Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

12.05.2022 [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначив, що у виданому йому державному акті на право власності на земельну ділянку серії IV-ВЛ №020333 від 11.03.1998, його ім`я було зазначено помилково як « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Державний акт на вказану земельну ділянку було виготовлено на підставі рішення Шепельської сільської ради Луцького району від 30.01.1998 р. про приватизацію земельної ділянки громадянином [PERSON] . У технічному звіті по видачі державного акту прізвище вживається по різному, як « [PERSON] », так і « [PERSON] ». Хоча у квитанції про оплату за цей технічний звіт вказано вірно « [PERSON] ». Таким чином, з метою належного оформлення майнових прав на земельну ділянку, заявник просить встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-ВЛ №020333 від 11.03.1998. Ухвалою суду від 17.05.2022 відкрито окреме провадження у справі. До початку судового засідання представником заявника, адвокатом Мамченком І.О., було подано до суду заяву, відповідно до змісту якої він просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити. Від Луцької міської ради до суду також надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, покладаються на розсуд суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , народився у с. Шепель, Луцького району, Волинської області (а.с.3). Відповідно до копії паспорта [NUMBER] від 01.08.1997, [PERSON] народився [INFO] у с. Шепель, Луцького району, Волинської області (а.с.4). Реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] [NUMBER] (а.с.4). Пенсійне посвідчення серії [NUMBER] видане Департаментом соціальної політики Луцької міської ради Кузьмічуку П.З. 17.01.2001. Згідно копії посвідчення водія та талону до посвідчення водія серії [NUMBER] виданого ДАІ МВС УВС Волинської області 13.11.1996 [PERSON] (а.с.6-7). Копія технічного звіту по видачі Державного акту на право приватної власності на землю громадянину [PERSON] від 1998 містить копію квитанції до прибуткого касового ордера від 18.02.1998 [PERSON] , виписка із рішення за заявою [PERSON] (а.с.8-10) Одночасно з цим, відповідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ВЛ №020333 від 11.03.1998, [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] і на підставі рішення Шепельської сільської Ради народних депутатів від 30.01.1998 є власником земельної ділянки площею 0,29 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с. Шепель, Шепельської сільської ради, цільове призначення для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,12 га, ведення особистого підсобного господарства 0,17 га. Акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №84. Дата видачі державного акту 11.03.1998 (а.с.12). Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, досліджені в ході розгляду докази, які були надані заявником, у своїй сукупності, дають підстави для висновку, що у паспорті [NUMBER] та в Державному акті на право власності на землю серії IV-ВЛ №020333 від 11.03.1998 наявні розбіжності у написанні прізвища заявника, внаслідок допущення помилки в державному акті, яка виникла при його оформленні, що позбавляє заявника можливості усунути її в позасудовому порядку, а тому суд приходить до висновку про те, що саме [PERSON] належить Державний акт на право власності на землю серії IV-ВЛ №020333 від 11.03.1998. Встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією його майнових прав. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності державного акта на право власності на земельну ділянку є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved