Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із вказаною позовною заявою до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Немченко Олени Олегівни, [PERSON] про визнання рішення реєстратора неправомірним. Позовні вимоги мотивовані тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 18 вересня 2007 року та державного акту на право власності на земельні ділянки (серія ЯЖ № 031148 від 19.03.2008р.) належить земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер 3222481202:02:005:0083, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З інформаційної довідки, сформованої 11.05.2020р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, йому стало відомо, що вищевказана земельна ділянка на праві власності належить [PERSON] . А саме право власності зареєстровано приватним нотаріусом Пірха Ірина Сергіївна на підставі договору дарування між [PERSON] та [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49708320 від 05.07.2019). При спілкуванні з [PERSON] та [PERSON] йому повідомили, що земельна ділянка за кадастровим номером 3222481202:02:005:0083 належала [PERSON] на праві власності, зареєстроване 05 липня 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Немченко О.О. Вказав, що він земельну ділянку жодним способом не відчужував, а тому державний реєстратор Немченко О.О. не мав підстав приймати рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] . Просив визнати незаконними рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Немченко О.О. по внесенню запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] набула права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222481202:02:005:0083, площею 0, 15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2020 року суддею Дубас Т.В. справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.02.2021року клопотання позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірха І.С. задоволено. Витребувано наступні докази: копію нотаріальної справи по посвідченню договору дарування, серія та номер: 2659, виданий 15.11.2019, видавник: Пірха І.С. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49708320 від 15.11.2019 номер запису про право власності 34173098); реєстраційну справу по внесенню відомостей до Державного реєстру прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 49708320 від 15.11.2019), прийняте Державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірха Ірини Сергіївни, відповідно з яким внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого чайна, відповідно до якого [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481202:02:005:0083, площа 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційну справу по внесенню відомостей до Державного реєстру прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та ж обтяжень, прийняте Державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості», відповідно з яким внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] 05 липня 2019 року набула право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481202:02:005:0083, площа 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23 березня 2021 року на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.02.2021 року від приватного нотаріуса Пірха Ірини Сергіївни надійшли витребувані судом документи. 07.07.2021р. від представника позивача адвоката Богдана Бачука надійшло клопотання про приєднання доказів. 30.07.2021 від представника [PERSON] надійшло клопотання про стягнення судових витрат. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.08.2021року було задоволено клопотання позивача від 11.05.2021р. про витребування у Міністерства юстиції України інформації по внесенню відомостей до Державного реєстру прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте Державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості», відповідно з яким внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] 05 липня 2019 року набула право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3222481202:02:005:0083, площа 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 01.10.2021р. від Міністерства юстиції надійшла відповідь, у якій зазначено, що Міністерство юстиції не є суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.10.2021р.підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадження на 02.12.2021р. 06.11.2021р. від представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з позовом зазначив, що позивачем не доведено відсутність у державного реєстратора підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію на спірну земельну ділянку. Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав їх внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому не може бути скасоване. Просив відмовити в задоволені позову. 02.12.2021р.представником позивача було подано пояснення до позову. Посилаючись на норми Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, висновки Колегії Мінюсту від 18.11.2020р. та від 12.04.2021р. з розгляду скарг, вважає, що дії державного реєстратора Немченко О.О. вчинені всупереч Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухому майно та їх обтяжень», а тому рішення є незаконним, просив позов задовольнити. 02.12.2021 року від представника [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву. Вказав, що позивачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження порушення його прав, а дії державного реєстратора повністю відповідали закону, тому підстави для задоволення позову відсутні. У судове засідання 22.07.2022 представник позивача з`явився. Позов пітримав та просив суд задовольнити. У судове засідання 22.07.2022 представник відповідача з`явився. Проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 17 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої на підставі довіреності діяв [PERSON] , було укладено договір купівлі- продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3222481202:02:005:0083, площа 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського району, 18 вересня 2007р. та зареєстровано в реєстрі за №7284. 19 березня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №7284 [PERSON] отримав державний акт №010832900134 на земельну ділянку кадастровим номером 3222481202:02:005:0083, площа 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2019 року за номером запису про право власності: 33924017 державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Немченко Оленою Олегівною було здійснено запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] (підстава внесення: відомості з Державного земельного кадастру, серія та номер 14704815, виданий 30.10.2019, видавник: Державний земельний кадастр, правовстановлюючі документи втрачено). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 31.10.2019р., право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 3222481202:02:005:0083, площа 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . 15 листопада 2019р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування земельної ділянки за кадастровим номером 3222481202:02:005:0083, площа 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м.Києва Пірха Ірина Сергіївна, зареєстровано в реєстрі за № 2659. 15 листопада 2019 року за номером запису про право власності: 34173098 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м.Києв Пірха Ірина Сергіївна на підставі вказаного договору дарування внесено відомості державну реєстрацію права власності [PERSON] . 21 серпня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки за кадастровим номером 3222481202:02:005:0083, площа 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м.Київ Чернелюх Людмила Василівна, зареєстровано в реєстрі за №1027. 21 серпня 2020 року за номером запису про право власності 37861840 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м.Київ Чернелюх Людмила Василівна на підставі вказаного договору дарування внесено відомості державну реєстрацію права власності [PERSON] . 02 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером 3222481202:02:005:0083, площа 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено Демченко І.О. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, Чернівецька область, зареєстровано в реєстрі за № 8219. 02 вересня 2020 року за номером запису про право власності 37999830 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, Чернівецька область Демченко І.О. здійснено запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] . Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд виходить із наступного. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. У даному випадку, позивач просить суд визнати незаконними рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Немченко О.О. по внесенню запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] набула права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222481202:02:005:0083, площею 0, 15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав. Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок), встановлено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи,право власності на земельну ділянку [PERSON] підтверджено договором купівлі-продажу, укладеного 18 вересня 2007 року та державного акту на право власності на земельні ділянки (серія ЯЖ № 031148 від 19.03.2008р.). У висновку колегії міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 12.04.2021р., зазначено, що з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що оскаржуване рішення було прийнято державним реєстратором Немченко О.О. за результатами розгляду заяви від 05.07.2019р. №34855289. Підставою для державної реєстрації права власності за [PERSON] стали відомості з Державного земельного кадастру від 30.10.2019 №14704246, в яких власником земельної ділянки зазначений [PERSON] . З поданих суду доказів, наданих пояснень суд приходить до висновку, що відповідач не виконав належним чином свій обов`язок з надання доказів наявності фактів виникнення у [PERSON] права власності на земельну ділянку. Пояснення відповідача, що відповідачка похилого віку та не пам`ятає всіх обставин, немає всіх документів, суд оцінює критично, оскільки її інтереси представляв представник, у разі складнощів в отриманні доказів сторона має право подати клопотання про їх витребування. Таких заяв, клопотань відповідач не подавав. Посилання на те, що позивач не оскаржує первинне право, на підставі якого відповідач стала власником земельної ділянки, суд оцінює критично. Так, позивач вказував, що жодним чином не відчужував земельну ділянку, не укладав щодо неї жодних правочинів, не відмовлявся від прав на неї, натомість відповідач так і не повідомила суду на якій підставі набула право власності (правочин або шляхом приватизації, тощо). З матеріалів справи лише вбачається, що [PERSON] втратила правовстановлюючі документи, а які це документи суду не повідомлено. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що прийняття державним реєстратором Немченко О.О. рішення про державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку за [PERSON] відбулось з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved