Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 11.01.2016року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб виконавчим комітетом Софіївсько - Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району. [INFO] у сторін народилась спільна дитина - донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження дитини. 09.07.2018року, згідно рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб було розірвано Після розлучення, про що зазначено у рішенні суду про стягнення аліментів, донька постійно проживала, і на сьогоднішній день постійно проживає із позивачем, а також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на утриманні позивача, про що свідчить довідка. 20.09.2018року, згідно рішення Києво-Святошинського районного суду у Київській області, на користь позивача призначено стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] з Відповідача, у розмірі % заробітку від усіх видів заробітку доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.07.2018р. Дитина [PERSON] являється інвалідом з дитинства, та має діагноз Післяопіковий рубцевий стеноз, Носій гастростоми, тому потребує лікування , особливої уваги та харчування. Батько [PERSON] ухиляється від своїх обов`язків, а саме: не сплачує аліментів з дня винесення рішення суду, не надає ні фінансової та іншої допомоги, не приймає участі у вихованні дитини, не купляє ніяких речей, не надає коштів, не купляє ліків, яких дитина потребує на постійній основі щоденно. Так як батько [PERSON] ухилявся та ухиляється і на теперішній час від своїх обов`язків, а саме від сплати аліментів, а інших доходів позивач не мала, тому була змушена працювати, щоб забезпечити нашу дитину ліками та всім необхідним, а враховуючі особливий стан дитини інваліда, яка потребує постійного піклування та нагляду на період мого робочого часу, позивач запросила свою матір наглядати за дитиною. Позивач повністю опікується інтересами і потребами доньки, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини, та повністю віддає дитині свою любов і турботу. Батько [PERSON] свого житла не має, зареєстрований у Вінницькій області, а переважно мешкає в домі своєї сестри, що розташований за адресою: [ADDRESS] , не працює, вживає алкоголь, наркотичні засоби, жорстоко поводився і поводиться із позивачем і по цей час, має сумнівних друзів, і залякував позивача ними (погрози фізичною розправою). Всі його намагання спілкування з дитиною направлено щоб чинити психічний тиск на позивача, принижувати та ображати позивача, та мати контроль над нею. Такі дії Відповідача завдають шкоди здоров`ю дитини та прямо порушують вимоги рекомендацій лікарів, та положень ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, які закріплюють обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Тому позивач просила суд визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації та проживання. Визначити тривалість часу спілкування батька з дитиною, за місцем визначеного місця проживання дитини у присутності матері, але не більше 3 годин, один раз на місяць. Стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 16.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 01.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Письмового відзиву до суду не подав. Третя особа подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності її представника За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 11 січня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серія [NUMBER] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.07.2018 року було розірвано шлюбу між [PERSON] [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Києво-Святошинським РВ УДМС України в Київській області 18 лютого 2016 року, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Оратівським РС УДМС України у Вінницькій області 25 жовтня 2012 року, який проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 11 січня 2016 року Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 1. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2018 року стягнуто з [PERSON] , ( [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю гр. [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками від 07.02.2020 № 505, 506 виданими відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 30.11.2020 складеного фахівцем із соціальної роботи Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області мати - гр. [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , проживають за вищевказаною адресою у власній квартирі, де створені належні житлово-побутові умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. Квартира облаштована меблями та побутовою технікою. Як вбачається з висновку оцінки потреб сім`ї/особи від 23.11.2020 мати - гр. [PERSON] належно виконує батьківські обов`язки та задовольняє базові потреби дитини. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , являється інвалідом з дитинства, що підтверджується висновком ЛКК. З наданої характеристики Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області - гр. [PERSON] за місцем проживання характеризується добре. Громадського порядку не порушувала, скарг від жителів села на поведінку останньої до Софіївсько-Борщагівської сільської ради не надходило. Гр. [PERSON] має постійне місцем роботи та джерело доходу, працює в ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на посаді касир торговельного залу, що підтверджується довідкою від 14.02.2020. За місцем роботи характеризується як кваліфікований, відповідальний працівник, проявляє ініціативу при вирішенні виробничих задач, в колективі користується повагою. Відповідно до інформації що міститься у єдиному реєстрі боржників батько - гр. [PERSON] має заборгованість зі стягування аліментів відповідно до виконавчого провадження № 57897018 відкритого Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві). Відповідно до ст. \~6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, \~дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 155 СК України визначає що здійснення \~батьками \~своїх \~прав \~та виконання обов`язків мають ґрунтуватися \~на \~повазі \~до \~прав \~дитини \~та \~її \~людської гідності. Батьківські \~\~права \~\~не \~\~можуть \~здійснюватися \~всупереч інтересам дитини. Згідно статті 156 СК України неповнолітні батьки мають такі ж права та обов`язки щодо дитини, як і повнолітні батьки, і можуть їх здійснювати самостійно. Неповнолітні батьки, які досягли чотирнадцяти років, мають право на звернення до суду за захистом прав та інтересів своєї дитини. Неповнолітні батьки у суді мають право на безоплатну правову допомогу. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Стаття 160 Сімейного кодексу України визначає що місце \~проживання \~дитини, \~яка \~не \~досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає що, якщо \~мати \~та \~батько, \~які проживають окремо, не дійшли згоди \~щодо \~того, \~з \~ким із них буде проживати малолітня дитина, спір \~між \~ними \~може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час \~вирішення \~спору \~щодо \~місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги \~ставлення \~батьків \~до \~виконання \~своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, \~вік дитини, \~стан її здоров`я та інші \~обставини, \~що \~мають істотне значення. Орган \~опіки \~та \~піклування \~або \~суд \~не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, \~хто не \~має \~самостійного доходу, \~зловживає \~спиртними \~напоями \~або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до висновку від 23.12.2020 року № 07-21/3503 про визначення доцільності місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] складеного на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 15 грудня 2020 року (протокол № 25) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) на теперішній час вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - гр. [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає про те, що у даній справі як позивач має соціальні можливості для забезпечення дитини усім \~необхідним \~\~для їх розвитку, включаючи матеріальне забезпечення, виховання, піклування про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток. Позивач відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, має позитивні характеристики, належні умови для забезпечення потреб малолітньої доньки. Судом не встановлено зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальної поведінки позивача, що може зашкодити розвиткові дитини Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" (Згідно Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 24 залишений в силі), вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Із письмових матеріалів справи, в тому числі із висновку про визначення доцільності місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , вбачається що мати дитини приділяє достатній час для її розвитку, піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; створює умов для отримання нею освіти. Таким чином приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації та проживання, та необхідності їх задоволення. В той же час, суд залишає без задоволення вимоги позову щодо визначення тривалості часу спілкування батька з дитиною, оскільки позивачем не було надано відповідного висновку органу опіки та піклування, а також не надано суду належних, допустимих та достовірних письмових доказів які б підтверджували встановлення саме такого способу порядку побачення батьком з дитиною. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позову. В силу\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, суд покладає на відповідача пропорційно до задоволених вимог позову. Відповідно та

Outcome: partial