Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач звернулася\~до Ватутінського\~міського суду\~Черкаської області\~з цивільним\~позовом у якому просить визнати за нею право власності на 1/3\~частину будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,4\~кв.м., житловою площею 18,1 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла матір позивача, якій за життя належала 1/3 частина будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя матір позивача залишила заповіт відповідно до якого спадкоємцями належного їй майна є її донька [PERSON] та онук [PERSON] . Однак нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на право на спадщину після смерті матері, оскільки не визнано в якості правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності померлої на спадкове майно, договір купівлі-продажу, укладений 03.07.2001 року на Товарній біржі, в зв`язку з тим, що він не посвідчений нотаріально. Ухвалою суду від 03.05.2022 року відкрито провадження в даній справі, призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження та роз`яснено учасникам справи права, передбачені ст.ст. 178-180, 191-193 ЦПК України. Відповідачем 05.05.2022 року отримано ухвалу про відкриття провадження в даній справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 2025103131669, однак в межах визначеного судом строку відзиву на позов не надано. [PERSON] надав до суду заяву за змістом якої він не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу розглядати за його відсутності. Також вказано, що спадщину після смерті [PERSON] він не приймав та наміру приймати не має. Товарна біржа «Українська товарна біржа» повідомлялась судом про місце, дату та час розгляду справи за адресою її місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №№ 2025103131650, 2025103139546, однак судові відправлення повернуто без вручення в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Ухвалою від 15.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, клопотань від її імені про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник позивача, адвокат Терещенко В.В., повноваження якої підтверджено ордером від 07.07.2022 року серії СА № 1018261, у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву за змістом якої підтримує заявлені позовні вимоги та просить провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Кругляк В.О., повноваження якої підтверджено довіреністю від 10.01.2022 року № 19/02-21, в судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання за змістом якого повністю підтримує позовні вимоги в зв`язку з відсутністю заперечень щодо них та просить розгляд справи провести за її відсутності. [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин відсутності не повідомив, клопотань від його імені про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Товарна біржа «Українська товарна біржа», будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, поважність причин його неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від його імені до суду не надходило. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом\~ч.\~1\~ст.\~206\~ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, судом встановлено наступні обставини справи. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.03.1968 року Юрківським сільським РАЦСом Звенигородського району, [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої вказано [PERSON] . Позивачем у зв`язку з одруженням 22.07.1989 року змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 22.07.1989 року Юрківською сільською радою Звенигородського району Черкаської області. Відповідно до копії договору купівлі-продажу нерухомості, посвідченого 03.07.2001 року Товарною біржею «Українська» (реєстраційний № 120405), [PERSON] придбала в [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АЕА № 309931, виданого 26.06.2001 року Ватутінською державною нотаріальною конторою. Згідно інформації Звенигородського відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 02.12.2021\~року № 1568о станом на 01.01.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 03.07.2001 року, реєстраційний № 120405, посвідчений Українською товарною біржею. Матір позивача [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Ватутіне, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.06.2021 року Ватутінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). За змістом дублікату заповіту, посвідченого 28.12.1999 року секретарем виконкому Юрківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, [PERSON] заповідала все належне їй на день смерті майно своїм доньці [PERSON] та внуку [PERSON] порівну. За змістом постанови приватного нотаріуса Звенигородського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянської Н.Б. від 21.02.2022 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] на 1/3 частку в праві власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності померлої [PERSON] на вказане нерухоме майно. Також зі змісту вказаної постанови вбачається, що відсутні відомості про інших спадкоємців [PERSON] , які звернулися з заявою про прийняття спадщини, чи прийняли її шляхом проживання зі спадкодавцем на день смерті. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, в тому числі, пов`язані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно змісту п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений ст. 392 ЦК України. Положеннями ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, крім іншого, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом її відкриття є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Положеннями ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, у шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ судами застосовується як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини численними рішеннями (у справах «Воловік проти України», «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України», «Беєлер проти Італії» та інших) сформувала позицію, що поняття «майно» та «власність», які міститься у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст. 41 Конституції України та чинному ЦК України, та мають автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, певні інші права та інтереси, які становлять майно, можуть також розглядатись як «право на власність» та відповідно як «власність» для цілей цієї статті. Крім іншого, до майна у розумінні Конвенції належать також визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування правом. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Таким чином, характеристика очікувань як легітимних поєднує у собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй субєктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин. Таким чином, якщо суть вимоги пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно, зокрема 1/3 частину будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , набуто на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в 2001 році, суд застосовує відповідні положення ЦК УРСР, які діяли на момент укладення договору. Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. За змістом ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991\~року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На дату укладання спадкодавцем [PERSON] договору купівлі-продажу нерухомості, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст.ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі». Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За змістом в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб (далі Інструкція), затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року № 121, яка була чинною на час укладення спадкодавцем [PERSON] відповідного договору купівлі-продажу, якою визначався порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п. 9 Додатку 1 до вказаної Інструкції договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Оскільки на момент укладення договору спадкодавець [PERSON] та [PERSON] керувалась положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, та під час оформлення договору купівлі-продажу вони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін договору та на прийнятних для них умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності [PERSON] на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції, суд вважає, що спадкодавець [PERSON] на законних підставах набула право власності на 1/3 частину будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яке після її смерті [INFO] увійшло до складу її спадщини. Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставин справи, в суду відсутні сумніви, що померлій [INFO] [PERSON] за життя належала 1/3 частина будинку з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , а позивач по справі є її донькою, яка своєчасно прийняла спадщину за заповітом у встановленому законом порядку, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Задовольняючи позовні вимоги суд також враховує, що визнання права власності на спадкове майно за [PERSON] не порушуватиме права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема [PERSON] , який як спадкоємцеь вказаний у заповіті [PERSON] , у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подав, та згідно змісту письмових пояснень наданих суду не зацікавлений її у прийнятті. Задовольняючи позовні вимоги, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних зі сплатою збору, що зумовлено позицією представника позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved