Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач АТ «Укрсиббанк» в особі представника Останкової В.О., звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперіал Груп Україна», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 443341,62 грн. Вказаний позов мотивований тим, що 26.04.2018 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (з 24.11.2018 - Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імперіал Груп Україна» укладено Генеральний договір про кредитування №11498368000 (надалі - Генеральний договір). Позивач свої зобов`язання за Генеральним договором про кредитування виконав та перерахував ТОВ «Імперіал Груп Україна» грошові кошти у розмірі 750000,00 грн. З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання ТОВ «Імперіал Груп Україна» 26.04.2018 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №272629 (основний борг) та договір поруки № 272630 (проценти та інші платежі); між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №272647 (основний борг) та договір поруки №272648 (проценти та інші платежі); між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №272669 (основний борг) та договір поруки №272670 (проценти та інші платежі). Позивач зазначав, що ТОВ «Імперіал Груп Україна» у визначений Генеральним договором строк взяті на себе зобов`язання належним чином не виконало, унаслідок чого станом на 09.10.2019 утворилася заборгованість у розмірі 443341,62 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.01.2020 у зазначеній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження. У травні 2020 до суду відповідачами [PERSON] та [PERSON] було подано відзиви на позовну заяву, у яких відповідачі заперечили щодо задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк», оскільки 26.10.2018 між позивачем та ТОВ «Імперіал Груп Україна» було укладено Додаткову угоду №1 до Генерального договору про кредитування від 26.10.2018 №11498368000, якою було внесено зміни до п. 1.3.1. Генерального договору та встановлено нові, збільшені розміри процентних ставок за користування позичальником кредитними коштами та збільшено обсяг відповідальності поручителів. Відповідачі зазначають, що вказана додаткова угода була укладена без їх згоди, як поручителів, тому в силу дії положень ст. 559 ЦК України їх зобов`язання за договорами поруки припинили свою дію. Позивач АТ «УкрСиббанк» надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що у даному випадку не можуть бути застосовані положення ст. 559 ЦК України, оскільки у пункті 2.1. укладених договорів поруки передбачено, що поручителі підтвердили, що вони ознайомлені та згодні зі всіма умовами кредитного договору та цим надали згоду на запровадження будь-яких інших нових умов кредитного договору, з моменту їх внесення в кредитний договір, та на збільшення обсягу відповідальності поручителя у зв`язку з такими змінами. Крім того, 20.05.2020 відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов до АТ «Укрсиббанк», у якому [PERSON] просить визнати зобов`язання [PERSON] перед АТ «Укрсиббанк» за договором поруки №272629 від 26.04.2018 та за договором поруки №272630 від 26.04.2018 такими, що припинили свою дію на підставі положень ст. 559 ЦК України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2020 відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до АТ «Укрсиббанк» про визнання зобов`язання за договорами поруки припиненими з первісним позовом АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Імперіал Груп Україна», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановою Київського апеляційного суду від 23.12.2020 ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2020 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2021 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до А.Т. «Укрсиббанк» про визнання зобов`язання за договорами поруки припиненими з первісним позовом А.Т. «Укрсиббанк» до ТОВ «Імперіал Груп Україна», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу за первісним позовом А.Т. «Укрсиббанк» до ТОВ «Імперіал Груп Україна», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до А.Т. «Укрсиббанк» про визнання зобов`язання за договорами поруки припиненими, до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, своїх представників до суду не направили, заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неявкою відповідачів в судове засідання без повідомлення причин та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.04.2018 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (з 24.11.2018 - Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імперіал Груп Україна» укладено Генеральний договір про кредитування №11498368000 (надалі - Генеральний договір). Відповідно до п. 1.1. Генерального договору позивач зобов`язався надати позичальнику кредит в національній валюті, гривня України в сумі 750000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитору кредит та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. У п. 1.2.2. Генерального договору сторони погодили, що кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 25.04.2019, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або на підставі умов розділу 11 цього договору. Згідно п. 1.3. Генерального договору сторони погодили, що під терміном плата за кредит у даному договорі розуміються як проценти, так і комісії. У п.1.3.1 Генерального договору сторони встановили фіксовану процентну ставку за користування кредитними коштами. За порушення позичальником термінів виконання будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати плати за користування кредитом, позивач має право вимагати від відповідача сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/365» (метод «факт/365» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 365 днів) (п. 7.1 Генерального договору). 26.04.2018 позивач та ТОВ «Імперіал Груп Україна» уклали Додаткову угоду №1 до Генерального договору про кредитування №11498368000, якою було внесено зміни до п. 1.3.1. Генерального договору та встановлено нові розміри процентних ставок за користування позичальником кредитними коштами. Як вбачається з виписки по рахунку ТОВ «Імперіал Груп Україна» позивач свої зобов`язання за Генеральним договором про кредитування виконав та перерахував ТОВ «Імперіал Груп Україна» грошові кошти у розмірі 750000,00 грн. З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання ТОВ «Імперіал Груп Україна» 26.04.2018 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №272629 (основний борг) та договір поруки № 272630 (проценти та інші платежі); між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №272647 (основний борг) та договір поруки №272648 (проценти та інші платежі); між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №272669 (основний борг) та договір поруки №272670 (проценти та інші платежі). Оскільки умови кредитного договору боржником не виконувались належним чином, станом на 09.10.2019 утворилась заборгованість у розмірі 443341,62 грн., з яких: 359568,72 грн. - заборгованість за кредитом; 28360,23 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; 55412,67 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилом ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Як зазначено у ч. 2 цієї статті порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За правилами ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойку, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення Договорів поруки) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору. Згода поручителя може бути висловлена у будь-якій формі, зокрема, й письмового повідомлення, додаткової угоди тощо. У разі, якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з умовами пункту 2.1. договору поруки №272629 (основний борг) та договору поруки № 272630 (проценти та інші платежі), укладених 26.04.2018 між позивачем та відповідачем [PERSON] ; пункту 2.1. договору поруки №272647 (основний борг) та договору поруки №272648 (проценти та інші платежі), укладених 26.04.2018 між позивачем та відповідачем [PERSON] ; пункту 2.1. договору поруки №272669 (основний борг) та договору поруки №272670 (проценти та інші платежі), укладених 26.04.2018 між позивачем та відповідачем [PERSON] , у випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору, не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін. Отже, у пункті 2.1 договорів поруки передбачено, що поручителі підтвердили, що вони ознайомлені та згодні зі всіма умовами кредитного договору та цим надали згоду на запровадження будь-яких інших нових умов кредитного договору, з моменту їх внесення в кредитний договір, та на збільшення обсягу відповідальності поручителя у зв`язку з такими змінами. Зазначена умова договорів поруки є результатом досягнення домовленості між сторонами, які відповідно до ст. 627 ЦК України є вільними у визначенні змісту зобов`язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Якщо умовами договору поруки передбачена можливість зміни розміру процентів та строків їх сплати в порядку, визначеному кредитним договором, в забезпечення якого надана порука, то підстави для її припинення, передбачені частиною першою статті 559 ЦК України, відсутні. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.02.2020 у справі №757/4111/13-ц та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 15.06.2021 у справі № 910/16249/19 та відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для врахування судом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Імперіал Груп Україна», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 443341,62 грн. Разом з тим, вимоги зустрічного позову [PERSON] до АТ «Укрсиббанк» про визнання зобов`язання за договором поруки від 26.04.2018 №272629 та договором поруки від 26.04.2018 №272630 припиненими не підлягають задоволенню, так як у даному випадку не можуть бути застосовані положення ст. 559 ЦК України з наведених вище підстав. Щодо позовних вимог Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про стягнення з відповідачів на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. слід зазначити наступне. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Проте, позивачем АТ «Укрсиббанк» всупереч вимогам ЦПК України не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутні в матеріалах справи і докази сплати позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. За таких обставин суд приходить висновку про те, що заява позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6650,12 грн.

Outcome: approved