Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

08.12.2021 року АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк», в особі філії Івано-Франківського обласного управління заборгованість в сумі 24779 грн. 90 коп., у тому числі: заборгованість за основним боргом 24374 грн. 05 коп.; проценти за користування кредитом 405 грн. 85 коп., а також стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп. 05.01.2022 року представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк», долучивши до нього заяву про застосування строку позовної давності, в яких просив суд відмовити в позивачу в задоволенні позовних вимог, з підстав, наведених в них. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов і заяві про застосування строку позовної давності та просив суд відмовити АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» в задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, натомість подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність, в яких просили відмовити АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» в задоволенні позовних вимог, з підстав наведених у даних заявах. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 ст.77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 цієї статті визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зі змісту ч.2 ст.78 ЦПК України вбачається, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В той же час ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із позовної заяви АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк», позивач просить задоволити позовні вимоги, з підстав, наведених в позовній заяві, а саме стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк», в особі філії Івано-Франківського обласного управління заборгованість в сумі 24779 грн. 90 коп., у тому числі: заборгованість за основним боргом 24374 грн. 05 коп.; проценти за користування кредитом 405 грн. 85 коп., а також стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп. Судом встановлено, що 18.03.2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючої ТВБВ 10008/118 [PERSON] та [PERSON] було укладено договір за №451441 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с.6). 08.04.2014 року між даними сторонами укладено додатковий договір за №1 до вищевказаного договору (а.с.8). Згідно п.1.1.4 додаткового договору, банком встановлено клієнту - кредит у сумі 25000 грн. 00 коп. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Пунктом 4.7 зазначеного додатковго договору визначено, що «сторони погодились, що у випадку смерті Клієнта, оголошення клієнта померлим або безвісно відсутним, таким що знаходиться у розшуку або засудженим до позбавлення волі та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, строк виконання зобов`язань щодо погашення заборгованооті за кредитом, сплати процентів, інших платежів, вважається таким, що настав з моменту настання зазначеної обставини, при цьому строк дії Платіжної картки припиняється». Також судом достовірно з`ясовано, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.9), і оскільки заповіту за свого життя останній не складав, після його смерті відкрилася спадщина за законом. Після смерті [PERSON] , у встановлений законодавством шестимісячний строк до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом звернулися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто відповідачі по даній справі. Інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не було. Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Частиною 2 ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною 4 даної статті визначено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно позовної заяви, на виконання вимог даної статті АТ «Державний Ощадний банк України в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» 27.06.2017 року було направлено державному нотаріусу Яремчанської міської державної нотаріальної контори Претензію за №20-12/473 на суму 24785 грн. 90 коп. станом на 27.06.2017 року, згідно якої позивач просив нотаріуса при оформленні спадщини пред`явити цю вимогу спадкоємцям. Щодо вказаної претензії, державний нотаріус Яремчанської міської державної нотаріальної контори своїм листом за №194/02-14 від 30.06.2017 року повідомив позивача, що спадкоємцями після смерті батька [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто відповідачі по справі. Отже, станом на 30.06.2017 року позивачу було відомо про те, хто саме являється спадкоємцями у спадкові справі відкритої після смерті [PERSON] . Наведені обставини не спростовані в судовому засіданні представником АТ «Державний Ощадний банк України в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк». Також в матеріалах справи міститься лист завідувача Яремчанської міської державної нотаріальної контори Мотрук Н. за №357/01-16 від 04.11.2020 року, згідно якого державний нотаріус повідомив банк що відповідачам було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, а також що їм, як спадкоємцям пред`являлась претензія банку (а.с.13). Враховуючи наведене, суд констатує наступне: За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК). Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється ст.257 ЦК України тривалістю у три роки. Позовна давність, в порядку ч.1 ст.259 ЦК України, тобто за домовленістю сторін, не збільшувалась. Письмовий договір не укладався. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Відповідно до \~ \~ \~ \~ст.262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. За правилами ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ст.ст.256, 267 ЦК України, суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк», звернувся до суду із даним позовом 08.12.2021 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем по даній справі порушено встановлений строк звернення до суду. Як зазначено вище, відповідно до ч.ч.2-4 ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Із ч.5 вказаної статті вбачається, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного\~ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено поважності пропуску строку звернення з даним позовом до суду. З огляду\~на всі\~зазначені вище,\~повно та\~всебічно з`ясовані\~обставини,\~встановивши правовідносини,\~які випливають\~із встановлених\~обставин та\~правові норми,\~які підлягають\~застосуванню до\~цих правовідносин,\~суд прийшов\~до висновку,\~що взадоволенні позовних вимог АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, слід відмовити в зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Що стосується розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк», підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат\~в порядку\~ст.141 ЦПК України відсутні. Разом з тим, згідно п.1 ч.3\~ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих представником відповідача [PERSON] договору про надання правничої допомоги за №112 від 30.12.2021 року, попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат від 30.12.2021 року, квитанцій про сплату грошових коштів №048/2021 від 30.12.2021 року та №050/2022 від 28.04.2022 року, акту №1 здачі-приймання виконаних робіт від 21.07.2022 року згідно вказаного договору від 30.12.2021 року, витрати відповідача [PERSON] на правничу допомогу склали 4000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України,\~інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, із позивача на користь відповідача [PERSON] , підлягають стягненню витрати, пов`язані з наданням йому професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн. 00 коп., згідно квитанцій про сплату грошових коштів №048/2021 від 30.12.2021 року та №050/2022 від 28.04.2022 року. На підставі наведеного, ст.ст.256, 267 ЦК України,

Outcome: approved