Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування рішення військової частини [NUMBER](відповідач-військова частина [NUMBER]) у формі протоколу №49 від 08 листопада 2012 року про перенесення дати зарахування на квартирний облік сержанта запасу [PERSON] з 29 грудня 2007 року на 22 червня 2011 року та у формі протоколу №50 від 25 грудня 2012 року про перенесення дати зарахування на квартирний облік сержанта запасу [PERSON] з 29 грудня 2007 року на 22 червня 2011 року. Просив зобов`язати Військову частину [NUMBER] перенести дату зарахування на квартирний облік [PERSON] з 22 червня 2011 року та поновити на черзі квартирного обліку з 29 грудня 2007 року. [PERSON] , [INFO] , є військовослужбовцем, проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] - [NUMBER]. В кінці 2020 року йому стало відомо про те, що рішенням військової частини його перенесено в житловій черзі. 16 листопада 2021 року Військовою частиною [NUMBER] повідомлено, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 22 червня 2011 року у складі сім`ї з двох чоловік; у загальній черзі на 134 місці, в цершочерговій на 32 місці. 08.11.2012 року рішенням військової частини [NUMBER](відповідач-військова частина [NUMBER]) у формі протоколу №49 перенесено в черзі на квартирному обліку позивача, так як останній мав подароване житло(отримане не з державного фонду) та в іншому регіоні(не за місцем перебування на квартирному обліку).За Витягом з протоколу засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] № 50 від 22.12.2012 року за результатами засідання житлової комісії та командування військової частини [NUMBER] від 08.11.2012 року про розгляд клопотання начальника КЕВ від 15.10.2012 року № 278 про перегляд дати зарахування на квартирний облік сержанта запасу [PERSON] в зв`язку із тим, що він мав домовододіння у [ADDRESS] та 22 червня 2006 року його продав. На підставі п.17 розділу 2 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень перенесено дату зарахування на квартирний облік сержанта запасу [PERSON] на 22 червня 2011 ріку. Позивач вважає прийняті щодо нього рішення у вигляді протоколів про перенесення черги на житло такими, що порушують його конституційне право на житло та прийняті з порушенням чинного законодавства. Ним та членами його сім`ї штучно погіршення житлових умов не здійснювалося. На момент зарахування позивача на квартирний облік у 2007 році, останнім було додано до матеріалів рапорту від 28.12.2007 року довідку, видану КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» від 25.03.2007 року №72 про те, що згідно архівних даних БТІ в м.Ізяслав, домоволодіння, яке належить на праві особистої власності за ним не зареєстровано. Раніше [PERSON] належав будинок по [ADDRESS] на підставі договору дарування будинку, який проданий, про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений 22.06.2006 року. На підставі зазначених документів позивача 29.12.2007 року було зараховано в списки першочергової черги осіб, які потребують поліпшення житлових умов.Домоволодіння знаходилось у місті Ізяслав, в іншому регіоні, та було відчужено не у період перебування особи на черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а за рік до постановки особи на чергу.У період з постановки на квартирний облік 29.12.2007 року і до моменту подання позову до суду позивачем не здійснювалось набуття, відчуження чи інші дії щодо будь-якого нерухомого майна. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача підтримала заявлений позов та наполягала на його задоволені. Відповідачі подали письмові відзиви на позов та їх представники в судовому засіданні просили відмовити у задоволені позову за необґрунтованістю та безпідставністю. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтями 34, 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку(частини будинку),а також громадяни, у яких потреба в поліпшені житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов(ст.35 ЖК). Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» учасникам бойових дій надається право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами. На виконання приписів статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок). Згідно з пунктом 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до пункту 24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення. Згідно з пунктом 32 Порядку № 1081 черговість надання житла визначається за часом і зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). Пунктом 30 вказаного Порядку № 1081 встановлено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до п. 25 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року N 470, виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення. Відповідно до п.15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96 Житлового кодексу УРСР) не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.(п.17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР) За Витягом з протоколу №3 спільного засідання житлової комісії та командування військової частини [NUMBER] 29 грудня 2007 року сержанта [PERSON] , дружину [PERSON] , доньку [PERSON] , доньку [PERSON] зараховано на квартирний облік з 29.12.2007 року в загальну чергу згідно п.13.п.п.6 правил обліку та включено в списки першочергової черги з 29.12.2007 року згідно п.12 ст.14 Закону України`Простатус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту на підставі рапорту та прикладених до нього документів. При огляді матеріалів облікової житлової справи сержанта [PERSON] виявлено довідку Комунального підприємства «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» від 23.03.2007 рокущодо відсутності зареєстрованих об`єктів нерухомого майна за ним по обліку бюро технічної інвентаризації в м.Ізяслав. Повідомлено, що раніше [PERSON] належало домоволодіння в [ADDRESS] , що було продано 22 червня 2006 року. [PERSON] , [INFO] , є військовослужбовцем, проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] - [NUMBER], учасник бойових дій. В кінці 2020 року йому стало відомо про те, що рішенням військової частини його перенесено в житловій черзі. 16 листопада 2021 року Військовою частиною [NUMBER] повідомлено, що [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 22 червня 2011 року у складі сім`ї з двох чоловік; у загальній черзі на 134 місці, в цершочерговій на 32 місці. 08.11.2012 року рішенням військової частини [NUMBER](відповідач-військова частина [NUMBER]) у формі протоколу №49 перенесено в черзі на квартирному обліку позивача, так як останній мав подароване житло(отримане не з державного фонду) та в іншому регіоні(не за місцем перебування на квартирному обліку). За Витягом з протоколу засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] № 50 від 22.12.2012 року за результатами засідання житлової комісії та командування військової частини [NUMBER] від 08.11.2012 року про розгляд клопотання про начальника КЕВ від 15.10.2012 року № 278 про перегляд дати зарахування на квартирний облік сержанта запасу [PERSON] в зв`язку із тим, що він мав домовододіння у [ADDRESS] та 22 червня 2006 року його продав. На підставі п.17 розділу 2 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень перенесено дату зарахування на квартирний облік сержанта запасу [PERSON] на 22 червня 2011 ріку. Позивач вважає прийняті щодо нього рішення у вигляді протоколів про перенесення черги на житло такими, що порушують його конституційне право на житло та прийняті з порушенням чинного законодавства. Ним та членами його сім`ї штучно погіршення житлових умов не здійснювалося. На момент зарахування позивача на квартирний облік у 2007 році, останнім було додано до матеріалів рапорту від 28.12.2007 року довідку, видану КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» від 23.03.2007 року №72 про те, що згідно архівних даних БТІ в м.Ізяслав, домоволодіння, яке належить на праві особистої власності за ним не зареєстровано. Раніше [PERSON] належав будинок по [ADDRESS] на підставі договору дарування будинку, який проданий, про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений 22.06.2006 року. На підставі зазначених документів позивача 29.12.2007 року було зараховано в списки першочергової черги осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Домоволодіння знаходилось у місті Ізяслав, в іншому регіоні, та було відчужено не у період перебування особи на черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а за рік до постановки особи на чергу. У період з постановки на квартирний облік 29.12.2007 року і до моменту подання позову до суду позивачем не здійснювалось набуття, відчуження чи інші дії щодо будь-якого нерухомого майна. Переглядаючи прийняте рішення на засіданні житлової комісії військової частини та зміщуючи позивача у черзі на більш пізній період, комісія не вмотивувала таких своїх висновків, оскільки не встановила винних у цьому осіб з огляду на те, що сам [PERSON] неправомірних дій при його первісній постановці на облік у грудні 2007 року не вчиняв та неправдивих відомостей комісії не надавав. Тому останній не може в такий спосіб відповідати за будь-які помилки або упущення посадових осіб військової частини та створеної у ній житлової комісії. Будь-які належні і допустимі докази того, що позивач був зарахований на квартирний облік внаслідок подання ним відомостей, що не відповідають дійсності, або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік, у матеріалах справи відсутні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року). Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009, за аналогією актів органів місцевого самоврядування, можна зробити висновок, що рішення військової частини щодо постановки на облік потребуючим позивача поліпшення житлових умов є актом одноразового застосування, вичерпує свою дію фактом виконання, тому логічним є висновок про неможливість прийняття військовою частиною рішення про зміни до попередньо створеного акту. На підставі викладеного, проаналізувавши зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд доходить висновку, що рішення житлової комісії військової частини щодо зміщення в квартирному обліку позивача, не можна визнати законними та обґрунтованими, тому зазначене рішення має бути визнане незаконним і скасоване, а позивач підлягає поновленню на квартирному обліку з 29 грудня 2007 року. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судові витрати по справі у виді судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь держави в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Outcome: approved