Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Уманський відділ ДРАЦС в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Родниківський старостинський округ Паланської сільської ради, про визнання батьківства, в якому просила: визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця с. Родниківка Уманського району Черкаської області, батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилася в с. Родниківка Уманського району Черкаської області (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області, актовий запис № 13 від 07.06.2017), зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження, залишивши [PERSON] , [INFO] , прізвище « [PERSON] »; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. В обґрунтування позову зазначила, що у період з 2015 року по липень 2020 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . У цей період вони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від їхніх стосунків у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, однак відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Запис про батька був зроблений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач з моменту народження ставився до [PERSON] як до доньки, проводив з нею час, купував речі, проте з квітня 2021 року повністю припинив спілкування з донькою. З відповідачем вони не проживають з липня 2020 року. Дитина проживає з нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Дитина зареєстрована з по-батькові відповідача « [PERSON] », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості та те, що [PERSON] є донькою відповідача. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. При цьому зазначила, що наполягає, щоб після змін в актовому записі про народження дитини її дочці [PERSON] було залишено прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про визнання батьківства визнав, не заперечував щодо визнання його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . При цьому зазначив, що бажає, щоб у дитини було його прізвище « [PERSON] ». Представник Уманського відділу ДРАЦС в Уманському районі у судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. У заяві вказано, що відділ ДРАЦС не заперечує проти визнання батьківства. Представник Родниківського старостинського округу Паланської сільської ради у судове засідання не з`явився, від представника до суду також не надходило заяв чи клопотань про розгляд справи у відсутність їх представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.06.2017 [PERSON] народилась [INFO] в с. Родниківці Уманського району Черкаської області. Батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку/ осіб від 20.07.2021 по [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з довідкою Родниківського старостинського округу за № 813/19-05 від 20.07.2021 [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею проживає і знаходиться на її утриманні: дочка - [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як вказано в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК ). Беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують проживання в цивільному шлюбі [PERSON] та [PERSON] та ведення спільного господарства з 2015 року по 2020 рік у с. Родниквці Уманського району Черкаської області, а також визнання позовних вимог у цій частині відповідачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині встановлення батьківства підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Згідно зі ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Згідно зі ст. 294 ЦК України фізична особа має право на ім`я. Відповідно до п. 1 Розділу 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5 (надалі за текстом - Правила) державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Згідно з п. 18 Розділу 3 Правил, якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків, прізвище та громадянство батька дитини зазначається за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові - за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (додаток 4). Графи актового запису про народження "Дата народження", "Місце проживання" в розділі "Відомості про батька" у цьому випадку не заповнюються. Відповідно до п. 21 Розділу 3 Правил, якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям, при різних прізвищах за письмовою згодою батьків дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ, про що робиться відповідний запис у графі "Для відміток" актового запису про народження, який засвідчується підписами обох батьків. За відсутності згоди дитині присвоюється прізвище на підставі рішення органу опіки та піклування або суду. Згідно з п. 1 Розділу 4 Правил ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені та по батькові) проводиться лише стосовно громадян України. Згідно з п. 2.10. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.01.2011 за № 55/18793, заяви батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені дитини в актовому записі про її народження у зв`язку з тим, що при державній реєстрації народження дитині присвоєно прізвище або власне ім`я без урахування побажань обох або одного з батьків, приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного року з дня народження, а заяви про виправлення власного імені дитини у зв`язку з тим, що вона фактично має власне ім`я, відмінне від зазначеного в актовому записі про її народження, - до досягнення нею 14-річного віку. Спір між батьками щодо виправлення (зміни) прізвища або власного імені дитини у цьому випадку вирішується органом опіки та піклування або судом. Згідно з п.п. 2.13.1 п. 2.13 даних Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є зокрема: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Частиною 1 статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч. 5 ст. 148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини. До такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 759/3363/16-ц від 15.08.2018. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ч. 1 ст. 8 даної Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Згідно з ч. 1 ст. 3 згаданої Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час розгляду справи судом установлено, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. З квітня 2021 року батько [PERSON] ухиляється як від матеріального забезпечення дитини, так і від виховання та спілкування. Зазначене було підтверджене самим відповідачем у судовому засіданні. Позивач звернула увагу суду, що дитина ходить у дитячий садочок, добре знає своє прізвище, тому вважає, що зміна останнього може негативно вплинути на психічне здоров`я доньки, зважаючи на її вік. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем не надано жодного доказу, який би обґрунтовував необхідність зміни прізвища дитини. Крім того, відповідачем підтверджено факт ухилення від виконання батьківського обов`язку відносно дитини. Тому позов у частині залишення прізвища « [PERSON] » дитині [PERSON] слід також задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved