Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду с позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини. В заяві зазначила, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття [PERSON] , починаючи з 24 листопада 2014 року. Однак, на даний час, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є достатнім для матеріального утримання дітей, оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та діти потребують додаткових витрат на лікування. Тому, просить суд змінити розмір стягнення аліментів на 1/3 частку заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 21.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не приймалися. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилась, представником позивача надано суду заяву, яка містить прохання про задоволення позову, вирішення спору без її участі та участі позивача, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача і її представника. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився. За вказаних обставин суд зі згоди представника позивача, висловленої в її письмовій заяві, постановляє про заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з таких міркувань. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття [PERSON] , починаючи з 24 листопада 2014 року (а. с. 10-11). Підстави для збільшення або зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів внормовані статтею 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З наведних положень сімейного законодавства і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що підставою для зміни розміру аліментів може стати зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розв`язанні позову суд враховує надані позивачем фактичні дані про те, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів відбулися зміни в майновому стані позивача, яка утримує дітей, чий фізичний розвиток характеризується частим виникненням хвороб, лікування яких потребує певних видатків, а батько дітей не притягувався до участі у витратах, зумовлених хворобами дітей та розвитком їх творчих здібностей. Окрім того, суд бере до уваги і ту обставину, що законом (ч. 5 ст. 183СК України) встановлено право того із батьків, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей, тобто частка від заробітку платника аліментів, про стягнення якої просить позивач, є мінімальним гарантованим розміром аліментів, що можуть бути стягнуті у безспірному (наказному) прорядку. Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вирішуючи позов, суд погоджується з наявністю матеріальних передумов для звернення до суду за захистом права, порушення якого полягає в погіршенні майнового стану платника аліментів. Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені статтею 16 ЦК України. Застосоване позивачем знаряддя захисту відповідає визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів, воно прямо встановлене наведеною статтею 192 СК України. З урахуванням викладеного, констатуючи відсутність шкоди для інших учасників правовідносин від дій позивача, а також наявність передумов для отримання судового захисту, суд вважає за можливе захистити її право у передбачений сімейним законодавством спосіб. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-19 від 17.05.2017 року, який набрав законної сили 8 липня 2017 року, встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). У зв`язку із змінами в законодавстві, суд знаходить вимогу позову, яка за своїм змістом є вимогою про впорядкування розміру стягуємих аліментів шляхом застосування встановленого законом їх мінімального розміру, такою, що грунтується на законі і підлягає застосуванню. Вирішуючи питання, про час, з якого належить застосовувати стягнення аліментів в новому розмірі, суд враховує таке. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вказана норма спрямована на захист права стягувача аліментів, які є запорукою забезпечення утримання дитини. На відміну від наведеного положення закону стаття 192 СК України такого припису не містить, що дає підстави зробити висновок про початок стягнення аліментів у зміненому розмірі від дня набрання рішенням законної сили. У зв"язку з викладеним суд доходить висновку, що стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача належить проводити з дня набрання цим рішенням законної сили. Що стосується встановлення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд виходить з такого. Дія актів цивільного законодавства в часі врегульована статтею 5 ЦК України, відповідно до якої акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так як стягнення аліментів є триваючим способом захисту права, вирішуючи питання про час, з якого належить присуджувати змінені аліменти, суд виходить з такого. У відповідності до наведених правил закону про дію актів цивільного законодавства в часі суд вважає за необхідне ухвалити про початок стягнення аліментів з дотриманням вимоги закону про неможливість стягнення аліментів в меншому, ніж встановлено частиною 2 ст. 183 СК України розмірі, з дня набрання законної сили Законом, яким встановлено такий мінімум, тобто з 8 липня 2017 року.

Outcome: approved