Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна. Свої вимоги мотивувала тим, що 16.01.2020 року рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області [PERSON] , [INFO] , мешканця с. Весняне Чернівецького району Вінницької області, визнано недієздатним. Встановлено над [PERSON] опіку та призначено опікуном [PERSON] , [INFO] , мешканця с. Весняне Чернівецького району Вінницької області. Встановлено строк дії даного рішення два роки з моменту набрання ним законної сили. У зв`язку з незмінним станом [PERSON] заявник просить продовжити строк дії рішення. Заявник в судовому засіданні свої вимоги підтримує та просить їх задоволити. Заінтересованою особою не забезпечено явку повноважного представника в судове засідання, Мазурівською сільською радою Чернівецького району Вінницької області подано заяву про розгляд справи у відсутність представника, вимоги, заявлені [PERSON] , визнаються. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 20.01.2020 по справі №150/542/19 (провадження по справі №2-о/150/1/20) [PERSON] , [INFO] , мешканця с. Весняне Чернівецького району Вінницької області, визнано недієздатним. Встановлено над [PERSON] опіку та призначено опікуном [PERSON] , [INFO] , мешканця с. Весняне Чернівецького району Вінницької області. Строк дії рішення - 2 роки з моменту набрання ним законної сили, що підтверджується копією рішення, рішення набрало законної сили 18.02.2020 (а.с. 9-10). Заявник просить продовжити строк дії рішення від 16.01.2020, оскільки [PERSON] продовжує страждати на хронічний стійких психічний розлад. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1ст.293 ЦПК України). Стаття 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Глава 2 ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. За змістом ст. 300 ЦПК України, у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008)), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Із довідки, виданої Чернівецькою районною лікарнею від 14.04.2022 за №51, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку з діагнозом F 71.1 (а.с. 15). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, оскільки судом встановлено обставини, які свідчать про продовження психічного розладу [PERSON] , внаслідок якого він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, клопотання [PERSON] про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна слід задовольнити та продовжити строк дії рішення на два роки. Згідно ч. 1ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України,суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно зі ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно ч.5 ст.63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або декількох опікунів чи піклувальників. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є тіткою [PERSON] , тобто, сестрою колишнього опікуна [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.03.2022 виконавчим комітетом Чернівецької селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за №68 (а.с. 12). Як свідчать матеріали оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №150/72/22 (провадження по справі №2-о/150/4/22) за заявою [PERSON] , заінтересована особа орган опіки і піклування Чернівецької селищної ради Могилів - Подільського району Вінницької області, про продовження строку дії рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 16.01.2020 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, заявником [PERSON] подано до суду заяву 27.01.2020, тобто з дотриманням строків, встановлених ч.7 ст.300 ЦПК України, тобто, не пізніше п`ятнадцяти днів до закінчення строку дії даного рішення. Однак, [PERSON] помер [INFO] , у зв`язку із чим провадження по вище вказаній справі ухвалою суду від 21.06.2022 закрито (а.с. 47 оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №150/72/22). [PERSON] звернулася до суду із заявою про продовження строку дії рішення Чернівецького районного суду Вінницької області про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна 15.04.2022, тобто після смерті брата [PERSON] (опікуна [PERSON] ), що свідчить про дотримання строків звернення до суду. Заявник здійснює догляд за своїм племінником [PERSON] , спільно проживає з ним за однією адресою [ADDRESS] в одному будинку, що стверджується довідкою, виданою Чернівецькою селищною радою Вінницької області від 29.03.2022 за №688 (а.с. 11). Заявник [PERSON] володіє повною цивільною дієздатністю, та має можливість виконувати обов`язки опікуна. Таким чином, суд приходить до висновку про відповідність інтересам недієздатного [PERSON] призначення його опікуном заявника по справі [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявником відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Також суд звертає увагу, що приписами ст.300 ч.ч.5-9 ЦПК України встановлено, що рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. З метою дотримання зазначених положень ЦПК України, суд зобов`язаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років. На підставі наведеного,

Outcome: approved