Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території в сумі 5340,00 грн основного боргу, 845,06 грн інфляційних втрат, 210,06 грн 3% річних, 276,07 грн. та витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову, позивач вказує на те, що [PERSON] є власником паркомісця за адресою: [ADDRESS] . Позивачем 12.04.2021 відповідачу була надіслана пропозиція укласти договір про надання послуг. Проте відповідач не підписала та не направила позивачу примірника вказаного договору, чим умисно ухиляється від підписання зазначеного договору. Відповідач постійно користується належним їй паркомісцем та ігнорує вимоги позивача щодо укладання договору. За період з 01.09.2018 по 01.04.2021 включно в результаті несплати за надані послуги за відповідачем утворився борг в розмірі 5340,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач вчасно не виконує свої зобов`язання щодо оплати за отримані послуги, наявні підстави для стягнення з неї зазначеного боргу з урахування інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, за несвоєчасне внесення платежів відповідач зобов`язана сплатити пеню, яка становить 276,07 грн. На підставі викладеного, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді від 25.11.2021 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. До суду 20.12.2021 відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечувала проти позовних вимог, оскільки жодної пропозиції щодо укладання договору з позивачем не одержувала та сплачувала оплату за парко місце за встановленим тарифом. До суду 28.12.2022 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.09.2018 по 01.12.2021 у сумі 5880,00 грн., а також інфляційну складову боргу у сумі 848,72 грн., 3% річних у сумі 212,78 грн., пеню у сумі 278,79 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві та просила суд відмовити у задоволенні позову. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Суд встановив, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності ТОВ "БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1" є надання інших індивідуальних послуг (основний), допоміжне обслуговування наземного транспорту. Відповідно до договору купівлі-продажу машиномісця від 21.07.2017 [PERSON] на праві приватної власності має машиномісце № [NUMBER] , яке розташоване в секції номер 2 підземної автостоянки по [ADDRESS] . Позивачем 12.04.2021 відповідачу була надіслана пропозиція укласти договір про надання послуг. Згідно із розрахунком, наданим позивачем станом на 01.12.2021 заборгованість за утримання паркінг, становить 5880,00 грн, 848,72 грн інфляційних втрат та 212,78 грн - 3 % річних. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом норми ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. При цьому, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує (ч. 4 цієї статі). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. У відповідності до норм ст.ст. 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частинами 1, 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. В той же час, позивач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач отримала пропозицію позивача щодо укладання відповідного договору на обслуговування належного їй паркомісця. Судом також встановлено, що з липня 2017 року по дату подання позовної заяви до суду відповідач сплачувала послуги позивачу у розмірі 240,00 грн за утримання паркомісця. Зазначений факт позивачем не заперечується, що дає підстави суду вважати, що приймаючи платежі від відповідача, останній погодився із зазначеним розміром послуг. В якості доказу направлення відповідачу проєкту договору на обслуговування паркомісця позивач надав опис вкладення у цінний лист, отриманий установою поштового зв`язку 12.04.2021 (а.с. 17). Суд не приймає зазначений документ в якості належного доказу направлення пропозиції, оскільки з нього неможливо встановити пропозиція якого змісту направлялася відповідачу, а також відсутній текс договору, з якого можна було б встановити його умови та їх відповідність заявленим позовним вимогам. Крім того, серед наданих позивачем інших документів відсутні докази отримання відповідачем пропозиції на укладення договору на обслуговування паркомісця, водночас остання категорично заперечує факт отримання нею такої пропозиції. У зв`язку з наведеним суд не вважає доведеним позивачем факт отримання відповідачем пропозиції про укладення договору на обслуговування паркомісця, а отже і факт умисного ухилення відповідача від укладення відповідного договору. Також суд не приймає як доказ вимогу № б/н від 31.03.2021 (а.с. 29), оскільки з її змісту вбачається, що вона не є пропозицією на укладення договору на обслуговування паркомісця, а навпаки, в ній зазначається про вимогу до [PERSON] сплатити заборгованість по укладеному між нею та ТОВ "БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1" договору про надання послуг по обслуговуванню й участі у витратах по утримання підземної автостоянки і прилягаючої території по паркомісцю № 46. Проте як встановлено судом і не заперечується сторонами, такий договір між ними укладеним не був. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з його недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed