Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) та Козелецької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивує тим, що починаючи з 2004 року і по теперішній час користується домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Власником вищезазначеного будинку квартирного типу, згідно з договором купівлі-продажу від 21.03.1994, є Відповідач. 15.08.2009 Відповідач написав розписку у присутності свідків, згідно з якою отримав від Позивача грошові кошти за продаж домоволодінням, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак виїхав за кордон та в нотаріальному порядку сторони не оформили договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку. Позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується будинком та земельною ділянкою з 2004 року, утримує його в належному стані та сплачує комунальні послуги, в зв`язку з чим просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на зазначене нерухоме майно. Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 07.10.2021 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 17.01.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Козелецької селищної ради подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судовим розглядом цивільної справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 01.03.1994 державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори Шенгерей Т.І. та зареєстрованого в реєстрі за № І-315, [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 16.6 кв.м. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 02.08.2021 № 156, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу р. № 315, посвідченого державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори Шенгерей Т.І., зареєстрованого в КП «Ніжинське МБТІ» 02.03.1994 за р. № 1849 в кн. 10. Згідно з розпискою від 15.08.2009, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1500 доларів США за проданий ним будинок в [ADDRESS] . Розрахунок проведений повністю 15.08.2009, претензій до покупця не має. При передачі йому грошей на будинок з ними присутні свідки (сусіди, які проживають поруч): [PERSON] , [PERSON] . Розписку [PERSON] написав власноруч в двох примірниках. [PERSON] усі документи: технічний паспорт на будинок, договір купівлі-продажу та своє свідоцтво про народження, так як паспорту при собі не має, передає [PERSON] , як новому власнику. Через півроку приїде для укладання нотаріального договору купівлі-продажу будинку їй у власність. Згідно з актом про володіння нерухомим майном від 25.03.2021, починаючи з 2004 року і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] проживає, але не зареєстрована, [PERSON] , яка відкрито, добросовісно, безперервно володіє цим нерухомим майном, використовує будинок, як житловий, здійснює догляд за будинком і господарськими будівлями, проводить поточні ремонти, обробляє земельну ділянку на якій розташоване домоволодіння та сплачує комунальні. Згідно з довідкою Козелецької селищної ради від 25.03.2021 № 665, [PERSON] користується житловим будинком з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] з 2004 року і по теперішній час, сплачує комунальні платежі, проводить поточні ремонти в даному будинку, обробляє земельну ділянку біля даного будинку. Проживає за даною адресою, але не зареєстрована згідно акту обстеження від 25.03.2021. Договори щодо централізованого водопостачання, користування електричною енергією за адресою розташування спірного нерухомого майна укладені з Позивачем. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що проживає неподалік спірного будинку, який раніше перебував у занедбаному стані та належав [PERSON] . У 2004 році в будинок заселилася Позивач із сім`єю та проживає в ньому до цього часу. У серпні 2009 року до нього звернувся [PERSON] та повідомив, що продав будинок Позивачу та попросив бути свідком отримання грошей за відчужене нерухоме майно. В його присутності відповідач написав розписку про отримання коштів, яку він ( [PERSON] ) засвідчив своїм підписом. При цьому, Відповідач повідомив, що у нього немає паспорта і що він пізніше укладе договір купівлі-продажу. З того часу він Відповідача не бачив. Аналогічні за змістом показання надала свідок [PERSON] . Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 552/1354/18. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] та Козелецької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю необхідно задовольнити. Так, судом встановлено, що Позивач з 2004 року добросовісно, відкрито та безперервно користується нерухомим майном, підтримує його належному стані, Відповідач [PERSON] добровільно відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. За таких обставин, необхідно визнати за Позивачем право власності за набувальною давністю на житловий будинок квартирного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved