Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що вона здійснює підприємницьку діяльність в якості фізичної особи-підприємця, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис № 2009100000000000795 від 04.12.2020. Згідно укладених договорів оренди, для здійснення підприємницької діяльності, [PERSON] користується двома транспортними засобами Mercedes Sprinter 313 CDI, д.н.з. [NUMBER] та Volkswagen Transporter, д.н.з. [NUMBER] . 16 серпня 2021 року вона прийняла на посаду водія [PERSON] згідно наказу № 3-К. 06 вересня 2021 року, здійснюючи доставку товару, близько 15:45 год. в місті Черкаси по вулиці Пастерівська, 106, [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Land Cruser, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався з правого боку, чим порушив п. 13.3 ПДР України. \~ \~ \~ \~ В ході даної події, проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння з застосуванням приладу «Драгер» ARHJ-0258, тест № 777, який показав результат 1.94 проміле, тобто [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 28.10.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. Під час вказаної ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема і автомобіль позивача. Згідно Звіту суб`єкта оціночної діяльності № А09-43 від 12.10.2021, вартість матеріального збитку завданого автомобілю Volkswagen Transporter, д.н.з. [NUMBER] становить 22 001,48 грн. 08 вересня 2021 року, продовжуючи виконувати свої трудові обов`язки, в місті Черкаси по вулиці Віталя Вергая, 7, близько 11:45 год. [PERSON] керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції і швидкості та скоїв зіткнення з транспортним засобом Opel, д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду та після вчинення зіткнення залишив місце пригоди. Вказаними діями порушив вимоги п.п. 12.1., 13.1., 2.3.6) та 2.10.а) Правил дорожнього руху. Після виявлення водія працівниками поліції того ж дня, в [ADDRESS] , близько 12:10 год. вдруге проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння приладом «Драгер» ARHJ-0275, тест № 610, який і цього разу констатував факт алкогольного сп`яніння з результатом 2,67 проміле. Постановами Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.11.2021 та 10.11.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 1224, ст. 124 КУпАП. В ході ДТП від 08.09.2021 транспортні засоби учасників пригоди зазнали матеріальних збитків, зокрема і другий автомобіль Позивача. Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності № А09-51 від 03.12.2021, вартість матеріального збитку завданого автомобілю Mercedes Sprinter 313 CD1, д.н.з. [NUMBER] становить 70 911,61 грн. За виготовлення звітів про оцінку автомобілів позивачем сплачено 7 000 грн. на користь суб`єкта оціночної діяльності ФОН [PERSON] . Після вказаних подій, [PERSON] звільнено з посади водія у зв`язку з перебуванням на роботі в нетверезому стані згідно наказу № 4-к від 15.09.2021 за пунктом 7 статті 40 КЗпП України. Станом на дату подання позову відповідачем не сплачено 99 913,09 грн. Тому просить, стягнути з відповідача на її користь 99\~913,09 грн. матеріальної шкоди та понесені судові витрати. 03 лютого 2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Адвокат позивача Драченко В.В. до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзивну на позовну заяву до суду не подавав. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. З письмової згоди адвоката позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що позивач здійснює підприємницьку діяльність в якості фізичної особи-підприємця, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис № 2009100000000000795 від 04.12.2020. Згідно укладених договорів оренди, для здійснення підприємницької діяльності, [PERSON] користується двома транспортними засобами Mercedes Sprinter 313 CDI, д.н.з. [NUMBER] та Volkswagen Transporter, д.н.з. [NUMBER] . 16 серпня 2021 року позивач прийняла на посаду водія [PERSON] згідно наказу № 3-К. 06 вересня 2021 року, здійснюючи доставку товару, близько 15:45 год. в місті Черкаси по вулиці Пастерівська, 106, [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Land Cruser, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався з правого боку, чим порушив п. 13.3 ПДР України. \~ \~ \~ \~ В ході даної події, проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння з застосуванням приладу «Драгер» ARHJ-0258, тест № 777, який показав результат 1.94 проміле, тобто [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 28.10.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. Під час вказаної ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема і автомобіль позивача. Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності № А09-43 від 12.10.2021, вартість матеріального збитку завданого автомобілю Volkswagen Transporter, д.н.з. [NUMBER] становить 22 001,48 грн. 08 вересня 2021 року, продовжуючи виконувати свої трудові обов`язки, в місті Черкаси по вулиці Віталя Вергая, 7, близько 11:45 год. [PERSON] керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції і швидкості та скоїв зіткнення з транспортним засобом Opel, д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду та після вчинення зіткнення залишив місце пригоди. Вказаними діями порушив вимоги п.п. 12.1., 13.1., 2.3.6) та 2.10.а) Правил дорожнього руху. Після виявлення водія працівниками поліції того ж дня, в [ADDRESS] , близько 12:10 год. вдруге проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння приладом «Драгер» ARHJ-0275, тест № 610, який і цього разу констатував факт алкогольного сп`яніння з результатом 2,67 проміле. Постановами Соснівського районного суду міста Черкаси від 04.11.2021 та 10.11.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 1224, ст. 124 КУпАП. В ході ДТП від 08.09.2021 транспортні засоби учасників пригоди зазнали матеріальних збитків, зокрема і другий автомобіль Позивача. Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності № А09-51 від 03.12.2021, вартість матеріального збитку завданого автомобілю Mercedes Sprinter 313 CD1, д.н.з. [NUMBER] становить 70 911,61 грн. За виготовлення звітів про оцінку автомобілів позивачем сплачено 7 000 грн. на користь суб`єкта оціночної діяльності ФОН [PERSON] . Після вказаних подій, [PERSON] звільнено з посади водія у зв`язку з перебуванням на роботі в нетверезому стані згідно наказу № 4-к від 15.09.2021 за пунктом 7 статті 40 КЗпП України. Станом на дату подання позову відповідачем не сплачено 99 913,09 грн. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень частин 1, 2, 4 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Положеннями ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. При цьому, трудові відносини між роботодавцем і працівником, у зв`язку зі специфікою виконуваних останнім трудових обов`язків, передбачають покладення на працівника в тому числі і матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну майну, інтересам роботодавця тощо. Загальні підстави й умови матеріальної відповідальності працівників містить ст. 130 Кодексу Законів про працю України. Так, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Чинне трудове законодавство передбачає обмежену матеріальну відповідальність (у межах середнього місячного заробітку) та повну матеріальну відповідальність (відповідно до ст. 132 та ст. 134 КЗпП). Положенням статті 132 КЗпП України закріплено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Пунктом 4 статті ст. 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, зокрема у випадках, коли шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані. Враховуючи викладене, оскільки відповідач, під час виконання трудових обов`язків, допустив порушення правил дорожнього руху та пошкодив автомобілі свого роботодавця, при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння, він має відшкодувати ФОП [PERSON] 99 913,09 грн., у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved