Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

10.12.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «СВІТ ПЛЮС», третя особа Солом`янська районна у м. Києві державна адміністрація, про стягнення коштів на відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Позов обґрунтовується тим, що 14.07.2020 року орієнтовно о 18 год. 04 хв. на території плодоовочевої бази, яку орендує ТОВ «СВІТ ПЛЮС» на підставі договору оренди, укладеного з Солом`янською РДА, за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32, на відкритій території сталася пожежа. В результаті загоряння сміття та дерев`яних ящиків, пожежа поширилась за паркан на гаражі з № [NUMBER] по № [NUMBER] . Факт пожежі був зафіксований комісією відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Солом`янського РУ ТУ ДСНС України в м. Києві, про що складено акт від 14.07.2020 року та видано звіт про причину виникнення пожежі, за яким найбільш ймовірною причиною пожежі є потрапляння малокалорійного джерела запалювання на горючі матеріали в осередку пожежі, а ймовірним джерелом загоряння є полум`я недопалка або сірника, що виразилось у порушенні ТОВ «СВІТ ПЛЮС» п. 1.2 гл. 1 р. III «Правил пожежної безпеки в Україні» в частині допущення влаштування звалища горючих відходів на території об`єкта. В результаті пожежі, яка перекинулась на обслуговуючий кооператив «ЗАПОРІЗЬКИЙ», членом якого є позивач, було знищено належний йомуавтомобіль VOLKSWAGEN Т4 з д.н.з. [NUMBER] , який знаходився в гаражі № [NUMBER] ОК «ЗАПОРІЗЬКИМ» під час пожежі. Для визначення розміру нанесеної унаслідок пожежі шкоди позивач звернувся до кваліфікованого експерта ТОВ «Пасат Консалтинг Груп» і за результатами проведених досліджень встановлено її розмір, що складає 201 160,72 грн. 01.09.2020 року на адресу ТОВ «СВІТ ПЛЮС» позивачем було відправлено претензію з вимогою відшкодувати суму матеріальної та моральної шкоди, яка була вручена 07.09.2020 року адресату. Проте, відповідач не вжив жодних заходів та не надав жодної відповіді на претензію. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 201 160,72 грн., витрати на проведення оцінки матеріального збитку в сумі 2200 грн., моральну шкоду в розмірі 7000 грн., а також судовий збір. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено учасникам справи строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.12.2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.12.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про об`єднання справ в одне провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.01.2021 року замінено та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та зобов`язано надати докази. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.02.2021 року відмовлено в задоволенні заяви сторони відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.07.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання сторони відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.07.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання сторони відповідача про залучення третьої особи та витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.07.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання сторони відповідача про призначення пожежно-технічної та будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.09.2021 року задоволено клопотання сторони відповідача про призначення автотоварознавчої експертизи. В матеріалах справи міститься відзив сторони відповідача на позовну заяву, який надійшов до суду засобами поштового зв`язку 16.03.2021 року, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Посилається на те, що додані до позовної заяви додатки виготовлені у вигляді ксерокопії, що не засвідчені жодним підписом, також відсутні і дати, а тому не можуть бути визнані належними доказами. Зазначає, що в розділі Акту (висновку) про пожежу від 14.07.2020 року «можливі причини виникнення пожежі та ймовірних джерел запалювання» зазначається: «найбільш вірогідний» та «ймовірне джерело запалювання». Також в ньому зазначено, що лабораторні дослідження не проводилися, а висновки зроблено, в тому числі, зі слів очевидців, прізвищ та/чи реквізитів яких висновок не містить. Тому вважає, що даний акт та його висновки не можуть бути джерелом доказів вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку завдання збитку позивачу. Вважає також, що саме через незаконну перебудову збірно-розбірних металевих навісів (дозвіл на які видано відповідно до Рішення від 27.05.1991 року № 158 Залізничної районної ради) у гаражі (бокси) та наявність металевих воріт із замками на кожному боксі працівники МНС не могли дістатися до середини «навісів», аби ефективно гасити пожежу та зменшити збитки від неї. Звертає увагу, що всі «бокси» збудовано без дотримання протипожежних правил, стіна до стіни, при цьому стіни зроблено та оздоблено горючими матеріалами, дерево, пластик і тд. Відповідно до заяви позивача, поданої ним до правоохоронних органів 17.07.2020 року, останній перелічує те, що знаходилося в боксі, який згідно документів обслуговуючого кооперативу «ЗАПОРІЗЬКИЙ» є «збірно-розбірним металевим навісом», а саме: автомобіль Фольксваген Т4, 2000-р.в., комплект коліс, зварювальний автоматичний апарат, болгарка, запчастини до автомобіля, а саме: паливні, масляні та повітряні фільтри, комплект нових тормозних колодок, машина для перерахунку коштів, гідравлічний домкрат, масло для автоматичної кп 4л, а також повністю зруйнований бокс № [NUMBER] (стіни, дах, утеплення). Вважає, що у випадку використання збірно-розбірний металевих навісів за призначенням розмір збитків був не такий великим. На думку відповідача, грубе порушення норм містобудування та правил пожежної безпеки заявниками суттєво погіршили становище та сприяли поширенню вогню та збільшенням збитків. Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то сторона відповідача зазначає, що відповідно до наданого позивачем Звіту з оцінки матеріального збитку після пожежі, складеного 18.08.2020 року, його збитки складають 216 485,20 грн. Вартість залишків (металобрухту) 7 224 грн. В розділі звіту «Перелік всіх допущень» зазначено, що визначення ринкової вартості ТЗ проведено за інформацією, отриманою від замовника і оцінювач вважає, що надана інформація є достовірною. У випадку, якщо ця інформація не відповідає дійсності, висновки оцінювача відносно ринкової вартості ТЗ та вартості матеріального збитку можуть змінюватися. Також зазначено, що оцінка відбувається зі слів замовника. У розділі «Визначення ринкової вартості ТЗ на момент пошкодження» зазначено, що модель, яка оцінюється, в періодичному довіднику «Бюлетень товарознавця» № 114, 2020 року відсутня, то ціна КТЗ, що був у використанні, з урахуванням строку експлуатації, оцінювачем була розрахована та прийнята з пропозицій Інтернет сайту «автора». При цьому жодного аналогічного автомобілю 2000 року такий сайт та/чи звіт не містить, натомість взято ціну автомобілів молодшого року випуску, що автоматично робить їх дорожчими. Крім того, комплектація автомобіля, вказана в акті огляду ТЗ, містить інформацію про оздоблення салону натуральною шкірою, обігрів дзеркал, ксенонові фари, інші опції, що для відповідача не зрозуміло, оскільки автомобіль повністю вигорів. Звертає увагу на те, що під час проведення оцінки ТЗ відповідачем, за присутності позивача, в акті огляду, який останнім підписано, інформації про шкіряний салон, ксенонові фари і т.д. відсутня. Тому, вважає, що звіт за результатами першої оцінки експерта не може братися до уваги. Також зазначає, що, якщо виходити з техпаспорту, наданого позивачем на автомобіль, його було переобладнано в 2008 році, про що свідчий відповідна помітка, яку органи МВС ставлять на автомобілі, що ввезені на митну територію України із за кордону як вантажні авто, що переобладнані в пасажирські, тож порівнювати комплектацію та ціну вантажного автомобілю з пасажирським є некоректним. Пояснює, що відповідачем було зроблено власну оцінку ТЗ, під час проведення якої було запрошено позивача. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 04.11.2020 року № 0411 вартість збитків, завданих майну позивача, становить 140 040 грн. Відносно вимоги про відшкодування моральної шкоди у відзиві зазначено, що позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку дій/бездіяльності відповідача, та завдання збитків саме позивачу, тому вимоги про відшкодування моральної шкоди безпідставні. Вважає, що відповідальність мають нести винні особи, в частинах, визначених пропорційно їх вині. 23.03.2021 року до суду засобами поштового зв`язку надійшли заперечення позивача щодо відзиву, в яких він зазначає, що відповідно до статуту обслуговуючого кооперативу «ЗАПОРІЗЬКИЙ» останній був створений як гаражно-будівельний кооператив «Запорізький» з метою забезпечення зберігання транспортних засобів, що знаходяться в особистій власності його членів, ведення комерційної та фінансово господарської діяльності з метою отримання прибутку. В обслуговуючому кооперативі «ЗАПОРІЗЬКИЙ» гаражні бокси є металевими з шиферним накриттям та не мають фундаменту, а тому відносяться до тимчасових споруд. Пояснює, що чіткого переліку щодо того, які речі можна зберігати під навісом чи то в гаражі, згідно чинного законодавства України та будівельних норм не існує. Наголошує, що у висновку Солом`янського РУ ГУ ДСНС України в м. Києві чітко зазначено, що пожежа сталася на території ТОВ «СВІТ ПЛЮС» через порушення останнім правил пожежної безпеки. Відносно доводів представника відповідача щодо звіту з оцінки матеріального збитку після пожежі, який складений 18.08.2020 року за замовленням позивача, зазначає, що оцінювач, який здійснював оцінку за його замовленням, проаналізував не лише періодичні довідники, але й Інтернет ресурси з продажу автомобілів для визначення найбільш достовірної оціночної вартості, як того вимагає законодавство. 29.03.2021 року на виконання вимог ухвали від 22.01.2021 року від представника третьої особи - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого округу КМР (КМДА) надійшла заява про долучення документів. За правилами положень ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Інших заяв по суті від сторін не надходило. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.07.2020 року орієнтовно о 18 год. 04 хв. на відкритій території за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 32, власником (орендарем) об`єкту є ТОВ «СВІТ ПЛЮС», виникла пожежа, що підтверджується актом про пожежу від 14.07.2020 року (а.с. 18). Згідно акту про пожежу пожежею знищено, зокрема, особисті речі власників гаражів ОК «ЗАПОРІЗЬКИЙ» з № 215 по № 225, а також легковий автомобіль VOLKSWAGEN T4, р.н. [NUMBER] , що знаходився у гаражі № [NUMBER] та належить позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 13), чим завдано позивачу збитків. За загальним правилом, визначеним ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює Кодекс цивільного захисту України. Так, згідно з п. 33 ч. 1 ст. 2 КЦЗ України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю. Відповідно до положень п.п. 7, 21, 22, 23 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить, зокрема: проведення оцінки ризиків виникнення надзвичайних ситуацій на об`єктах суб`єкта господарювання, здійснення заходів щодо неперевищення прийнятних рівнів таких ризиків; забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки; утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту, недопущення їх використання не за призначенням; здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики. За приписами п. 5 розділу 1 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 року № 1417, особи, відповідальні за забезпечення пожежної безпеки на підприємствах та об`єктах, їх права та обов`язки визначаються відповідно до законодавства. За змістом звіту про причину виникнення пожежі, яка сталася 14.07.2020 року, провідного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Солом'янського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві А.М. Березан (а.с. 19-20), пожежа виникла на відкритій території за адресою: [ADDRESS] , біля паркану з ОК «Запорізький» (вул. Волинська, 55-А). Горіло сміття та дерев`яні ящики. В звіті чітко визначено, що пожежа поширилася за паркан на гаражі з № [NUMBER] по № [NUMBER] та на будівлю компресорного цеху. За даними звіту також встановлено, що первинні засоби пожежогасіння використовувалися не ефективно. Працівниками Солом`янського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві було розглянуто можливі причини виникнення пожежі та ймовірні джерела запалювання, в результаті виникнення пожежі внаслідок короткого замикання а електромережі, самозаймання, підпалу - відхилено. Так, за висновками розгляду даного питання, інспектор прийшов до висновку, що, враховуючи обставини виникнення пожежі, її розповсюдження та пояснення свідків, версія про можливість виникнення пожежі внаслідок потрапляння малокалорійного джерела запаювання на горючі матеріали в осередку пожежі являється найбільш вірогідною, а ймовірним джерелом загорання є полум`я недопалка або сірника, що виразилося в порушення п. 1.2 глави 1 розділу ІІІ «Правил пожежної безпеки в України» в частині допущення влаштування звалища горючих відходів на території об`єкта. В матеріалах справи міститься надана Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого округу КМР (КМДА) копія договору № 2913 (ЦМК) про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 30.01.2019 року, укладеного з ТОВ «СВІТ ПЛЮС». Предметом вказаного договору є цілісний майновий комплекс плодоовочевої бази КП «Світ» Солом`янського району м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Мологвардійській, 32. Тобто, орендатором вказаного приміщення, де відбулося займання пожежі, є відповідач. Положеннями ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Отже, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, умовами вказаного договору визначено, що орендар зобов`язаний, зокрема: використовувати об`єкт відповідно до його призначення та умов цього Договору; відповідно до вимог нормативно-правових актів з пожежної безпеки розробляти комплексні заходи щодо забезпечення пожежної безпеки об`єкта оренди. Забезпечувати додержання протипожежних вимог стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду. Утримувати у справному стані засоби протипожежного захисту і зв`язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх використання не за призначенням. Проводити розслідування випадків пожеж та подавати Орендодавцю відповідні документи розслідування. Таким чином, відповідальність за об`єкт, який є предметом договору № 2913 (ЦМК), несе орендатор - ТОВ «СВІТ ПЛЮС», а, отже, і повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки на його території. Враховуючи викладене та наявні в матеріалах справи докази, вбачається, що майну позивача завдана шкода внаслідок пожежі на території, яка перебуває у користуванні відповідача, факт якої зафіксовано в акті про пожежу від 14.07.2020 року, відповідальність за яку несе останній. Тобто, відповідач як володілець майна і суб`єкт господарювання неналежно виконував обов`язок щодо забезпечення збереження об`єкта, який перебуває у його володінні, тому саме він несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки. Щодо посилання сторони відповідача на те, що до позовної заяви надані додатки, виготовлені у вигляді ксерокопій, що не засвідчені належним чином, а тому не можуть бути визнані належними доказами по справі слід зазначити, що документи, покладені в основу доведення факту пожежі та завдання позивачу матеріальних збитків, відповідачем не оспорюються як такі, а разі наявності, на думку сторони, протиріч відповідач не був позбавлений можливості надати такі документи самостійно або заявити клопотання про їх витребування. З поданого відзиву вбачається, що сторона відповідача не погоджується саме з викладеним у вказаних документах змістом, що у такому випадку має спростовуватися наданням інших доказів на обґрунтування своєї позиції. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Таким чином, суд, вважаючи за можливе прийняти до уваги надані позивачем документи як належні, допустимі та достовірні докази, дійшов висновку, що знищення майна, належного позивачу, сталося внаслідок незабезпечення відповідачем пожежної безпеки власної території. Шкода, яка була причинена позивачу, виникла внаслідок пожежі, факт якої зафіксовано на території відповідача, що в достатній мірі достовірно встановлено у суді. Доводи представника відповідача відносно змісту акту (висновку) про пожежу від 14.07.2020 року, який, на його думку, не встановлює достеменно причину виникнення пожежі, суд не приймає до уваги та наголошує на тому, що сторона не була позбавлена можливості після ліквідування пожежі та ознайомлення з актом про пожежу, самостійно викликати відповідного спеціаліста та провести експертне дослідження з метою спростування висновків, наданих інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Солом`янського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві. Наразі спростування зазначеного висновку суд не вбачає за можливе, оскільки після пожежі пройшов тривалий час, речові докази відсутні. До того ж, відповідач у своєму відзиві зазначає, що самостійно звернувся до судового експерта Лиценка М.В. з відповідних питань, який повідомив про сумніви щодо проведення дослідження в короткі строки, без офіційного дозволу вільного пересування по території ОК «ЗАПОРІЗЬКИЙ» та у доступ до власності. Однак, жодного доказу на підтвердження зазначених обставин суду не надає, окрім картки атестованого судового експерта, яка нічим не підтверджує вказані обставини, зокрема і таке звернення. Так само суд не вбачає за необхідне брати до уваги та досліджувати твердження сторони відповідача відносно того, що гаражі, які постраждали під час пожежі, зокрема і той, який належить позивачу, є незаконною перебудовою збірно-розбірних металевих навісів та збудовані без дотримання протипожежних правил, оскільки це не стосується предмету спору. Так, предметом спору є відшкодування шкоди заподіяної в результаті пожежі, а не встановлення законності переобладнання гаражів та встановлення воріт. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України), доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що надані докази, а саме: Акт про пожежу від 14.07.2020 року та Звіт про причину виникнення пожежі провідного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Солом`янського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві А.М. Березані, підтверджують факт порушення працівниками відповідача Правил пожежної безпеки, які призвели до завдання, зокрема, позивачу матеріальних збитків. Таким чином, протиправна поведінка відповідача полягає у бездіяльності щодо забезпечення пожежної безпеки власної території та майна. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що саме внаслідок невиконання вимог Правил пожежної безпеки та незабезпечення пожежної безпеки на території відбулася пожежа, якою було завдано майнову (матеріальну) шкоду майну позивачеві. Так, ст. 1166 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач просить стягнути завдані збитки у розмірі 201 160,72 грн., на підтвердження заявленої суми надає Звіт № 14/08-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодження транспортного засобу від 18.08.2020 року (а.с. 25-32), який виготовлений за його зверненням до ТОВ «Пасат Консалтинг Груп» оцінювачем Ніколаєнком Є.І. (дата оцінки 14.07.2020 року). В свою чергу, відповідач також звернувся до ФОП [PERSON] за проведенням автотоварознавчого дослідження, яке було проведено оцінювачем [PERSON] за участю позивача. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 04.11.2020 року(а.с. 112-133) вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 140 040 грн. (дата оцінки 14.07.2020 року). На виконання ухвали суду від 17.09.2021 року експертами Київського національного інституту судових експертиз було проведено судову автотоварознавчу експертизу за результатами якої надано Висновок від 09.06.2022 року № 32271/21-54/32272/21-56. Згідно вказаного висновку вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Volkswagen T4», д.р.н. [NUMBER] (власник [PERSON] ), унаслідок пожежі, що сталася 14.07.2020 року, станом на 14.07.2020 року складає 140 040 грн. з ПДВ. За правилами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Разом з тим, суд вважає наданий висновок експерта повним та ясним, експерти були попереджені судом про кримінальну відповідальність, доводів про протилежне від сторін не надходило, так само як і будь-яких заперечень. Таким чином, надавши оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку, що розмір збитків, які були завдані позивачу внаслідок пожежі, яка сталася 14.07.2020 року, та полягали в знищенні його автомобіля, складає 140 040 грн. Позивачем також заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно положень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У поданому позові позивач в обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди зазначив, що вказана подія порушила його спокій та спокій родини, принесла хвилювання, тривогу, страх та моральні страждання. Йому протягом тривалого часу довелося приймати заспокійливі ліки та снодійне, про придбання яких свідчать розрахункові документи. Крім того, відбулось загострення давньої хвороби суглобів - двобічний коксартроз З ст., що призвело до тривалого лікування, що засвідчує медична довідка Інституту травматології та ортопедії НАМН України від 31.07.2020 року за зверненням позивача щодо його обстеження та надання рекомендацій. Пояснює також, що через знищення автомобіля, який був єдиним засобом пересування для нього та його сім`ї, особливо в умовах карантину, він зазнав моральних страждань та переживань, вимушений був змінити плани, довелося розбирати та наводити порядок в гаражі, відповідач так і нічим не допоміг. Аналізуючи чинні норми права суд вважає, що завдання шкоди майну внаслідок пожежі безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнала у зв`язку із пошкодженням його майна. Разом з тим, визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 7000 грн. суд вважає обґрунтованим та доведеним. Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи надані сторонами докази, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на проведення оцінки матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу в сумі 2200 грн., то суд вважає, що такі витрати не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають стягненню з відповідача. До того проведений на замовлення позивача звіт суперечив висновку судової автотоварознавчої експертизи та не був покладений в основу цього рішення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1470,40 грн.

Outcome: partial