Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

22.08.2021 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі позивач) звернулась до Київського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2), [PERSON] (далі відповідач 3), в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 52 562, 33грн., з них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2021 року у розмірі 26\~110, 28 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2021 року у розмірі 21\~304, 78 грн.; інфляційні втрати в сумі 3\~776, 61 грн.; 3% річних в сумі 1\~370, 66 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та являються споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . У зв`язку з порушенням відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати наданих послуг утворилась заборгованість, та виникли підстави для нарахування інфляційних втрат і 3% річних на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Враховуючи зазначене, позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. При цьому, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду з даним позовом, посилаюсь на те, що Комунальне підприємство «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові, іншої альтернативи водопостачання та водовідведення в місті немає. Структура підприємства налічує лише один відділ (чисельність юристів не перевищує 12 осіб), який здійснює претензійно позовну роботу. Особливість ситуації Комунального підприємства «Харківводоканал» полягає в тому, що із врахуванням кількості боржників - фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати до суду 7-8 тисяч позовних заяв і заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. Сума судового збору, встановлена для пред`явлення позовних заяв і заяв про видачу судового наказу юридичними особами, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, в межах строку позовної давності звертатися до суду для стягнення заборгованості по всім боржникам. Перевага надається боржникам із найбільшою сумою боргу. Ув`язку з цим позивач просить строк позовної давності для звернення Комунального підприємства «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вважати таким, що пропущений з поважних причин. \~ \~ \~ \~Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~13.12.2021 року відповідачем-2 в порядку ст. 178 ЦПК подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого він просить суд: \~ \~ \~ \~- відмовити позивачу у задоволенні клопотання про визнання поважними причин пропуску позовної давності; \~ \~ \~ \~- застосувати наслідки спливу строків позовної давності; \~ \~ \~ \~- відмовити позивачу у задоволені позовних вимог про стягнення 52\~562, 33 грн.; \~ \~ \~ \~- стягнути з позивача понесені під час судового розгляду витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000, 00 грн. \~ \~ \~ \~Заперечуючи у задоволенні позовних вимог відповідач -2 посилалась на те, що 20 серпня 2012 року Харківським районним судом Харківської області у справі № 2034/2-63/11 визнано право класності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] . Згодом, с. Циркуни було приєднано до м. Харкова та присвоєно нову адресу: [ADDRESS] . У зв`язку з чим вважає, що [PERSON] , як співвласник, зобов`язана нести витрати по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того, зазначив, що він, не є та не був власником квартири [ADDRESS] та не вчиняв правочинів, щодо зобов`язання оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у зв`язку з чим не зобов`язаний сплачу надані послуги. \~ \~ \~ \~Заявляючи вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що докази надання правничої допомоги будуть надані додаткова, а розмір заявленої суми є орієнтованим. \~ \~ \~ \~У судове засідання учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, причину неявки суду не повідомили. \~ \~ \~ \~Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач-1 та відповідач-3 не скористалися своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, тобто є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал». Облік нарахувань та оплат за вказані послуги здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] , який відкритий на [PERSON] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України від 09 листопада 2017року №2189 VIІI «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189 - VIІI). Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2189 - VIIІ житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189 - VIIІ споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (стаття 9 Закону № 2189 - VIIІ). Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між КП «Харківводоканал» та відповідачами, як споживачами послуг, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) сплати грошей за надані послуги. Відповідно наданого позивачем розрахунку, внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за відповідачами утворилася заборгованість: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2021 року у розмірі 26 110, 28 грн.; - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2021 року у розмірі 21 304, 78 грн.; Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в сумі 1\~370, 66 грн. та інфляційні втрати в сумі 3\~776, 61 грн. При цьому, під час розгляду справи відповідачем-2 було подано заяву про застосування позовної давності відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України. Позивач, у свою чергу, просить суд визнати поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду з даним позовом, посилаючись на те, що КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові, іншої альтернативи водопостачання та водовідведення в місті немає. Структура підприємства налічує лише один відділ (чисельність юристів не перевищує 12 осіб), який здійснює претензійно позовну роботу. Особливість ситуації Комунального підприємства «Харківводоканал» полягає в тому, що із врахуванням кількості боржників - фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати до суду 7-8 тисяч позовних заяв і заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. Сума судового збору, встановлена для пред`явлення позовних заяв і заяв про видачу судового наказу юридичними особами, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, в межах строку позовної давності звертатися до суду для стягнення заборгованості по всім боржникам. Перевага надається боржникам із найбільшою сумою боргу. Ув`язку з цим позивач просить строк позовної давності для звернення Комунального підприємства «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Розглянувши заяву відповідача-2 про застосування строків позовної давності та заяву позивача про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, суд зазначає наступне. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Водночас, згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Запроваджений нормами Цивільного кодексу України інститут позовної давності полягає у наданні особі, цивільне право якої порушено, певного строку саме для звернення до суду за захистом цього права, в тому числі за допомогою державного примусу. Дія інституту позовної давності є проявом принципу правової визначеності, який забезпечує стабільність цивільних відносин у суспільстві. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункти 61, 62), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19, пункти 5.43, 5.44) та у справі № 911/3677/17 (провадження №12-119гс19, пункти 6.43, 6.44). Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. Поважними причинами пропуску позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Якщо суд дійде висновку про те, що позовна давність пропущена з поважної причини, то у своєму рішенні наводить відповідні мотиви на підтвердження цих висновків. Оскільки поважність причин пропуску є оціночним поняттям та за відсутності визначеного законом переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, вирішення цього питання відноситься до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір, з урахуванням у кожному конкретному випадку фактичних обставин справи. За таких обставин до висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. В даному випадку суд вважає, що наведені позивачем доводи на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності не є тими обставинами, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим, у зв`язку з чим клопотання позивача задоволенню не підлягає. За таких обставин суд застосовує строки позовної давності та стягує з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2018 року по 30.06.2021 року в сумі 22\~729, 95 грн., та за послуги з централізованого водовідведення 01.07.2018 р. по 30.06.2021 р. в сумі 15\~026, 71 грн., 3 % річних в сумі 1\~370, 66 грн., інфляційні втрати в сумі 3\~776, 61 грн. В іншій частині позову суд відмовляє у зв`язку із пропуском позовної давності. Доводи позивача про те, що вона не є власником квартири [ADDRESS] у зв`язку з чим не зобов`язана здійснювати оплату за послуги з централізовано водовідведення та водопостачання, суд до уваги не приймає, оскільки вона зареєстрована за вказаною адресою та є споживачем означених послуг. Посилання відповідача-2 те, що він не знаходився у договірних відносинах з позивачем судом відхиляється, оскільки незважаючи на відсутність договору, між відповідачем та позивачем, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх, здоров`я та сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, Комунальне підприємство «Харківводоканал» надавав послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на відповідачах, і на позивачеві, не виключає можливості стягнення зі споживачів на користь позивача вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] , оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Таким чином, відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] не є підставою для несплати за надані Комунальним підприємством «Харківводоканал» послуги, оскільки обов`язок оплати випливає з Закону. При цьому суд враховує, що відповідач-2 не заперечує факту проживання за вищевказаною адресою. Крім того, доказів укладання відповідного договору з КП «Харківводоканал» та сплати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за іншою адресою відповідачем-2 матеріали справи також не містять. Щодо доводів відповідача, що [PERSON] , як співвласник, зобов`язана нести витрати по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно зі ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Разом з цим відповідачі не скористалися правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належним доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідачі неналежним чином виконували взяті на себе обов`язки з оплати послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно задоволеній частині позову.

Outcome: partial