Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

09 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення. Позов обґрунтований тим, що наказом начальника Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради Павлюк І.В. №175-к від 25.11.2021 року до неї як до директора Веселинівської гуманітарної гімназії імені Бориса Мозолевського Веселинівської селищної ради Миколаївської області за перевищення своїх повноважень застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Вона не згодна з даним наказом, оскільки він є безпідставним, невмотивованим та фактів порушення трудової дисципліни вона не вчиняла і своїх повноважень не перевищувала. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Врадій Л.М. позовні вимоги підтримали повністю, та з врахуванням позовної заяви, відповіді на відзив, заяви позивача щодо суті позовних вимог, зокрема, зазначили, що вважають наказ начальника Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради Павлюк І.В. №175-к від 25.11.2021 року, яким до позивачки як до директора Веселинівської гуманітарної гімназії імені Бориса Мозолевського Веселинівської селищної ради Миколаївської області за перевищення своїх повноважень застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, незаконним та просять його скасувати, так як вона трудової дисципліни не порушувала і своїх повноважень не перевищувала. Наказ не містить формулювання вчиненого позивачем проступку, не зазначено, що є проступком, за який її притягнуто до відповідальності, не розкрито, в чому саме проявилось перевищення нею своїх повноважень. Також, спірний наказ не містить, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків, а посилання в наказі на порушення позивачкою п. 9.8. Колективного договору - поняття абстрактне та неконкретизоване. Крім того, в тексті спірного наказу відсутнє посилання на порушення вимог Угоди між Управлінням освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради і Веселинівською районною організацією профспілки працівників освіти і науки України, на яке посилається у своєму відзиві відповідач. Натомість в тексті оспорюваного наказу вказується про порушення позивачкою п. 9.8. Колективного договору, умов Контракту від 01.07.2020 року. До того ж, в наказі не зазначається про те, який пункт чи пункти Контракту порушено позивачкою. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням відзиву на позовну заяву, позовні вимоги не визнали повністю, та зокрема зазначили, що розпорядженням голови Веселинівської селищної ради від 12.11.2021 року №182-р затверджено графік зустрічей з учасниками освітнього процесу закладів загальної середньої освіти Веселинівської селищної ради. Згідно з графіком зустріч з учасниками освітнього процесу Веселинівської гуманітарної гімназії була призначена на 16.11.2021 року о 16.00 годині. Позивачу про даний графік було доведено до відома 11.11.2021 року. Тобто, позивач до дати початку проведення загальних батьківських зборів була проінформована про проведення зустрічі 16.11.2021 року та завідомо проігнорувала виконання розпорядження голови Веселинівської селищної ради №182-р від 12.11.2021 року. Крім того, позивач особисто не допустила директора опорного навчального закладу Веселинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] та голову районної профспілкової органзації [PERSON] до приміщення Веселинівської гуманітарної гімназії, коли відбувалися батьківські збори. Отже, оскільки позивачем було проігноровано розпорядження голови Веселинівської селищної ради №182-р від 12.11.2021 року та не дотримано п. 9.8. Угоди між Управлінням освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради і Веселинівською районною організацією профспілки працівників освіти і науки України, то через це їй було оголошено догану в зв`язку з перевищенням своїх повноважень. Суд, заслухавши вступне слово позивача [PERSON] , представника позивача - адвоката Врадій Л.М., представників відповідача - [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заслухавши показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] обіймає посаду директора Веселинівської гуманітарної гімназії імені Бориса Мозолевського Веселинівської селищної ради Миколаївської області (далі - гімназія), що підтверджується контрактом від 01.07.2020 року (т. 1 а.с. 15-25). 09.11.2021 року на електронну адресу гімназії надійшла пропозиція від члена батьківського комітету про проведення загальних батьківських зборів у гімназії (т. 1 а.с. 28). Дану пропозицію було зареєстровано та було узгоджено із батьками дату та час проведення батьківських зборів, а саме - 16.11.2021 року о 16.00 годині. Запрошення на загальні батьківські збори було доведено до відома батьків 10.11.2021 року, а також того ж дня було направлено таке ж запрошення Веселинівському селищному голові [PERSON] і начальнику Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради [PERSON] . Розпорядженням голови Веселинівської селищної ради від 12.11.2021 року №182-р затверджено графік зустрічей з учасниками освітнього процесу закладів загальної середньої освіти Веселинівської селищної ради. Згідно з графіком зустріч з учасниками освітнього процесу Веселинівської гуманітарної гімназії була призначена на 16.11.2021 року о 16.00 годині (т. 1 а.с. 131-132). Тобто, в момент винесення розпорядження селищним головою від 12.11.2021 року №182-р вже була погоджена з батьками та призначена дата загальних батьківських зборів в гімназії, але незважаючи на це, селищний голова призначив зустріч з учасниками освітнього процесу Веселинівської гуманітарної гімназії на ту ж дату та годину, що були призначені загальні батьківські збори, хоча, як вбачається з графіку зустрічей, в ньому було заплановано 10 зустрічей на різні дати, тобто була об`єктивна можливість зустріч в гімназії провести в інший день. 16.11.2021 року були проведені заплановані загальні батьківські збори, що підвтерджується протоколом батьківських зборів №2 від 16.11.2021 року (т. 1 а.с. 29-37). Зустріч, яка планувалась відповідно до розпорядження селищного голови, не розпочалася, оскільки батьки висловили бажання в першу чергу проводити заплановані за їх ініціативою батьківські збори. 25.11.2021 року начальник Управління освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради [PERSON] видала наказ №175-к, відповідно до якого оголосила догану [PERSON] - директору Веселинівської гуманітарної гімназії імені Бориса Мозолевського Веселинівської селищної ради Миколаївської області, за перевищення нею своїх повноважень. Відповідно до положень\~статті 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Статтею 147 КЗпП України\~визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.\~Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до частини першої\~статті 147-1 КЗпП України\~дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до вимог\~статті 148 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з цим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено\~статтею 149 КЗпП України. Відповідно до частин першої, другої\~статті 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при цьому за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 149 КЗпП України\~повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно виявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями\~147-1,\~149 КЗпП України\~ правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, тощо. Згідно зі\~статтею 150\~КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу). З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що порушення трудової дисципліни -\~це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції.\~КЗпП України\~не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення -\~це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються і попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку вказуються мотиви застосування стягнення. В спірному наказі начальник управління Павлюк І.В. посилається на те, що позивачкою було порушено п. 9.8. Колективного договору, умови контракту від 01.07.2020 року, і за перевищення позивачкою своїх повноважень оголошено їй догану. В такому вигляді спірний наказ №175-р від 25.11.2021 року не відповідає вищевказаним вимогам законодавства, з огляду на таке. В даному наказі взагалі не розкрита суть дисциплінарного проступку, за який до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, тобто: - не вказано, який саме проступок вчинила позивач; - коли мав місце даний проступок; - в чому конкретно проявилось порушення позивачем трудової дисципліни; - які саме повноваження позивач перевищила; - не викладені обставини, за яких було вчинено проступок; - відсутній висновок про те, чи вчинений даний проступок умисно або з необережності, адже при відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Крім того, в Колективному договорі взагалі відсутній п. 9.8., на порушення якого посилається в наказі начальник управління. Імовірно, що в наказі начальник управління мала намір послатися на п. 9.8. Угоди між Управлінням освіти, культури, туризму, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради і Веселинівською районною організацією профспілки працівників освіти і науки України, в якому зазначено, що сторони Угоди рекомендують керівникам закладів освіти забезпечувати вільний вхід до закладів освіти і науки представників Профспілки працівників освіти і науки України, їх доступ до робочих місць, місць зібрання членів Профспілки, можливість зустрічі та спілкування з працівниками. Порушення вказаного вище п. 9.8. Угоди відповідач відповідно до пояснень його представників та матеріалів справи пов`язує з тим, що 16.11.2021 року позивачем не було допущено директора опорного навчального закладу Веселинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Веселинівської селищної ради Волошанівську Т.Л. та голову районної профспілкової організації [PERSON] до приміщення Веселинівської гуманітарної гімназії. Суд вважає, що порушення п. 9.8 Угоди позивачем не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки, по-перше: 16.11.2021 року о 16.00 годині в гімназії відбувались загальні батьківські збори, а тому позивач мала повне право не допустити на них [PERSON] та [PERSON] ; по-друге: факт такого недопуску до гімназії позивачем зазначених осіб підтверджується лише поясненнями вказаних осіб, натомість позивач заперечує, що не допускала їх до приміщення гімназії, зазначаючи, що батьки не висловили бажання щодо запрошення на батьківські збори [PERSON] та [PERSON] ; по-третє: зі змісту п. 9.8 Угоди вбачається, що він носить рекомендаційний характер, з чого випливає, що керівники закладів освіти в кожному конкретному випадку можуть на власний розсуд вирішувати питання про допуск до закладів освіти і науки представників Профспілки працівників освіти і науки України. Крім того, той факт, що саме батьки були проти участі на зборах 16.11.2021 року [PERSON] та [PERSON] підтверджується також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які суду показали, що 16.11.2021 року на батьківських зборах в гімназії [PERSON] просила, щоб до зборів допустили гостей, а саме [PERSON] та [PERSON] , однак всі батьки, які були присутні на зборах, виступили проти участі даних осіб в даному заході. Також, в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які суду також показали, що на 16.11.2021 року до гімназії їх запросив селищний голова, однак, коли вони прийшли туди, то до них вийшла директор гімназії [PERSON] та повідомила, що їх не бажають бачити на зборах батьки, і не допустила їх до участі в зборах. Тобто, з вказаних показань свідків вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не брали участі саме в батьківських зборах, а не зустрічі з учасниками освітнього процесу закладів загальної середньої освіти Веселинівської селищної ради, через те, що директор гімназії Демешина Т.А. доведа до них думку батьків, які були ініціаторами даних батьківських зборів, і які не бажали, щоб [PERSON] та [PERSON] приймали в них участь. Зустріч з учасниками освітнього процесу закладів загальної середньої освіти Веселинівської селищної ради в той день в гімназії не відбулася. Зі змісту спірного наказу вбачається, що в ньому не зазначається про те, які саме умови контракту від 01.07.2020 року порушила позивач, та які конкретно повноваження, що передбачені цим Контрактом, вона перевищила. В рішенні виконавчого комітету Веселинівської селищної ради №281 від 23 листопада 2021 року не зазначено про те, за які саме деструктивні дії було вирішено вжити заходів дисциплінарного стягнення до керівника Веселинівської гуманітарної гімназії імені Бориса Мозолевського Демешиної Т.А. - (т.1 а.с.179). Суд наголошує на тому, що питання встановлення обставин проступку та провини працівника відповідно до\~ст.ст\~21,\~149\~КЗпП віднесено до компетенції власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, а тому суд, відповідно до приписів\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, і не може підміняти юридичні особи при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином, суд позбавлений можливості втручатися в деталізацію обставин щодо невиконання позивачем конкретних пунктів умов Контракту, яким визначені обов`язки та повноваження директора гімназії, невиконання чи перевищення яких, як свідчить зміст наказу № 175-к від 25 листопада 2021 року, так і інших документів, зазначених в ньому, позивачу не було пред`явлено в провину. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання наказу № 175-к від 25 листопада 2021 року, яким до неї застосовано дисциплінарне стягнення, незаконним та його скасування, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просила в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено повністю, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 908 грн. судового збору. Крім того, позивач просила стягнути на свою користь з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатми розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до п. 3.1. Договору про надання правової допомоги від 13.05.2022 року позивач та її представник - адвокат Врадій Л.М. погодили, що клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі в сумі 3000 гривень. Отже розмір винагороди за надання правничої допомоги, визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції. Квитанцією до прибуткового касового ордера від 13.05.2022 року підтверджується сплата [PERSON] суми 3000 грн. адвокату Врадій Л.М. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, участь представника позивача в судових засіданнях, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Слід зазначити, що саме відповідач повинен доводити неспівмірність витрат на правову допомогу та просити їх зменшити суд, однак відповідач будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу не подавав. Крім того, розмір витрат на правову допомогу позивача також підтверджується розрахунком вартості правової допомоги (т. 1 а.с. 208), відповідно до якого адвокатом Врадій Л.М. позивачу надано такі послуги з правничої допомоги: аналіз наявних документів, розроблення правової позиції, збір додаткових доказів - 100 грн., аналіз нормативно-правових актів - 100 грн., участь в судових засіданнях - 1800 грн., складання процесуальних документів - 1000 грн. Отже, оскільки позов задоволено повністю, то розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved