Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

\~Представник позивача\~звернулась до\~суду із\~зазначеним позовом,\~в якому\~просить стягнути\~солідарно з\~відповідачів на\~користь позивача\~заборгованість по\~оплаті за\~послугу з\~централізованого опалення\~за період\~з 01.01.2016\~року по\~01.06.2019\~року у\~розмірі 42102\~грн.\~86\~коп.,\~а також\~понесені витрати\~зі сплати\~судового збору\~у розмірі\~1921\~грн.\~00\~коп.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~вказано,\~що на\~виконання своєї\~статутної мети\~КПТМ «Криворіжтепломережа»\~здійснює постачання\~теплової енергії\~відповідачам за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Так як\~будинок [ADDRESS] \~є багатоповерховим,\~опалення до\~квартири [ADDRESS] \~здійснюється від\~транзитних трубопроводів\~будинку і\~є невід`ємною\~частиною системи\~опалення вказаного\~будинку,\~що свідчить\~про те,\~що відповідачі\~отримують теплову\~енергію.\~Однак,\~у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами як споживачами послуг з централізованого опалення своїх зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за надані послуги, у них за період з 01.01.2016\~року по\~01.06.2019 року виникла заборгованість у розмірі 42102 грн. 86 коп. З метою стягнення вказаної заборгованості позивачем на адресу відповідачів було направлено лист з повідомленням про стан заборгованості та вимогою її погашення. Проте до теперішнього часу заборгованість відповідачами не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Заочним рішенням\~Саксаганського районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 30.04.2020\~року позовні\~вимоги Комунального\~підприємства теплових\~мереж «Криворіжтепломережа»\~були задоволені,\~а саме\~ухвалено стягнути\~солідарно з\~ [PERSON] та\~ [PERSON] на\~користь Комунального\~підприємства теплових\~мереж «Криворіжтепломережа»\~суму заборгованості\~за теплову\~енергію за\~період з\~01.01.2016\~року по\~01.06.2019\~року у\~розмірі 42102\~грн.\~86\~коп.,\~а також\~судовий збір\~у розмірі\~1921\~грн.\~00\~коп.\~з кожного\~відповідача окремо\~по 960\~грн.\~50\~коп.\~ Однак, ухвалою цього ж суду від 16.06.2021 року зазначене судове рішення було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідачів ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, але матеріали справи містять її письмову заяву, в якій вона підтримала надані нею заперечення проти позову та просила суд розглянути справу за її відсутності. Так, згідно наданих відповідачем [PERSON] заперечень проти позову, не підписаних при цьому особою, яка їх подає, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки вона фактично не користувалась наданими послугами, позаяк відповідач [PERSON] , який не є ні співвласником квартири по утриманню якої утворився борг, ні зареєстрованим у ній, чинить перешкоди у доступі до квартири. Окрім того, зазначає, що матеріали справи не містять даних про направлення на її адресу типового договору про надання послуг. Відповідач [PERSON] , про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , а саме 1/3 її частки, що убачається з рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2021 року та сторонами не заперечується (а.с.59-63). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за вих. №01.16-13/1/2598 від 27.12.2019 року, [PERSON] з 02.03.2006 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Згідно листа щодо надання інформації щодо зареєстрованої особи за вих. №01.16-12/4215 від 28.12.2019 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 09.09.1985 року по 12.07.2018 року, знятий з реєстрації за рішенням суду (а.с.22). Згідно актів,\~наданих позивачем,\~в опалювальних\~сезонах 2016-2017\~р.р., 2017-2018\~р.р., 2018-2019\~р.р., до житлового будинку [ADDRESS] , відтак і до спірної квартири, по утриманню якої утворився борг, подавалось теплопостачання та відповідно вимикалось по закінченню опалювального сезону (а.с.8-13). Відповідно до\~ст. 714 ЦК України\~ за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, що виникли між сторонами, регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні\~послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. В даному випадку застосовується до 01.05.2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV, а з 01.05.2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII. Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про комунальні послуги»\~індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Раніше редакція\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, а саме ч. 1 визначала, що споживач - це, зокрема, фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року\~споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За положеннями ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року\~індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, положеннями статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Крім того, відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих споживачем житлово-комунальних послуг. Вказана правова\~позиція висловлена\~Верховним Судом\~України у\~постанові від\~20.04.2016\~року у\~справі №6-2951цс15\~та підтверджена\~у постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 20.09.2018\~року у\~справі №751/3840/15-ц,\~а також постановах Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 року у справі №210/5796/16-ц, від 18.12.2019 року у справі №522/2625/16-ц, від 25.03.2020 року у справі №211/3347/18-ц. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не як право сторін. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~від 24.06.2004 року та п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 6 ст.\~19\~Закону України\~«Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно\~здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року №630, зі змінами та доповненнями, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. У відповідності до п. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Отже, судом, із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, встановлено, що за період часу з 01.01.2016 року по 01.06.2019 року заборгованість за адресою: [ADDRESS] , за надані послуги з централізованого опалення склала 42102 грн. 86 коп. (а.с.6-7) та яка підлягає стягненню в примусовому порядку. Між тим, суд враховує, що відповідно до відомостей щодо реєстрації місця проживання відповідачів, які містяться в матеріалах справи, відповідач [PERSON] був зареєстрований у квартирі, по утриманню якої утворився борг, до 12.07.2018 року, у зв`язку з чим, вважає за доцільне стягнути з нього солідарно з відповідачем [PERSON] заборгованість за централізоване опалення саме за період з 01.01.2016 року по 12.07.2018 року у розмірі 30458 грн. 66 коп., а за період з 12.07.2018 року по 01.06.2019 року у розмірі 11644 грн. 20 коп. з відповідача [PERSON] . Разом з тим, суд приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] щодо того, що вона не мала доступу до квартири, про що також зазначалось у рішенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2021 року, однак у даному випадку вважає за необхідне зазначити наступне. Так, ст. 322 ЦК України\~покладає на власника майна тягар його утримання. Зокрема, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Оскільки належна, зокрема, відповідачу [PERSON] , квартира розташована у багатоквартирному будинку, під`єднана до єдиної централізованої системи теплопостачання, від користування якої відповідач не відмовлялась у встановленому законом порядку, вона зобов`язана нести витрати по її утриманню, в тому числі з надання послуг по її обігріву, а відтак надання таких послуг та їх оплата не залежать від того проживає власник у цій квартирі чи ні. Такий правовий висновок висловлено в постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі №638/11034/15, від 02.04.2020 року у справі №757/29813/17. Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 1921 грн. 00 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача [PERSON] у розмірі 1226 грн. 14 коп. та з відповідача [PERSON] у розмірі 694 грн. 86 коп. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial