Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

[PERSON] , звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 30 травня 2016 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 30.05.2016. У шлюбі в них народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на його повному утриманні. З відповідачкою вони разом не проживають, вже шість місяців. Вона виїхала за кордон та з того часу життям дітей не цікавиться, не дзвонить та не забезпечує їх матеріально. [PERSON] зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що подружні стосунки між ним та відповідачем не можуть більше тривати у коханні, злагоді та взаєморозумінні, так як у них різні погляди на життя та на виховання дітей, якими відповідачка не цікавиться і відсутнє взаєморозуміння. Сімейне життя між ними поступово погіршилося, зникло почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що з наведених обставин їх шлюб носить лише формальний характер, примирення та збереження сім`ї є неможливим, а подальше перебування у шлюбі недоцільне та не має жодного сенсу. Подальше спільне життя буде суперечити його інтересам та інтересам дітей та просить суд, шлюб розірвати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив не надавати строк для примирення та розірвати шлюб. Пояснив, що спільне життя з відповідачкою буде суперечити його інтересам, оскільки відповідачка їде за кордон до іншого. Разом не проживають з січня місяця цього року. Просить суд, шлюб розірвати Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Просила не надавати строк для примирення та шлюб укладений з позивачем, розірвати. Зауважила, що неодноразові спроби примиритися на протязі чотирьох років результату, не дали. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2016 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Бедевлянської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, за актовим записом №9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 30.05.2016. Від шлюбу сторони мають двох дітей, синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні та вихованні. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що біля чотирьох років між ними існують сварки та непорозумніння, в зв`язку з цим сімейних стосунків вони не підтримують і на час розгляду справи разом не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначає у позовній заяві, вимоги якої підтримав в судовому засіданні, відповідачка в судовому засіданні вимоги позивача визнає та примирення не бажає. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, яка позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про наявне між сторонами непорозуміння, тривалість якого становить біля шести місяців, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved