Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Сатанівської селищної ради в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані за вказівкою матері згідно до ч.1 ст.135 СК України. З 12.08.2021 новонароджена дитина за заявою матері знаходиться в КНП «Хмельницький спеціалізований будинок дитини». Протягом шести місяців мати не створила належні умови для проживання дитини, 21.02.2022 вона звернулась з заявою щодо продовження перебування малолітнього сина в КНП «Хмельницький спеціалізований будинок дитини» ще на три місяці. Відділом служби у справах дітей, відділом соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю Сатанівської селищної ради, спільно з старостою Бубнівського старостинського округу, керівником центру надання соціальних послуг Сатанівської селищної ради здійснювались обстеження умов проживання [PERSON] 13.08.2021, 29.10.2021, 05.05.2022, складено відповідні акти, згідно яких умови для проживання є незадовільними. На протязі усього перебування дитини у спеціалізованому будинку мати не відвідує дитину, не цікавиться її розвитком та станом здоров`я матеріальну допомогу не надає. За весь час перебування дитини в дитячому будинку, відповідач не змінила свою поведінку та відношення до виховання малолітнього сина, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. В судове засіданні представник позивача не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про що стверджує власноручний підпис [PERSON] у розписці, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає причини неявки відповідачки в судове засідання неповажними. Відповідно до ч.3ст. 211, ч.1ст.223, ч.1ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані за вказівкою матері згідно до ч.1 ст.135 СК України. За заявою [PERSON] . Виконавчим комітетом Сатанівської селищної ради було прийнято рішення №121/2021 від 12.08.2021 «Про влаштування дитини в КНП «Хмельницький спеціалізований будинок дитини» терміном на шість місяців. Однак, протягом шести місяців мати не створила належні умови для проживання дитини, 21.02.2022 вона звернулась з заявою щодо продовження перебування малолітнього сина в КНП «Хмельницький спеціалізований будинок дитини» ще на три місяці. Виконавчим комітетом Сатанівської селищної ради було прийнято рішення №19/2022 від 21.03.2022 «Про продовження терміну перебування дитини в КНП «Хмельницький спеціалізований будинок дитини», так, як умови проживання не змінились. Згідно актів обстеження умов проживання [PERSON] від 13.08.2021, 29.10.2021, 05.05.2022 відділом служби у справах дітей, відділом соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю Сатанівської селищної ради, спільно з старостою Бубнівського старостинського округу, керівником центру надання соціальних послуг Сатанівської селищної ради встановлено, що умови для проживання є незадовільними. Згідно листів КНП «Хмельницький спеціалізований будинок дитини» 3144 від 17.02.2022, №452 від 09.05.2022, №676 від 14.07.2022 вбачається, що мати дитину в закладі не відвідує, не цікавиться її розвитком та станом здоров`я, матеріальну допомогу не надає. [PERSON] негативно характеризується за місцем проживання: брехлива, до роботи не навчена, проживає в антисанітарних умовах, на зауваження не реагує. 20.05.2022 [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання [PERSON] , [INFO] . 27.06.2022 рішенням виконавчого комітету Сатанівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вивчені матеріали дають підстави стверджувати, що поведінка [PERSON] відносно її малолітнього сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Висновків щодо зміни своєї поведінки та ставлення до дитини [PERSON] не зробила, незважаючи на спроби змінити її ставлення як з боку органу опіки та піклування, так і з боку суду. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини згідно ст. 182 СК України. Згідно положень ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути 1984,80 грн. судового збору.

Outcome: approved