Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

25 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначено, що 14.10.2006 року між сторонами укладено шлюб. За час шлюбу сторонами було набуто двокімнатну квартиру по [ADDRESS] , хоча 14.06.2017 року право власності на квартиру зареєстровано на дружину. 04.06.2020 року рішенням суду шлюб розірвано. Проте, сторони не домовились про порядок поділу майна. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Косіциній В.В. Ухвалою від 26 лютого 2021 року позовну заяву\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~поділ спільного\~майна подружжя залишено без руху. 02 березня 2021 року до суду подано заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору, чим позивачем було усунено недоліки. 03 березня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи із викликом осіб. 19 квітня 2021 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Швець О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки грошові кошти, які передавались за придбання квартири не були спільними грошовими коштами подружжя та були взяті у борг у [PERSON] та повернуті вже після розірвання шлюбу в 2020 році її матір`ю. [PERSON] не приймав ніякої участі у поверненні грошових коштів отриманих у займ для придбання спірної квартири. 14 травня 2021 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Швець О.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких також просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 18 травня 2021 року на електронну адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача. 20 травня 2021 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Швець О.В. надійшли клопотання про витребування інформації та заява про виклик свідків. Від представника позивача [PERSON] адвоката Чумаченко С.О. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву про поділ спільного майна подружжя від 07.05.2021 року, в якій просили задовольнити повністю позовні вимоги. 03 червня 2021 року представником позивача [PERSON] адвокатом Чумаченко С.О. подано на електронну адресу суду клопотання про призначення технічної експертизи давності документа. Також, 03 червня 2021 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Швець О.В. подано до суду клопотання про призначення експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання: Чи відповідає час виконання розписки [PERSON] про отримання в борг від [PERSON] коштів, вказаній у розписці даті, а саме 12.06.2017 р., якщо не відповідає, то в який період часу її було виконано? 04 червня 2021 року ухвалою суду призначено по справі № 522/3342/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя судову технічну експертизу. 01 вересня 2021 року до суду надійшов лист директора ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» Рильчук Г.І. щодо призначення експерта, оплати, надання оригіналів документів та дозволу на пошкодження у цивільній справі № 522/3342/21 провадження 2/522/5709/21. При цьому, вартість послуг експерта складає 27000 гривень. 13 жовтня 2021 року до суду надійшов лист директора ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» Рильчук Г.І. щодо призначення експерта, оплати, надання оригіналів документів та дозволу на пошкодження у цивільній справі № 522/3342/21 провадження 2/522/5709/21, в якому були надіслані рахунки на оплату експертизи. 20 жовтня 2021 року представники сторін були ознайомлені з вказаними листами експерта та виставленими рахунками. Проте, сторонами вказані рахунки не були сплачені та експертиза проведена не була та бажання щодо проведення такої експертизи у сторін виявлено не було. 07 грудня 2021 року до суду від директора ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» Рильчук Г.І. надійшов лист щодо залишення ухвали суду без виконання експертизи та повернення досліджуваних документів. В зв`язку з чим, 09 грудня 2021 року ухвалою суду поновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та продовжено розгляд справи за правилами загального провадження. 16 травня 2022 року до суду на електронну адресу від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили задовольнити. .. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного. 14 жовтня 2006 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 612. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини « [PERSON] » (Т. 1, а.с. 14). Під час шлюбу, у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 17). Також, під час шлюбу, подружжям було набуто наступне майно. Судом встановлено, 14.06.2017 року між [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] (продавець) на підставі довіреності та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за п. 1 якого представники продавця, продав та передав у власність покупця, а покупець купила та прийняла у власність від представника продавця квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 44,1 кв. м., у тому числі житловою площею 31,7 кв.м. (а.с. 46-49). Відповідно до п. 3 та п. 4 договору, за домовленістю сторін продаж квартири вчинено за 150922 гривні, які покупець перерахувала на рахунок продавця повністю до підписання цього договору (платіжне доручення № 17 від 14.06.2017 року ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк»), що співпадає з оціночною вартістю відчужуваної квартири за Звітом про оцінку майна, виданого 12.06.2017 року ТОВ «Український центр оцінки «Експерт». Фінансових або будь-яких претензій з приводу проведеного розрахунку сторони одна до одної не мають. Згідно розписки від 14.06.2017 року [PERSON] отримав у [PERSON] грошову суму в розмірі 24000 доларів США за договором купівлі-продажу від 14.06.2017 року (а.с. 51). Відомості про набуття права власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 18, 50). 04 червня 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов [PERSON] до [PERSON] задоволено повністю та шлюб між сторонами розірвано (а.