Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» (далі - позивач, ТОВ «Житло-Сервіс») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 45 407,61 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі акту приймання-передачі житлового будинку від 01.03.2010 року ТОВ «Житло-Сервіс» прийняло на обслуговування житловий будинок [ADDRESS] . ТОВ «Житло-Сервіс», як обслуговуюча організація житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , надавало власникам житлових та нежитлових приміщень комунальні послуги. З метою надання комунальних послуг, позивачем було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 520349 від 15.11.2006 року з Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго». [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . У 2015 року між ТОВ «Житло-Сервіс» (далі - Виконавець) та [PERSON] (далі - Споживач) було укладено договір про надання послуг № ЦО з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Договір), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язувався своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, гарячої води і водовідведення, а Споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором. В свою чергу, відповідач зобов`язувався оплачувати послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Позивач виконував належним чином свої обов`язки за Договором. Проте, зобов`язання відповідача щодо своєчасної оплати за спожиті послуги виконані не були, у зв`язку із чим, у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 01.03.2017 року становить 45 407,61 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 25.11.2020 року суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому копій позовної заяви з додатками та ухвали суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Отже, оскільки копія ухвали суду була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що ухвала суду відповідачу вручена. Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, відтак, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що згідно Акту приймання-передачі житлових будинків від 01.03.2010 року, ТОВ «Житло-Буд» передало, а ТОВ «Житло-Сервіс» прийняло на баланс і експлуатаційно-технічне обслуговування житловий будинок з інженерно-технічними системами та мережами за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 07.11.2011 року, виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а. с. 29). У 2015 року між ТОВ «Житло-Сервіс» (далі - Виконавець) та [PERSON] (далі - Споживач) було укладено договір про надання послуг № ЦО з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Договір), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язувався своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, гарячої води і водовідведення, а Споживач зобов`язувався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором (а. с. 30 - 36). Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі. Як визначено у п. 4.2.1 Договору, Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. Як визначено у ст. 322 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент укладення Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення № ЦО), порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Як визначено у ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як визначено у ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, відповідач зобов`язаний на виконання умов укладеного з ТОВ «Житло-Сервіс» договору сплачувати належним чином за надані позивачем послуги. Однак, відповідач, одержуючи житлово-комунальні послуги, за них не сплачував в установленому законом порядку. Так, згідно рахунку-попередження, відповідачу до сплати за централізоване опалення за березень 2017 року було нараховано 47 106,84 грн., за квітень 2017 року - 5 174,73 грн., з яких було сплачено 6 873,96 грн. (вартість послуг за ЦО за лютий 2017 року). Натомість, платежі за ЦО за березень та квітень 2017 року сплачені не були. Отже, загальна сума боргу [PERSON] за послуги з централізованого опалення складає 45 407,61 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за комунальні послуги, складеним ТОВ «Житло-Сервіс» (а. с. 5). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження оплати житлово-комунальних послуг у визначеному розмірі. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Житло-Сервіс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 45 407,61 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3624 (# 605221699511) від 18.11.2020 року. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги повністю, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 102,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved