Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

09 листопада 2021 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування свої вимог представник посилається на те, що 26.10.2011 року між банком та [PERSON] була підписана заява №б/н з метою отримання банківських послуг. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позичальнику було відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом, який в подальшому виріс та збільшився до 14000 грн, та надано у користування кредитну картку. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. Позичальник зобов`язувався здійснювати погашення кредиту та процентів внесеним грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Однак, позичальник не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] 12.01.2021 року позивачем направлена претензія кредитора до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори та 04.02.2021 року отримана відповідь в якій зазначалось, що спадкоємця померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Відповідачі прийняли спадщину до складу якої входять в тому числі і кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 23.06.2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 26.10.2011 року становить 13831,40 грн., яка складається: 1381,40 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Просить суд стягнути із відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 1381,40 грн. за кредитним договором №б/н від 26.10.2011 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. 30 листопада 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 13 січня 2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська витребувано докази.( а.с. 94) Представник позивача у позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Від відповідачів відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Відповідно до ч.13\~ст.7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступні підстави. \~ \~ \~ \~Суд встановлено, що 26.10.2011 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була підписана заява №б/н з метою отримання банківських послуг (а.с.26). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] кредитний ліміт збільшився до 14000,00 грн. (а.с. 25). [PERSON] згідно виписки за договором користувався кредитною карткою (а.с.17-24). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.61зв.). 21.12.2020 року позивачем направлена претензія кредитора до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори та 21.01.2021 року отримана відповідь в якій зазначалось, що претензія долучена до спадкової справи № 147/2019, та спадкоємці будуть ознайомлені з претензією під час оформлення спадкових справ (а.с. 64). 10.06.2021 року на адресу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було направлено листи-претензії, згідно яких банк пред`явив свої вимоги (а.с.65-67). Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 26.10.2011 року становить 13831,40 грн., з яких: 13831,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с.8-16). Як вбачається із копії спадкової справи після [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємці [PERSON] та [PERSON] 16.03.2019 року подали заяви про відмову від належних їм за законом часток у спадщині на користь [PERSON] . Відповідач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка міститься в матеріалах спадкової справи. [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] , був зареєстрованим разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . В силу ч.1\~ст.14 ЦК України\~цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні\~ст.1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ст.ст.526,527,\~530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282\~ЦК. Згідно зі\~ст.1282 ЦК\~України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень\~ст.1282\~ЦК України. В той же час, за змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника для правильного вирішення справи необхідно встановлити такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3\~ст.1282\~ЦК України, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4\~ст.1281 ЦК\~України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених у\~ст.1282\~ЦК України та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі, як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1\~ст.1282\~ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268\~ЦПК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого\~статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі справа № 192/2761/14 провадження № 61-4724св18. Відповідно до ч.2\~ст.1281 ЦК України\~кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Враховуючи вищевикладене та ті обставини, що [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] , а останній є таким, що проживав разом зі спадкодавцем на момент його смерті, із заявою про відмову від спадщини не звертався, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 13831,40 грн. Питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України\~та вважає за необхідне покласти витрати на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial