Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

У травні 2019 року позивач (боржник) [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», [PERSON] в якому просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України встановлене за ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.06.2013 по справі №320/5474/13. В обґрунтування заявлених вимог, позивач (боржник) посилався на те, що ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.06.2013 йому встановлено обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за судовими рішеннями ухваленими за результатами розгляду цивільних справ №2-3071/11 та №2-3430/11. З огляду на те, що виконавчі провадження відкриті на виконання вказаних судових рішень завершені, позивачем було подано заяву до виконавчої служби про скасування вказаних обмежень у задоволенні якої відмовлено через знищення виконавчих проваджень. Враховуючи зазначене, [PERSON] вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Ковальової Ю.В. від 11.05.2019 цивільну справу за позовом [PERSON] передано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Томаш В.І. від 27.06.2019 цивільну справу за позовом [PERSON] прийнято до провадження. У зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Томаш В.І. до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська справу було передано судді Женеску Е.В. якою за ухвалою від 29.10.2019 її прийнято до провадження. У зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя справу було передано судді Сліщенко Ю.Г. яким за ухвалою від 29.01.2020 її прийнято до провадження. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку справу було передано судді Кондрашову І.А. якою за ухвалою від 13.04.2021 її прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Частиною 6 статті 441 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. З огляду на те, що справа перебуває в суді з травня 2019 року та враховуючи неодноразові виклики державного виконавця і стягувачів, які були проігноровані останніми, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до копії ухвали апеляційного суду Запорізької області від 12.12.2013 постановленої у справі №320/5472/13 (апеляційне провадження №22-ц/778/5970/13) [PERSON] за ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.05.2013 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетину кордону України до виконання зобовязань по судовим рішенням за яким відкрито зведене виконавче провадження за виконавчими листами №2-3430/11 та №2-3071/11. Згідно з відповіддю головного державного виконавця Мелітопольського ВДВС ГТУЮ у Запорозькій області Міщенко В.А. від 24.04.2019, зведене виконавче провадження з виконання виконавчих листів №2-3430/11 та №2-3071/11 завершене у зв`язку з винесенням постанови 18.06.2014 про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження». Також вказано про те, що у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження №34892189 за строками давнини, вирішити питання про зняття обмеження не має можливості. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 15.09.2019, стягувач [PERSON] за виконавчим листом №2-3071/11 отримав присуджені судовим рішенням кошти у повному обсязі. Згідно з відповіддю керівника відділення АТ КБ «ПриватБанк» Торопчинова С.К., [PERSON] не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». Також представник АТ КБ «ПриватБанк» Стулень С.Ю. подав до ВДВС Мелітопольського МУЮ у Запорізькій області заяву про те, що зобов`язання [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконавчим листом №2-3430/11 виконані. За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням. Відповідно до ч.1, 5 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що ціллю існування обмеження особи у праві виїзду є забезпечення належного виконання судового рішення. Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. В матеріалах справи наявні докази, які свідчать про виконання судових рішень за якими було видано виконавчі листи №2-3430/11 та №2-3071/11, а отже суд дійшов висновку, що існування обмеження у праві виїзду за кордон відносно [PERSON] втратило свою актуальність. Однак гр. [PERSON] помилково звернувся до суду із позовною заявою, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» передбачає захист прав боржника у виконавчому провадженні шляхом подання відповідних скарг на дії, рішення чи бездіяльність державного або приватного виконавця. Отже, суд позбавлений можливості скасувати (зняти) тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки для [PERSON] , який є боржником у цьому виконавчому провадженні, встановлений інший порядок захисту прав та законних інтересів. З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed