Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 78303,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 2-1858/10 вирішено: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх розмірів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 2-1858/10. 13 травня 2014 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі 450/930/14-ц змінив розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] в користь [PERSON] , [INFO] , на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі виконавчого листа Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 2-1858/10 та стягувати з [PERSON] , [INFO] в користь [PERSON] , [INFO] , на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 286 грн., по 643 грн. на кожну дитину, щомісячно, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, починаючи з 02.04.2014 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 14.08.2014 року. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.09.2014 року № 450/930/14-ц, який пред`явлено до виконання Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та відкрито виконавче провадження № 6155899. Відповідач ухиляється від сплати аліментів. Боржником сплачено 30800,00 грн. Станом на 12.07.2021 року заборгованість боржника, [PERSON] , із сплати аліментів становить 78 303,00 грн. Згідно зі статтею 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Беручи до уваги правовий висновок Великої Палати ВС у постанові від 03.04.2019 року у справ № 333/6020/16-ц та враховуючи норму закону, що сума неустойки (пені) не може бути більшою ніж 100 відсотків заборгованості, отже відповідно до розрахунку неустойки (пені) відповідач повинен сплатити 78303,00 гривень неустойки (пені) за прострочення сплаті аліментів. Враховуючи вищенаведене просить позов задоволити. 07.09.2021 року провадження у справі відкрито. 22.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечив просить в задоволенні такого відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не наданого належного доказу наявності заборгованості, зокрема поданий позивачкою розрахунок не відповідає формулі, викладеній у постанова Великої Палати Верховного Суду України. Вказує що станом на серпень 2021 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. 29.04.2022 року залучено Пустомитівський ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав наведених у ньому з урахуванням поданої на адресу суду заяви від 05.01.2022 року. Представник третьої особи державний виконавець Пустомитівський ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фенич Б. О. суду пояснила, що відповідач у справі [PERSON] належним чином не здійснює сплату аліментних зобовязань та у відповідача [PERSON] за виконавчим провадженням № 44888375 на момент дачі пояснень державним виконавцем суду наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що є знайомим відповідача у справі [PERSON] . Вказав, що йому відомо, що відповідач [PERSON] останніх декілька років не працює. У серпні 2021 року свідок позичав відповідачу кошти для погашення аліментних зобов`язань. Вказав що йому невідомо чи має [PERSON] офіційний дохід протягом останніх 20 років. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляд справи, про причини неявки суд не повідомили. З`ясувавши думку представника позивача, третьої особи, заслухавши показання свідка, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 2-1858/10 вирішено: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх розмірів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 2-1858/10. 13 травня 2014 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі 450/930/14-ц змінив розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] в користь [PERSON] , [INFO] , на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі виконавчого листа Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 2-1858/10 та стягувати з [PERSON] , [INFO] в користь [PERSON] , [INFO] , на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 286 грн., по 643 грн. на кожну дитину, щомісячно, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, починаючи з 02.04.2014 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 14.08.2014 року. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.09.2014 року № 450/930/14-ц, який пред`явлено до виконання Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та відкрито виконавче провадження № 6155899. Виходячи зі змісту розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фенич Б. О., у виконавчому провадження № 44888375 з примусового виконання судового наказу № 450/930/14-ц від 25.09.2014 року, заборгованість [PERSON] , [INFO] , по сплаті аліментів за період з 02.04.2014 року по 12.07.2021 року становить 78303,00 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Наведений порядок обчислення пені за несплату аліментів наведений у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16. Аналізуючи розрахунок заборгованості по аліментах, суд вбачає, що пеня повинна бути нарахована за період з 02.04.2014 року по 12.07.2021 року (дату видачі довідки-розрахунку заборгованості ДВС, яку позивач надала суду в матеріалах справи). Однак, із згідно наданого представником позивача розрахунку, всього за період з 01.05.2014 року по 01.08.2021 року нараховано 1227240,78 грн. пені. Разом з тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 78303,00 грн., що становить 100% розміру заборгованості по аліментам за період з 02.04.2014 року по 12.07.2021 року, згідно наданого суду розрахунку заборгованості від 12.07.2021 року. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Заперечуючи позов у повному обсязі відповідачем надано суду квитанції квитанції від 02.08.2021 року, а також постанову державного виконавця від 03.08.2021 року у виконавчому провадження, згідно з яких вбачається що станом на 03.08.2021 року заборгованість [PERSON] по аліментних зобов`язаннях погашена та станом на 03.08.2021 року така відсутня. Згідно із розрахунком заборгованості по аліментах державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Фенич Б. О., у виконавчому провадження № 44888375 з примусового виконання судового наказу № 450/930/14-ц від 25.09.2014 року, за період з 02.04.2014 року по 12.07.2021 року [PERSON] сплатив аліменти на утримання дітей у розмірі 30800,00 грн. Разом з тим, враховуючи що строк прострочення аліментних платежів починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості, наявність такого прострочення, що стверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості від 12.07.2021 року, беручи до уваги, що позовні вимоги заявлені позивачем обмежені часовим періодом, а саме: до 12.07.2021 року, наявність сплаченої відповідачем заборгованості 03.08.2021 року не усуває цивільно-правової відповідальності відповідача за прострочення ним сплати аліментів та не може оцінюватись судом як обґрунтована підстава наведеного суду у відзиві на позовну заяву заперечення позовних вимог. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, оскільки частково здійснював їхню сплату, однак не вжив усіх заходів для виконання такого обов`язку в повному обсязі, не сплатив визначені вищевказаним рішенням суду в рахунок сплати аліментів на утримання своїх дітей, крім того в ході судового розгляду не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин або, що така була відсутня на момент звернення до суду із позовом, що розглядається. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, виходячи із суті та змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, враховуючи визначений позивачем об`єкт та предмет спору, а тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved