змоги його оформити. В жодному медичному закладі діти не спостерігались, декларації не укладені. Розпорядженням №417 від 29 червня 2021 року Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації було надано дозвіл на реєстрацію народження малолітнього [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану. В результаті чого було отримано свідоцтво про народження на малолітнього. Відповідно до інформації від 16 червня 2021 року Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, стало відомо, що мешканці будинку за адресою: [ADDRESS] характеризують [PERSON] негативно. В усній формі повідомили, що [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, до квартири часто приходять особи, схожі на осіб, що вживають наркотичні речовини, з помешкання чутно крики та сварки. [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАп. Згідно інформації від 16 червня 2021 року Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві стало відомо, що [PERSON] з вересня 2010 року не проживає за адресою [ADDRESS] . Проте, протягом останнього року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1, ст.109, ч.1 ст.178 та ч.2 ст.44-3 КУпАП. З інформації від 30 квітня 2021 року та 09 липня 2021 року центру вбачається, що [PERSON] було запропоновано консультацію психолога центру, відвідування курсів «Школа відповідального батьківства», та надано чіткий алгоритм дій щодо повернення дітей. Однак, [PERSON] та [PERSON] не виконували рекомендації фахівців центру, ігноруючи співпрацю із суб`єктами соціальної роботи. Центр наголошує, що у роботі з батьками малолітніх дітей наявна одностороння ініціатива лише з боку фахівців із соціальної роботи. Батьки не усунули всіх наявних причин, що перешкоджають належному вихованню дітей. Під час неодноразових відвідувань 19 квітня 2021 року, 11 травня 2021 року, 13 травня 2021 року та 14 вересня 2021 року родини за місцем проживання дверей помешкання ніхто не відчинив, що підтверджується актами обстеження умов проживання дітей від 19 квітня 2021 року, 11 травня 2021 року, 13 травня 2021 року та 14 вересня 2021 року. На залишені запрошення з`явитися до служби [PERSON] та [PERSON] не реагували. 24 червня 2021 року сусідка [PERSON] , мешканка кв. [ADDRESS] надала до служби письмове пояснення, де зазначила, що батьки не виконували свої батьківські обов`язки відносно дітей, часто залишали їх на декілька діб одних вдома. [PERSON] та [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, помешкання перебуває в антисанітарних умовах. Відповідно до інформації від 27 липня 2021 року КМБД ім. М.М. Городецького стало відомо, що [PERSON] своїх малолітніх синів в дитячому закладі не відвідує, не телефонує. Згідно інформації від 22 вересня 2021 ЦСПРД вбачається, що батьки [PERSON] з моменту зарахування дитини до закладу жодного разу не відвідали доньку, долею дитини не цікавилися, ні в усній, ні в письмовій формі до центру не зверталися. Згідно ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною першою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) проголошено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї (ч.1 ст.5 СК України). Аналогічне положення закону закріплено в ч.3 ст.51 Конституції України, згідно якої сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 3 ст. 5 СК України). Згідно ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений також ч.2 ст.150 СК України. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 у справі № 243/13192/19-ц зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч.5-6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-13421 від 07 жовтня 2021 року орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання дітьми освіти, що суд розцінює як свідоме нехтування батьками своїми обов`язками. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей, а тому є підстави для позбавлення їх батьківських прав та задоволення позовних вимог в цій частині. Такий крайній захід спрямований на захист інтересів малолітніх дітей з метою забезпечення їх належного виховання, розвитку, медичного догляду та соціального нагляду. Відповідно до ч.4, ч.5 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Малолітня [PERSON] не може бути передана другому з батьків, оскільки наявні підстави для позбавлення батьківських прав щодо обох її батьків. Оскільки державна реєстрація народження [PERSON] та [PERSON] проведена на підставі ч.1 ст.135 СК України, діти не можуть бути передані другому з батьків. Також усі малолітні діти не можуть бути передані бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, оскільки з такими заявами жодні з указаних осіб не зверталися, а тому наявні підстави для передачі малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на опікування органу опіки та піклування. Крім того, частинами 2, 3 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині 2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як встановлено судом, що утриманням та вихованням малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , матір не займається. Батько малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] також ухиляється від утримання та виховання своєї дитини. З огляду на те, що, відповідачі зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а також стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову (07 жовтня 2021 року) і до досягнення кожним із дітей повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з кожного з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1816 грн.

Outcome: approved