Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

15.06.2022 року позивач звернувся до суду із позовом, яким просить розірвати його з [PERSON] шлюб. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони 28.04.2015 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дитини та поділу майна не має. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2022 року. Спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї не можливе. У зв`язку з викладеним, позивач просить укладений шлюб розірвати. Ухвалою суду від 16.06.2022 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності та підтримав позов у повному об`ємі. Сторона відповідача у судове засідання не з`явилась, надано до суду заяву, якою не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог. Просить не змінювати прізвище після розірвання шлюбу та зазначає, що причиною розлучення є дії та поведінка позивача. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. Судом встановлено, що 28.04.2015 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 217. Від даного шлюбу у подружжя є дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 21.05.2022 року), яка проживає разом із відповідачем. Сторони разом не проживають з січня 2022 року, спільне господарство не ведуть. Шлюбні відносини між ними припинені. Спору щодо утримання, виховання дитини та розподілу майна на даний час не мають. Відповідно до вимог ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.\~55\~СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права. Тому, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, слід постановити рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved