Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.12.1994 року Лебединським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 304, який рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 05.10.2020 року по справі №950/1577/20 було розірвано. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбане майно, яке в добровільному порядку розділити не вдалося. Тому представник позивача з метою поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя легковий автомобіль, газову плиту, пральну машину, морозильну камеру, холодильник та бойлер; в порядку поділу спільного майна виділити позивачці у власність легковий автомобіль, а позивачу інші речі; стягнути з позивачки на користь позивача у вигляді компенсації різниці у вартості автомобіля та іншого майна 24 027 грн. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, звернули увагу суду на ту обставину, що на час розгляду позову власником легкового автомобіля зареєстрована відповідачка, а інші речі, перелічені у позовній заяві перебувають в будинку позивача. Відповідачка, допитана в судовому засіданні як свідок та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, мотивуючи це тим, що позивач займається перепродажем транспортних засобів і після розірвання шлюбу продав іншим особам два автомобілі, які перебували у спільній власності подружжя по заниженим цінам. Спірний автомобіль під час перебування сторін в шлюбі був придбаний на ім`я позивачки за кошти її сина від першого шлюбу; фактично проданий позивачем іншій особі без оформлення договору купівлі-продажу і відповідно без переоформлення права власності на нього; синові відповідачки позивачем замість цього автомобіля, після отримання доплати передано у власність інший транспортний засіб. При цьому представник просив не брати до уваги надану позивачем оцінку автомобіля з тих підстав, що наявність в базі державного реєстру МВС реєстрації автомобіля на ім`я відповідачки, без наявності самого автомобіля та його технічного паспорту, без інформації про фактичне існування та його місцезнаходження не дає можливості вирішити даний позов, проте клопотань щодо перевірки вартості автомобіля, визначеної позивачем при поданні позову, в тому числі щодо проведення товарознавчої експертизи не подавав. Вартості іншого майна, визначеного позивачем при поданні позову ні відповідачка, ні її представник не оспорили, свого розрахунку поділу спірного майна не надали. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що є сином відповідачки, в минулому мав у власності автомобіль ВАЗ 21091, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а коли у нього виникли борги - оформив власником цієї машини свою матір. В подальшому ця машина була шляхом видачі відповідачкою довіреності була продана [PERSON] а свідку замість неї [PERSON] передав інший автомобіль. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що 15.06.2012 року уклав усну домовленість з подружжям [PERSON] та [PERSON] про купівлю автомобіля ВАЗ 21091, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . На підтвердження цієї домовленості він в присутності [PERSON] передав [PERSON] 4 000 дол. США і отримав від них оформлену нотаріусом довіреність, на підставі якої користується цим автомобілем. Зміст довіреності нотаріусом був роз`яснений, свідок його усвідомлює і розуміє, що власником машини є відповідачка, проте не вважає необхідним переоформляти машину на себе чи іншу особу. Допитаний в судовому засіданні як свідок приватний нотаріус Фурдилов Ю.В. показав, що його дії як нотаріуса при оформленні довіреності, виданої [PERSON] були здійснені з дотриманням всіх норм діючого законодавства, права сторін при посвідченні довіреності порушені не були, а наслідки роз`яснені сторонам належним чином. З паспортів, витягу, картки (а.с. 4-5), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачем є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] , а відповідачкою є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Зі свідоцтва, рішення (а.с. 6-7), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 30.12.1994 року Лебединським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 304, який заочним рішенням Лебединського райсуду від 05.10.2020 року було розірвано. З інформаційного листа, довідки (а.с. 8-9), досліджених в судовому засіданні вбачається, що за позивачем 10.09.2014 року зареєстровано автомобіль Chevrolet Aveo, 2005 року випуску, який 20.01.2021 року перереєстровано на іншого власника на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ №5946 РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області, № 5946/2021/2395628 від 20.01.2021. Станом на 12.02.2021 року за відповідачкою зареєстровано автомобіль ВАЗ 21091, 1992 року випуску, червоного кольору, середня ринкова вартість ідентичного йому КТЗ станом на 22.02.2021 року становила 43 100 гривень. Зі звіту (а.с. 10-11), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що загальна вартість побутової техніки, що є предметом позову, а саме: плити газової Gefest 1757-2007, 2007 року випуску - 1 шт., пральної машинки Samsung, модель WF8590FEA/YLP, 2001 року випуску - 1 шт., морозильної камери Swizer, модель DF-168 ISP, 2012 року випуску - 1 шт., холодильника Samsung, модель RL38ECPS, 2011 року випуску, бойлера Artel Artdry WH 1.5 50, 2020 року випуску - 1 шт. становить 19 073 грн. З довіреності та витягу (а.с. 26-29), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідачкою 15.06.2012 року видано довіреність, якою уповноважено [PERSON] та [PERSON] продати автомобіль ВАЗ 21091, 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . З договору, свідоцтва та ордеру (а.с. 36-38), досліджених в судовому засіданні вбачається, що вартість послуг з надання правової допомоги позивачу складає 2 500 грн. З газети (а.с. 64), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 7 червня 2012 року від імені власника телефону [NUMBER] до засобу масової інформації подано оголошення про продаж автомобіля автомобіля ВАЗ-2109 червоного кольору 1992 року випуску. З квитків та розпорядження (а.с. 96-97), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідачкою при накладенні арешту на автомобіль автомобіль ВАЗ 21091 сплачено 262 грн., а вартість проїзду до суду її представника становить 52,96 грн. З ухвали та реєстру (а.с. 96-97), досліджених в судовому засіданні вбачається, що за скаргою представника відповідачки Лебединським відділенням поліції внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформацію про невстановленими особами шахрайського заволодіння транспортними засобами [PERSON] . Вислухавши сторони та свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована, між сторонами мають місце сімейні правовідносини і позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 30.12.1994 року між сторонами був зареєстрований шлюб, за час якого було придбано рухоме майно, в тому числі: плита газова, пральна машина, морозильна камера, холодильник, бойлер, автомобіль. 05.10.2020 року шлюб між сторонами було розірвано, після його розірвання сторони проживають окремо, газова плита, пральна машина, морозильна камера, холодильник та бойлер перебувають у розпорядженні позивача, а автомобіль, зареєстрований на ім`я відповідачки на підставі виданої нею 15.06.2012 року довіреності перебуває у користуванні іншої особи. Вирішити питання поділу зазначеного спільного майна подружжя в досудовому порядку не видалося за можливе. Вказані обставини стверджуються поясненнями сторін, показами свідків та матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Згідно вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно вимог ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 355, 359 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності, доходи від використання майна, що є у спільній власності, надходять до складу спільного майна. Згідно вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно вимог ч. 1 ст. 1 000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Згідно вимог ст.ст. 60-61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. До об`єктів права спільної сумісної власності подружжя відносяться зокрема, заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно вимог ст.ст. 69-71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні представниками позивача було доведено проживання сторін в шлюбі, придбання ними в цей час спільного майна певної вартості та перебування цього майна у власності сторін після розірвання шлюбу. Зазначені обставини стверджуються поясненнями сторін, показами свідків і матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с. 6-11). В той же час, суд не може взяти до уваги доводи відповідачки і її представника в тій частині, що позивач займається перепродажем транспортних засобів і після розірвання шлюбу продав іншим особам два автомобілі, які перебували у спільній власності подружжя по заниженим цінам, так як стороною позивача під час розгляду справи не тільки не було надано суду ні доказів придбання цих транспортних засобів за спільні кошти подружжя [PERSON] , ні доказів заниження їх вартості під час продажу, ні клопотання про врахування частки вартості цих автомобілів при визначенні розміру коштів, які підлягають до сплати в якості компенсації при вирішенні даного позову. Також суд не може взяти до уваги доводи відповідачки і її представника в тій частині, що спірний автомобіль ВАЗ 21091 був придбаний на ім`я позивачки за кошти її сина, проданий позивачем іншій особі а синові відповідачки позивачем було після отримання доплати передано у власність інший транспортний засіб, так як в судовому засіданні було встановлено, що всі ці події відбувалися під час перебування сторін в шлюбі, транспортний засіб, переданий [PERSON] був спільним майном сторін, а факт продажу спірного автомобіля ВАЗ 21091 свідку [PERSON] не визнається стороною позивача і спростовуються показами свідків [PERSON] , [PERSON] та матеріалами справи (а.с. 8, 26,29). Разом з тим, суд не може взяти до уваги і доводи представника відповідачки щодо неможливості визначення вартості автомобіля ВАЗ 21091 без його наявності та відсутності його технічного паспорту, без інформації про фактичне існування та його місцезнаходження, так як з показів свідка [PERSON] , викликаного в судове засідання за клопотанням сторони відповідача не вбачається, що для обстеження машини існують перешкоди, проте клопотань щодо перевірки вартості майна, визначеної позивачем при поданні позову, в тому числі щодо проведення товарознавчої експертизи ні відповідачка, ні її представник не подавали, свого розрахунку поділу спірного майна суду не направили. Тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вважає необхідним здійснити на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved