Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 05 березня 2020 року він звернувся до приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (далі - ПрАТ «ВФ Україна») з вимогою негайно поновити надання послуг. При цьому, він виконав вимоги чинного законодавства щодо звернення громадян, однак відповідач вимогу щодо негайного поновлення послуг не виконав, чим спричинив моральну шкоду, яка полягає у порушенні стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, виникнення негативного для нього явища, зокрема необхідності неодноразового повторного звернення задля встановлення істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу, значних коштів, необхідних для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані, спричинених неправомірними діями та бездіяльністю ПрАТ «ВФ Україна». Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості позивач оцінив розмір моральної шкоди в сумі 25 000 грн. На підставі наведеного позивач просив зобов`язати ПрАТ «ВФ Україна» розглянути звернення позивача від 05 березня 2020 року в установленому законом порядку. Стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 25 000 грн та вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2020року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано йому строк на усунення недоліків позовної заяви. 19 червня 2020 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 22 червня 2020 року в справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 10 вересня 2020 року від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву. До вказаного клопотання було додано відзив, в якому зазначено про те, що за [PERSON] обліковується номери [NUMBER] , як абонента передплаченої форми з 12 квітня 2018 року без укладення письмового договору. 05 березня 2020 року до ПрАТ «ВФ Україна» надійшло звернення [PERSON] із заявою про негайне підключення мобільного зв`язку. З аналогічними заявами абонент [PERSON] звертався до ПрАТ «ВФ Україна» і раніше та продовжує звертатись і надалі навіть не зважаючи на надані йому ґрунтовні роз`яснення стосовно предмету його заяв та наявних судових рішень за численними позовами [PERSON] . Так, на звернення [PERSON] ПрАТ «ВФ Україна» на електронну пошту направило відповідь, однак вона була залишена позивачем поза увагою. Позивач звертався до відповідача 02 та 22 червня 2020 року та на ці звернення на його електронну адресу було направлено обґрунтовані відповіді. Разом з тим, обмеження надання телекомунікаційних послуг абоненту [PERSON] відбувалось в зв`язку з недостатністю на його рахунку коштів для підключення місячного або денного пакету послуг в тарифному плані «Vodafon 4GSmartXs». Ураховуючи те, що на заяву [PERSON] 05 березня 2020 року відповідачем була надана обґрунтована відповідь у встановлені законом строки та спосіб, представник відповідача вважав, що предмет даного спору відсутній. На підставі наведеного представник відповідача просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору. 15 вересня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано про те, що лист відповідача від 23 березня 2020 року не може бути доказом у даній справі, оскільки не містить необхідних посилань на норми чинного законодавства, лист направлений на електронну пошту позивача, однак не наданий у звичайному вигляді та підписаного електронним ключем у форматі Р7s, як визначено ч. 12 ст. 1 Закону України «ПРО електронні довірчі послуги» та взагалі не є листом». Таким чином доводи, викладені у відзиві є необґрунтованими. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року провадження у справі закрито. Постановою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2020 року скасовано, направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року справу прийнято до провадження судді [PERSON] Згідно з розпорядженням керівника апарату Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року у зв`язку зі смертю судді [PERSON] справу передано на повторний авторозподіл. Ухвалою від 11 лютого 2022 року справу прийнято до провадження судді Бусик О.Л. та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, надані в справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом установлено, що за [PERSON] обліковується номери [NUMBER] як абонента передплаченої форми з 12 квітня 2018 року без укладення письмового договору. 05 березня 2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «ВФ Україна» із заявою про негайне підключення мобільного зв`язку, в якій просив негайно поновити надання послуг. 23 березня 2020 року ПрАТ «ВФ Україна» надало [PERSON] відповідь, в якій вказано про те, що під час аналізу надання послуг за номером [NUMBER] поповнення рахунку для автоматичного підключення пакету послуг «Vodafon 4GSmartXs» на місяць необхідно було здійснити до 25 лютого 2020 року включно. Однак платіж був внесений 26 лютого 2020 року. При цьому, користувачем не були здійснені відповідні дії для ручної активації місячного пакету через відповідну комбінацію. Відповідно в період 26-28.02.2020 року за денними тарифами утримано 30 грн, за безлімітні дзвінки в мережі ПрАТ «ВФ Україна» (10 грн/день) і 1 грн за дзвінок 27 лютого 2020 року на номер іншого мобільного оператора. Таким чином, обслуговування мобільного номера [NUMBER] здійснюється без порушень з боку ПрАТ «ВФ Україна», а тарифікація відбувається коректно. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку (стаття 20 цього Закону). Згідно з ч. 3 ст. 60 Закону України «Про електронні телекомунікації» постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг не мають права обмежувати або перешкоджати кінцевим користувачам у доступі до локальних радіомереж за власним вибором, наданим третіми особами; або забезпеченні спільного або загального доступу до електронних комунікаційних мереж таких постачальників іншим кінцевим користувачам через локальну радіомережу, у тому числі на пропозицію третіх осіб, які об`єднують і роблять загальнодоступними локальні радіомережі різних кінцевих користувачів. Відповідно до п. 35 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуСпоживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право зокрема на вибір оператора, провайдера; вибір виду та кількості послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера вичерпної інформації про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг; своєчасне і якісне одержання послуг; отримання від оператора, провайдера відомостей щодо наданих послуг; Згідно з п. 58 Правил тарифи на послуги встановлюються операторами, провайдерами самостійно, крім тих, що підлягають державному регулюванню. Оператор, провайдер встановлює та пропонує на вибір споживача тарифи на окремі послуги та/або тарифні плани на визначений ним перелік (пакет) послуг, а також строк їх дії (граничний та/або мінімальний). Згідно з пунктом 49 Правил оператор, провайдер зобов`язаний безоплатно доводити до відома абонента вичерпну інформацію про надання та отримання замовлених ним послуг, зокрема про: 1) зміну умов надання послуг; 2) зміну тарифів, тарифних планів на послуги (пакети послуг), що надаються споживачеві, відповідно до пункту 59 цих Правил; 3) скорочення переліку послуг (крім випадків виникнення стихійного лиха, надзвичайної ситуації, введення надзвичайного чи воєнного стану, пошкодження телекомунікаційних мереж) із зазначенням підстав для такого скорочення, строків та/або умов поновлення надання послуг; 4) припинення надання послуг із зазначенням відповідних підстав. Оператор, провайдер у разі зміни тарифів, тарифних планів, які він встановлює самостійно, не пізніше ніж за сім календарних днів до їх зміни зобов`язаний:оприлюднити змінені тарифи, тарифні плани у засобах масової інформації та/або на своєму веб-сайті (за його наявності) ;повідомити абонентові про зміну тарифів, тарифних планів на послуги, що йому надаються (пункт 49 Правил). Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказував на те, що станом на момент виникнення спірних правовідносин мобільний номер позивача обслуговувався за умовами передплаченого сервісу у тарифному плані «Vodafon 4GSmartXs», відповідно до умов якого за наявності достатньої суми на рахунку платіж за пакет послуг за цим тарифним планом знімається щомісяця з урахуванням дати підключення. Якщо коштів недостатньо на рахунку для підключення щомісячного місячного пакету послуг автоматично здійснюється перехід на щоденні умови тарифікації вказаного тарифного плану. Таким чином, у зв`язку з недостатністю коштів на рахунку позивача відбулось обмеження надання телекомунікаційних послуг. Про що було повідомлено позивача в установлені чинним законодавством строки. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до чч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів які б свідчили про порушення його прав, що є підставою для відмови у задоволенні позову про зобов`язання відповідача розглянути звернення [PERSON] в установленому законом порядку. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 25000 грн з підстав ненадання у строки визначені Законом України «Про звернення громадян» відповіді на запит то суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищезазначені вимоги закону в судовому засіданні встановлено відсутність правових підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача, оскільки позивачем не надано доказів відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України факту заподіяння моральної шкоди та вини відповідача у її заподіяні. За таких обставин, у задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: dismissed