с. 15-16). У зв`язку з тим, що сторони після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу вказаного спільного майна, позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач посилаючись на ст. 60 СКУ вважає, що поділу підлягає все майно набуте сторонами за час шлюбу. В свою чергу, відповідач не погоджується з вказаною позицією та вважає, що квартира по [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була придбана не за спільні кошти сім`ї, а за кошти [PERSON] . Відповідач надала розписку від 12.06.2017 року за якою [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти для придбання квартири у сумі 626 880 (шістсот двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят) грн., що у еквіваленті по курсу складало 24 000 (двадцять чотири тисячі) доларів США. Вказані кошти зобов`язувалась повернути до 12.06.2022 року, заставою є квартира, що придбавалась (а.с. 53). Отримані [PERSON] за розпискою від [PERSON] грошові кошти, були повернені [PERSON] 12.09.2020 р. у сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США та 25.10.2020 р. у сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, що підтверджується зворотньою стороною розписки. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що слідує з свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 26.11.1986 р. міським відділом ЗАГСу Черкаської області та свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 14.10.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с. 52, 14) Відповідачка наполягає, що повернення грошових коштів відбувалось матір`ю [PERSON] вже після припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та не за спільні кошти вказаної сім`ї, а [PERSON] не приймав ніякої участі у поверненні грошових коштів отриманих для придбання спірної квартири. Між тим, позивач надав іншу розписку від 12.06.2017 року, згідно якої він [PERSON] позичив у [PERSON] , [INFO] для придбання квартири гроші в сумі 626880 гривень, що в еквіваленті по курсу складає 24\~000 долари США. Вказані кошти зобов`язувався повернути до 12.06.2022 року, заставою є квартира, що придбавалась дружиною (а.с. 72). Одним із центральних елементів механізму правового регулювання майнових відносин подружжя є презумпція спільного майна подружжя. Тягар доказування того, що презумпція є хибною, покладається на особу, яка заявляє про інший, ніж встановлено презумпцією, порядок речей. Законним режимом майна подружжя є режим спільної власності, який діє, якщо шлюбним договором не встановлені інші правила. Так, відповідно до частини третьої\~статті 368 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України), частини першої\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Так, частиною другою\~статті 60 СК України\~встановлена презумпція, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Презумпція спільності майна подружжя означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до\~статті 60 СК України\~воно вважається таким, що належить подружжю. Зі змісту частини другої\~статті 60 СК України\~вбачається, що для застосування презумпції спільності майна подружжя у судовому процесі необхідно встановити наявність між жінкою та чоловіком зареєстрованого у належному порядку шлюбу та факт придбання майна під час перебування їх у шлюбі. Отже, той, хто вважає, що певна річ є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, має підтвердити таке:\~а)\~факт перебування жінки та чоловіка у шлюбі протягом певного часу;\~б)\~час придбання спірного майна. Оскільки презумпція спільної сумісної власності подружжя належить до спростовних, то зацікавлена особа може довести, що майно було придбано у шлюбі, але за її особисті кошти. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява про те, що річ була придбана на її кошти, не буде належно підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишається непохитною. Відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власності дружини, чоловіка, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Таким чином, у разі виникнення спору у суді має доводитися не факт належності майна до спільної власності, а обставини, які виключають виникнення спільної сумісної власності на спірне майно. Схожі правові висновки виклав Верховний Суд України у постановах від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13, від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15, від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13, від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2021 року у справі №\~264/2232/19 (провадження № 61-10958св20), від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18), від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19), від 04 квітня 2018 року у справі № 1316/3987/12-ц (провадження № 61-3838св18), від 30 червня 2022 року по справі 761/30901/20. Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що спірна квартира була придбана під час перебування сторін у шлюбі за спільні сумісні кошти. Відповідач спростовуючи призумпцію спільності права власності на квартиру надала суду лише боргову розписку та розписки про повернення боргу. Позивач в свою чергу також надав суду боргову розписку та наполягав на тому, що кошти на купівлю квартири він позичив в інтересах родини та квартира є спільною сумісною власністю. Показаннь допитаного в судовому засіданні [PERSON] пр те, що він на прохання подружжя [PERSON] їздив разом з ними до Умані де проживала мати відповідачки та там забирали кошти на придбання квартири, також не є достатніми для спростування презумпції спільності майна. Суд критично ставиться до отриманих показань ще й тому, що на даний час свідок проживає однією родиною із відповідачкою та зареєстрований у спірній квартирі. Таким чином, судом встановлено, що існують дві майже ідентичні розписки за змістом та навіть формою про отримання однакової суми коштів від різних осіб для придбання квартири. Відповідачка не надала інших доказів на підтвердження того, що спірна квартира придбана не за спільні гроші подружжя, а за її особисті. В судовому засіданні оби дві сторони ставили під сумнів дійсність розписок. Наполягали на тому та наполягали на експертизі для встановлення часу написання розписок. Проте рахунок виставлений експертною установою сплачений не був, так само не була погоджена особа експерта, відповідно й експертиза проведена не була. Враховуючи викладене суд вважає. що надання лише письмової розписки не може бути достатнім для спростування законодавчо встановленої презумпції спільності майна подружжя, а отже вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved