Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

07 лютого 2022 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом, у якому прохає: - визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , батьком дитини: [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Полтава Полтавської області у [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Кобеляцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести відповідні зміни до катового запису про народження [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Полтава Полтавської області у [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище [PERSON] на прізвище « [PERSON] »№ - стягнути з [PERSON] на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 992 гривні 40 копійок. Після отримання відомостей про місце реєстрації відповідачки у порядку, визначеному ст. 187 ЦПК України, ухвалою від 05 травня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 07 червня 2022 року; задоволено клопотання позивача про витребування з Кобеляцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] . [INFO] [PERSON] (далі - відповідачка) звернулася до Кобеляцького районного суду із зустрічною позовною заявою, в якій прохає - визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , та у зв`язку з цим внести до актового запису про народження № 156, складеного 19 жовтня 2021 року Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відповідні зміни щодо відомостей про батька дитини, але прізвище дитини залишити « [PERSON] »; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду цього позову і до досягнення дитиною повноліття; - допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; - стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, понесені нею по цій справі. 13 травня 2022 року, 08 червня 2022 року та 07 липня 2022 року третьою особою Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області подані однакові за змістом заяви з проханням справу розглядати у відсутності представника третьої особи, проти задоволення позову не заперечують, після розгляду справи та винесення рішення прохають направити копію рішення суду на їх адресу. Окрім того, 13 травня 2022 року третьою особою на виконання ухвали суду від 05 травня 2022 року надано суду повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] . Ухвалою від 07 червня 2022 року зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою від 27 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні 07 липня 2022 року. У судовому засіданні 07 липня 2022 року: - позивач та його представник заявлені [PERSON] вимоги підтримали, позовні вимоги відповідачки про стягнення аліментів визнали у повному обсязі, заперечували проти задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання батьківства щодо дитини зі збереженням прізвища « [PERSON] », прохали задовольнити позовні вимоги про визнання батьківства щодо дитини зі зміною прізвища дитини на « [PERSON] »; - відповідачка та її представник заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримали, заперечували проти задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання батьківства зі зміною прізвища дитини на « [PERSON] » та прохали задовольнити позовні вимоги про визнання батьківства щодо дитини зі збереженням прізвища « [PERSON] ». Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд робить такі висновки. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали у фактичних шлюбних відносинах з червня 2020 року по серпень 2021 року. [INFO] народилася спільна дитина позивача та відповідачки, син - [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження та Державному реєстрі актів цивільного стану громадян зазначені: батько - [PERSON] ; дата народження: пропущено; громадянство: громадянин України; мати - [PERSON] ; дата народження: [INFO] ; громадянство: громадянка України; РНОКПП [NUMBER] ; місце проживання: [ADDRESS] . Відомості про батька дитини до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та до свідоцтва про народження внесені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України З урахуванням заяв сторін у судовому засіданні та пояснень сторін, які були викладені у позовній заяві та зустрічному позові, перевіривши дійсність відповідних тверджень волевиявленню позивача та відповідачки та за відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, у судовому засіданні визнано обставинами, які визнаються учасниками справи, і не підлягають доказуванню, факт батьківства [PERSON] щодо дитини, [PERSON] , який народився [INFO] у місті Полтава Полтавської області у [PERSON] , та можливість [PERSON] сплачувати аліменти на утримання цієї дитини відповідно в розмірі, який заявлено у зустрічному позові. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 5 Сімейного кодексу України Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ст. 182 цього Кодексу передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи той факт, що відомості про батька дитини, [PERSON] , записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, факт батьківства [PERSON] щодо цієї дитини визнаний сторонами, жодним чином ними не оспорюється, а добровільність цього визнання підтверджується матеріалами цивільної справи, зокрема, поданими позивачем спільними фотографіями позивача з відповідачкою та/або з дитиною, роздруківками листування сторін, а також їх доводами у заявах по суті спору та поясненнями в судовому засіданні, слід дійти висновку, що позовна вимога [PERSON] про визнання його батьківства щодо дитини, [PERSON] , є такою, що підлягає задоволенню. З огляду на це слід виключити відомості про « [PERSON] , громадянина України» як батька дитини з актового запису, складеного 19 жовтня 2021 року за № 156 Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про народження [PERSON] (народився [INFO] в місті Полтава Полтавської області у [PERSON] ) та внести до актового запису, складеного 19 жовтня 2021 року за № 156 Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про народження [PERSON] (народився [INFO] в місті Полтава Полтавської області у [PERSON] ) відомості про батька дитини: « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ». З урахуванням вимог статті 182 Сімейного Кодексу України та обставин, встановлених під час судового розгляду, зокрема й визнання [PERSON] обов`язку утримувати дитину та його згоду із заявленим у зустрічному позові розміру аліментів, суд також вважає, що підлягає задоволенню вимога зустрічного позову [PERSON] про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку). З огляду на це слід стягнути з [PERSON] (громадянин України, РНОКПП [NUMBER] , народився [INFO] в с. Бутенки Кобеляцького району Полтавської області) на користь [PERSON] (громадянка України, РНОКПП [NUMBER] , народилася [INFO] в с. Трояни Кобеляцького району Полтавської області) аліменти на утримання дитини, [PERSON] , який народився [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду зустрічного позову, тобто, 06 червня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, судовому захисту підлягають лише ті права, свободи чи інтереси особи, які є порушеними, невизнаними або оспорюваними. [PERSON] не доведено, що її права, свободи чи інтереси особи були порушені, невизнані чи оспорені. Питання визнання батьківства [PERSON] відносно дитини нею не ставилося до ініціювання позову останнім, а тому зазначена вимога зустрічного позову за своїм змістом і суттю є частковим запереченням проти вимоги первісного позову, а не самостійною позовною вимогою. Про таку правову природу цієї вимоги додатково свідчать пояснення представника [PERSON] , надані у судовому засіданні, відповідно до яких вказана вимога була заявлена з метою забезпечити визнання батьківства [PERSON] щодо дитини у разі відмови останнього від свого позову. Тобто, заявлення цієї вимоги не пов`язане із захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів особи, а було спрямоване на унеможливлення вчинення позивачем за первісним позовом певних процесуально значимих дій, що свідчить про безпідставність заявлення відповідної позовної вимоги. Тому позовна вимога [PERSON] про визнання [PERSON] батьком дитини (хоча і є аналогічною позовним вимогам [PERSON] у частині питання батьківства) не може бути задоволена як така, що є безпідставною та не спрямованою на захист будь-яких порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, судом встановлено, що фактично єдиним спором між сторонами є прізвище дитини, яке позивач прохає змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », тоді як відповідачка проти цього заперечує. Вирішуючи це питання суд виходить із такого. Статтею 145 СК України визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частин 3,5 ст. 148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. За приписами ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батько та матір дитини мають різні прізвища - « [PERSON] » і « [PERSON] » відповідно. Позивач та відповідачка не дійшли згоди щодо того, яке прізвище повинно бути визначене дитині. Наразі, відповідно до актового запису про народження, прізвище дитини визначене як « [PERSON] ». Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає або навпаки, не відповідає, її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини. Обґрунтування вимоги про зміну прізвища дитини позивач фактично зводить лише до позиції, що він є біологічним батьком, а його син є продовжувачем роду батька, а тому повинні бути внесені відповідні зміни у прізвищі дитини. Будь-яких інших об`єктивних обставин, які б підтверджували необхідність зміни прізвища дитини, [PERSON] не наведено. Водночас, позивачем жодним чином не доведено та не було вжито жодних заходів для доведення того, що така зміна буде відповідати інтересам дитини. Натомість, твердження відповідачки про те, що дитина проживає з нею у великій родині в оточенні осіб з прізвищем « [PERSON] » є аргументом, який варто прийняти як такий, що відповідає інтересам дитини. Дитина ідентифікує себе в першу чергу з прізвищем осіб, які оточують її більшу частину часу, а тому зміна прізвища може негативно вплинути на емоційний стан дитини, крім того, відмова у задоволенні позову в цій частині, жодним чином не вплине на обсяг прав, інтересів та обов`язків позивача щодо дитини. Верховний Суд у постанові від 15.04.2020 року у справі № 365/322/17 вказав, що оскільки дитина від народження проживає з матір`ю та має прізвище матері, позивачем не доведено необхідність такої зміни, а також того, що зміна прізвища буде відповідати її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку. З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги в частині внесення змін в актовий запис щодо зміни прізвища дитини не можуть бути задоволені, оскільки це не відповідатиме інтересам дитини. Стосовно заявленої вимоги щодо зобов`язання третьої особи внести зміни до катового запису про народження дитини та видати свідоцтво про народження, суд виходить з того, що вчинення вказаних дій є виключно дискреційними повноваженнями органів державної реєстрації актів цивільного стану. Дискреційні повноваження - це сукупність прав і обов`язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта. Як вбачається зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. У відповідності до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. Відповідно до п.2.16.4., п.2.1.6 Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до п.2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у п.2.28 цього розділу. Згідно зі ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Отже, для внесення відповідних змін та отримання нового свідоцтва про народження дитини, позивачеві буде необхідно звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому чинним законодавством. Більше того, суд звертає увагу на те, що визначення у рішенні суду обов`язку особи, яка не була відповідачем у справі, порушує принципи цивільного судочинства. Виходячи з наведеного суд має підстави для відмови у задоволенні вказаної позовної вимоги. Щодо розподілу судових витрат суд враховує, що під час судового засідання представником відповідачки подана заява у порядку, визначеному частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, про надання протягом п`яти днів після ухвалення рішення доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу по цій цивільній справі. З огляду на зазначене та зважаючи на положення статті 246 Цивільного процесуального кодексу України, для вирішення питання про судові витрати слід призначити судове засідання.

Outcome: partial