Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач ставить питання про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладений 24 травня 2018 року між [PERSON] та сумською міською радою, в особі міського голови Лисенко Олександром Миколайовичем, площею 12/100 частин від 0,1475 га, кадастровий номер 5910136300:02:013:0004 за адресою: [ADDRESS] . Просить скасувати та припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право №26592846 від 13.06.2018 року про реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 24.05.2018 року, площею 12/100 частин від 1475 га. Свої вимоги мотивує тим, що 24 травня 2018 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки площею 12/100 частин від 0,1475 га, кадастровий номер 5910136300:02:013:0004 за адресою: [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, в якому наявні нежитлові приміщення №4, 5, які позивач 10 жовтня 2019 року подарував [PERSON] . У зв`язку з чим, звернувся до Сумської міської ради з заявою про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 24.05.2018 року з 1 листопада 2019 року. Однак, жодної відповіді не отримав. Тому вважає, що вказані приміщення не належать йому на праві приватної власності та перебувають у багатоквартирному житловому будинку, договір оренди земельної ділянки укладений лише з ним, земля в натурі не виділена, межі і розміри не визначені, передана лише частка прибудинкової території, що в оренду передана бути не може. Відповідач подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечив, зазначив, що права позивача [PERSON] як орендаря за договором оренди земельної ділянки перейшли до нового власника приміщень [PERSON] . Вважає, що права позивача не порушені. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 червня 2021 року справу передано до Зарічного районного суду м. Суми за підсудністю. 8 липня 2021 року справа надійшла до Зарічного районного суду м. Суми. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2021 року прийнято спарву до розгляду, призначено підготовче судове засідання на 28 липня 2021 року. Протокольною ухвалою головуючого від 28 липня 2021 року відкладено підготовче судове засідання до 15 вересня 2021 року у зв`язку з недопущенням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 15 вересня 2021 року відкладено підготовче судове засідання до 21 жовтня 2021 року у зв`язку з прийняттям уточненого позову. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 жовтня 2022 року призначено справу до судового розгляду на 29 листопада 2021 року. Протокольною ухвалою головуючого від 29 листопада 2022 року відкладено розгляд справи до 28 грудня 2022 року за клопотанням третьої особи. 28 грудня 2022 року відкладено розгляд справи до 1 лютого 2022 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншій цивільній справі. Протокольною ухвалою головуючого від 1 лютого 2022 року оголошено перерву у судовому засіданні за клопотанням представника позивача до 4 березня 2022 року. З 24 лютого 2022 року справу знято з розгляду. 2 травня 2022 року призначено справу до судового розгляду на 23 травня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 23 травня 2022 року відкладено розгляд справи до 16 червня 2022 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 16 червня 2022 року відкладено розгляд справи за клопотанням представників сторін до 11 липня 2022 року. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: 24 травня 2018 року між Сумською міською радою в особі міського голови Лисенка О.М. та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 12/100 частин від 0,1475 га, кадастровий номер 5910136300:02:013:0004 за адресою: [ADDRESS] . На земельній ділянці знаходиться житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями. Згідно п. 2.2 договір укладений строком до 25 квітня 2023 року (а.с.8-11). Згідно акту приймання-передачі об`єкта оренди, [PERSON] прийняв об`єкт оренди земельну ділянку площею 12/100 частин від 0,1475 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). За договором дарування нежитлового приміщення від 10 жовтня 2019 року, [PERSON] подарував [PERSON] нежитлове приміщення під номером 5, площею 91,2 кв.м, яке знаходиться в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . За договором дарування нежитлового приміщення від 10 жовтня 2019 року, [PERSON] подарував [PERSON] нежитлове приміщення під номером 4, площею 94,5 кв.м, яке знаходиться в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (23-24). 17 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до Сумської міської ради з письмовою заявою про припинення дії договору оренди від 24 травня 2018 року на земельну ділянку з 1 листопада 2019 року, у зв`язку з тим, що він подарував нежитлові приміщення за вказаною адресою: [PERSON] (а.с.26). Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороно (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Визначені законодавством України підстави для визнання договору оренди земельної ділянки недійним відсутні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації чи його дубліката. Підстави для відмови в державній реєстрації договору оренди, передбачені ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» у державного реєстратора [PERSON] були відсутні. Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 10 жовтня 2019 року зареєстровано перехід права власності від [PERSON] до [PERSON] на нежитлові приміщення №4, площею 94,5 кв.м та №5, площею 91,2 кв.м по [ADDRESS] (а.с.22,25). Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки і частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно, у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припинення права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене, згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України. Тобто, особа, яка набула права власності на це майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах як у попереднього власника. Перехід права на земельну ділянку до нового набувала відбувається згідно вимог закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою. Тобто, з 10 жовтня 2019 року до [PERSON] перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди земельної ділянки від 24 травня 2018 року. Згідно ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Враховуючи той факт, що [PERSON] на момент постановлення даного рішення не є ані власником житлових приміщень, ані орендарем частини земельної ділянки, на яких розміщені вказані приміщення, права позивача жодним чином не порушені відповідачем. Таким чином, позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed