Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Мишковську Т.М., звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , Державного реєстратора Томашпільської районної державної адміністрації Штифурко О.Д., третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А., приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б., [PERSON] про скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсними та скасування договорів купівлі продажу та дарування зі скасуванням рішень державних реєстраторів приватних нотаріусів про державну реєстрацію права власності, та припинення права власності, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила: скасувати рішення державного реєстратора Томашпільської РДА Штифурко О.Д., індексний номер 53580294 від 07.08.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» та туалету, за [PERSON] та припинити його право власності на вказане майно; визнати недійсним та скасувати договір купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом ВМНО Лукашенком В.Б. від 23.09.2020 за № 5869. Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ВМНО Лукашенка В.Б. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 54218980 від 23.09.2020 на квартиру [ADDRESS] , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету та припинити право власності [PERSON] на вказане майно; визнати недійсним та скасувати договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом ВМНО Кметюк С.В. від 22.10.2020 за № 1891. Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ВМНО Кметюк С.В. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 54710747 від 22.10.2020 на квартиру [ADDRESS] , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету та припинити право власності [PERSON] на вказане майно. Позов мотивовано тим, що [PERSON] (надалі позивач) є власником квартири [ADDRESS] . Згідно проектної документації у будинку [ADDRESS] наявне допоміжне приміщення колясочна (нежитлове приміщення). Згідно з Додатком № 2 до Договору № 70 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.01.2019, укладеного співвласниками будинку з МКП «УК «Господар Люкс», у п. 1, в загальних відомостях будинку, з поміж іншого вказано: кількість квартир [ADDRESS] , кількість нежитлових приміщень 0. У п. 2 цього Договору наведено: відомості про площу об`єкта вказано загальну площу квартир у будинку 2143,44 кв.м., загальна площа нежитлових приміщень у будинку 0 кв.м. У п. 3 цього Договору зазначено, площа колясочних комор, тощо 0 кв.м., площа інших технічних приміщень відсутні. Попри це, в додатку № 1 до цього Договору список співвласників будинку [ADDRESS] і площа квартир та приміщень, що перебувають у власності, в загальній нумерації значиться 37 квартир, серед яких, зокрема квартира під номером [ADDRESS] , загальною площею 8,1 кв.м. власником якої значився [PERSON] . З`ясовуючи підстави проживання людей у допоміжному приміщенні (колясочній) позивач з відповіді директора департаменту ЖКГ ВМР, з`ясувала, що мешканці нежитлового приміщення (колясочної) проживають безпідставно, на вимогу уповноважених осіб, будь яких документів, які б засвідчували право на проживання не пред`явили. З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної частини щодо об`єкта нерухомого майна багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , станом на 05.03.2020, відомості щодо приміщення 4 А (колясочну) відсутні. З листа КП «ВМБТІ» від 25.05.2020 № 2482, позивач встановила, що станом на 21.05.2020 технічна інвентаризація приміщення 4 А не проведена. Разом з цим, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 223392489 від 10.09.2020 позивачу стало відомо, що 07.08.2020 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Томашпільської РДА Штифурко О.Д. за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на приміщення 4-А у будинку [ADDRESS] , як на квартиру, площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» та туалету. Підставою для державної реєстрації речового права [PERSON] на спірне приміщення стали: технічний паспорт б/н від 06.07.2020 ФОП « [PERSON] »; договір найму житла б/н від 17.12.2009, виданий МКП «ЖЕК № 7»; довідка № 15 від 09.01.2009 видана МКП «УК «Господар Люкс»; акт б/н від 09.01.2020, виданий членами комісії. Згідно інформації від 23.09.2020 наданої ВМР Міським КП «УК «Господар Люкс» остання договір найму на квартиру [ADDRESS] не видавала, окрім того, станом на 17.12.2009 МКП «ЖЕК № 7» не обслуговував багатоквартирний будинок [ADDRESS] . Окрім того наведене МКП не видавало довідку № 15 від 09.01.2020 з будь якою інформацією по спірній квартирі. Позивач зазначає, що співвласники будинку не надавали згоди на передачу у власність третіх осіб, спірне нежитлове приміщення колясочної. Як стало відомо позивачу з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.02.2022 [PERSON] відчужив спірне майно на користь [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Лукашенко В.Б. від 23.09.2020 № 5869. В свою чергу [PERSON] відчужив спірне приміщення на користь [PERSON] на підставі Договору дарування від 22.10.2020 № 1891, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Кметюк С.А. Зазначаючи про наявність вказаних обставин та наведених доказів, а також на те, що спірне, первинно нежитлове, приміщення колясочної, відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є допоміжним нежитловим приміщенням багатоквартирного будинку загального користування та відповідно спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, зазначаючи про порушення прав позивача, як співвласника спільного майна багатоквартирного будинку, а також на незаконність та безпідставність первинної державної реєстрації права власності на спірне приміщення, як на квартиру за [PERSON] , а як наслідок і незаконність послідуючої державної реєстрації права як [PERSON] так і [PERSON] (похідні вимоги), посилаючись як на підставу своїх вимог на норми ст.ст. 1, 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ст. 50 ЖК України, ст.ст.202, 203, 215, 216, 236, 355, 382, 655, 656, 657, 658 ЦК України, ст.ст. 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» просила позов задоволити у повному обсязі та вирішити питання судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2021 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Роз`яснено учасникам справи право на подання заяв по суті спору. Витребувано в КП «ВМБТІ» матеріали інвентарної справи на житловий багатоповерховий будинок [ADDRESS] ; витребувано від Томашпільської районної державної адміністрації матеріали реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 64 т. 1) 20.12.2021 на адресу Вінницького міського суду Вінницької області надійшли докази затребувані у КП «ВМБТІ» матеріали інвентаризаційної справи № 644 на об`єкт нерухомого майна, багатоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] . (а.с. 85 т. 1). 07.02.2022 на адресу Вінницького міського суду Вінницької області надійшли докази затребувані у Томашпільської РДА матеріали реєстраційної справи на квартиру [ADDRESS] . (а.с. 121 126 т. 1). 11.02.2022 на адресу Вінницького міського суду Вінницької області надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Чернілевської Р.В., доводи якого зводяться до наступного. Сторона відповідача [PERSON] з позовом не погоджується та в його задоволенні просить суд відмовити з наступних підстав. [PERSON] відповідно до договору дарування від 22.10.2020 є власником житлової квартири [ADDRESS] . Ця квартира є самостійним приміщенням з окремим особовим рахунком на сплату комунальних послуг. Об`єкт нерухомості обладнаний приладами обліку гарячої та холодної води. [PERSON] з часту набуття вказаного нерухомого майна у власність здійснює його утримання. З огляду на те, що у спірному приміщенні відсутні інженерні мережі, призначені для забезпечення експлуатації будинку, відповідач не вважає, що спірне приміщення є приміщенням загального користування. Представник [PERSON] вважає, що для визначення приміщення допоміжним, необхідним є доведення того факту, що без доступу до спірного об`єкта неможлива експлуатація будинку. Зі змісту загальних відомостей про будинок від 01.01.2019, який є додатком до Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.01.2019, спірне приміщення не входить до загальної площі допоміжних приміщень, отже станом на той час, що передував проведенню державної реєстрації права власності, спірне приміщення не входило до переліку допоміжних приміщень, а тому представник вважає, що непідтвердженими є доводи позивача, що це майно належить на праві спільної сумісної власності співвласникам житлових квартир у будинку. З огляду на викладене представник відповідача вважає, що позивачем перед судом не доведено наявності її порушеного права чи законного інтересу на спірне приміщення відповідачем, який підлягає захисту в судовому порядку. (а.с. 130 133 т. 1). Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять. Протокольною ухвалою суду (без винесення окремого процесуального документу) від 25.04.2022 прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про зміну предмету позову. (а.с. 195 т. 1). Ухвалою суду від 25.04.2022 клопотання представника позивача адвоката Мишковської Т.М. задоволено, залучено до участі у справі, в якості третіх особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів [PERSON] та приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б., роз`яснено останнім їх право на подання заяв по суті справи (пояснень). (а.с. 198 т. 1). Ухвалою суду від 23.05.2022 клопотання представника позивача задоволено, витребувано в приватного нотаріуса Вінницького МНО Лукашенка В.Б. належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо посвідчення 23.09.2020 року за реєстровим №5869 договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , за реєстровим №1891, покупцем за яким був [PERSON] ; витребувано в приватного нотаріуса Вінницького МНО Кметюк С.А. належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо посвідчення 22.10.2020 за реєстровим №1891 договору дарування квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , встановлено строк для подання витребуваних доказів. (а.с. 220 т. 1) Затребувані ухвалою суду від 23.05.2022 докази на адресу суду надійшли 03.06.2022 та 06.06.2022 відповідно. (а.с. 1 45 т. 2) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2022 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні по суті. (а.с. 219 т. 1). В судовому засіданні 14.06.2022 представник позивача [PERSON] позов підтримала з тих же підстав, що наведено у позовній заяві, з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Просила позов задоволити. Додатково зазначила, що при первинній реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] державним реєстратором допущено цілий ряд порушень вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документів, які б в розумінні закону, могли стати підставою для державної реєстрації права [PERSON] на спірне приміщення державному реєстратору [PERSON] не представлено. Документів, які б свідчили про переведення нежитлового приміщення в житлове державному реєстратору не представлено. За наведених обставин державний реєстратор мав би відмовити в проведенні державної реєстрації речового права [PERSON] на спірне приміщення. Інші позовні вимоги просила задоволити як похідні. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Чернілевська Р.В. заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що наведено у її відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що залучений судом до участі у справі в якості третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , на її переконання, мав би виступати відповідачем у справі, оскільки він є стороною двох договорів (купівлі продажу та дарування), які позивач просить визнати недійсними та скасувати, а також скасувати державну реєстрацію його ( [PERSON] ) права на спірне приміщення. Окрім того зазначила, що стороною позивача не надано доказів того, що спірне приміщення, первинно було запроектовано як колясочна, чи інше нежитлове чи додаткове приміщення загального користування. На запитання суду яким чином обліковується споживання [PERSON] електроенергії в спірному приміщенні представник відповідача [PERSON] повідомила, що їй про такі обставини детально невідомо, однак їй відомо, та це вбачається з представлених до відзиву доказів, що [PERSON] , щомісячно за електроенергію платить, згідно виставлених рахунків, фіксовану суму в розмірі 63 грн. 75 коп. Відповідач [PERSON] згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради в реєстрі територіальної громади м. Вінниця не зареєстрований. З огляду на викладене неодноразово повідомлявся про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином через офіційний веб портал «Судова влада України». З в судове засідання не з`явився, однак в розумінні процесуального закону вважається таким, що належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. (а.с. 63 т. 1). Відповідач Державний реєстратор Томашпілської РДА Штифурко О.Д., в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. З приводу рішення по суті спору покладається на розсуд суду. (а.с. 108 т. 1). Третя особа приватний нотаріус Кметюк С.А. в судове засідання не з`явилась, неодноразово повідомлялась судом про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа приватний нотаріус Лукашенко В.Б. в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з приводу рішення поклався на розсуд суду. (а.с. 213 т. 1). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання. Конверти з судовою кореспонденцією повертались до суду з відміткою на довідці Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 211, 212, 233 т. 1). Враховуючи наведене, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність учасників справи, які до суду не з`явились, оскільки судом виконано вимоги процесуального закону щодо їх належного повідомлення. Суд, заслухавши представника позивача, та представника відповідача [PERSON] адвоката Чернілевську Р.В., дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом з матеріалів інвентаризаційної справи № 644 на 9 поверховий багатоквартирний житловий будинок, що по [ADDRESS] , вказаний будинок було збудовано в 1983 році, та при введенні його в експлуатацію він мав номер 56а. (ар. 9 інвентаризаційної справи (надалі і.с.) З матеріалів вказаної інвентаризаційної справи судом також встановлено, що позивач у справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] цього будинку, площею 59,9 кв.м., її право в КП «ВМБТІ» зареєстровано згідно Договору купівлі продажу від 12.05.2004, реєстровий номер 1721. (ар. 6, 52 і.с.). Як слідує з поверхового плану першого поверху будинку [ADDRESS] на схематичному відображенні приміщень першого поверху наявне нежитлове приміщення позначене римською цифрою VІ, площею 8,1 кв.м., з розмірами стін 2,42 м. на 3,36 м., яке межує зі стіною квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу [PERSON] . В переліку житлових приміщень першого поверху цього будинку (чотирьох квартир, з порядковими номерами з № [ADDRESS] , спірне приміщення не значиться (ар. 11 і.с.). Як встановлено судом з експлікації площ приміщень першого поверху будинку, що по [ADDRESS] , під номером VІ значиться приміщення з назвою комора двірника «кладовая дворника» розмірами 3,36х2,42=8,1 кв.м. Аналогічну інформацію містить також ескіз побудови 1 го поверху вказаного житлового будинку (ар. 22, 37 і.с.) Загалом по будинку значиться 36 квартир, з яких: 9 однокімнатних, 1 двокімнатна, 19 трикімнатних, 7 чотирикімнатних. Площа спірного приміщення до переліку житлових не входить. (ар. 32 і.с.). З листа КП «ВМБТІ» від 25.05.2020 № 2482, з посиланням на матеріали інвентаризаційних справ на багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] , встановлено, що технічна інвентаризація на квартиру [ADDRESS] , станом на 21.05.2020 не проведена. (а.с. 28,29 т. 1, ар. 52 54 і.с.). Як регламентовано п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитловим приміщенням є ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Аналогічне визначення поняття допоміжних приміщень житлового будинку міститься і у нині чинних Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Власники квартир або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку являються співвласниками багатоквартирного будинку (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Зі змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» слідує, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в Рішенні від 02.03.2004 N 4-рп/2004 (v004p710-04), у багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями (абзац перший підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини) (v004p710-04). За законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. (Рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 № 14-рп/2011. З огляду на встановлені судом з інвентаризаційної справи № 644 описані вище фактичні обставини справи та наведене нормативно правове регулювання, суд констатує, що спірне приміщення (позначене в матеріалах інвентарної справи римською цифрою VІ, площею 8,1 кв.м., з розмірами стін 2,42 м. на 3,36 м.), що на першому поверсі будинку [ADDRESS] було запроектовано та здане в експлуатацію, як нежитлове приміщення - комора двірника, а отже в розумінні ст.ст. 1, 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», та ч. 2 ст. 382 ЦК України є допоміжним приміщенням загального користування, яке на праві спільної сумісної власності належить усім власникам квартир та нежитлових приміщень (якщо такі наявні) у цьому будинку. Функціональне призначення спірного приміщення в будинку [ADDRESS] вказує на те, що воно було створене для забезпечення потреб усіх власників (користувачів) квартир та нежитлових приміщень будинку та для забезпечення належної експлуатації будинку та побутового його обслуговування. Місце розташування спірного приміщення, його загальна характеристика, площа, сукупність властивостей, можливий спосіб та порядок його використання прямо свідчить, що вказане приміщення є саме допоміжним. (Правова позиція з цього приводу висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі 589/175/15-ц). З огляду на викладене позивач [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] , являється співвласником (на праві спільної сумісної власності) всіх допоміжних приміщень вказаного будинку. Зміст права власності охоплює права володіння, користування і розпорядження власником своїм майном, які він здійснює на власний розсуд (статті 317, 319 Цивільного кодексу України). Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Позивач [PERSON] в позовній заяві вказує на порушення свого права, як власника квартири [ADDRESS] , та співвласника всіх допоміжних приміщень будинку, на спірне приміщення, яке допущено відповідачами [PERSON] , [PERSON] та Державним реєстратором Томашпільської РДА Штифурко О.Д., яке (порушення) полягає в незаконному набутті права власності на це приміщення [PERSON] , а як наслідок і в незаконності відчуження [PERSON] на підставі договору купівлі продажу спірного приміщення на користь [PERSON] , та в послідуючому відчуження спірного майна [PERSON] на підставі договору дарування на користь [PERSON] . Позивач вказує, що вибуття спірного приміщення зі спільної сумісної власності порушує права всіх співвласників житлового будинку, а також і її право на спірне приміщення. Досліджуючи доводи позивача щодо незаконності вибуття спірного приміщення зі спільної сумісної власності співвласників житлового будинку [ADDRESS] , судом встановлено наступне. 03.12.2019 позивач звернулась до Вінницького міського голови з заявою з метою перевірки та з`ясування обставин проживання у спірному приміщенні, близько року, невідомих осіб. (а.с. 21 т. 1). За результатами перевірки її звернення Департаментом житлового господарства ВМР встановлено, що мешканці нежитлового приміщення (колясочної) проживають безпідставно, на вимогу уповноважених осіб, будь яких документів, які б засвідчували право на проживання не пред`явили. (а.с. 21 т. 1 зворот). З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної частини щодо об`єкта нерухомого майна багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , станом на 05.03.2020, відомості щодо приміщення 4 А відсутні. (а.с. 22 26 т. 1). З примітки до листа КП «ВМБТІ» від 25.05.2020 № 2482, судом встановлено, що станом на 21.05.2020 технічна інвентаризація приміщення 4 А не проведена. (а.с. 28 т. 1). Поряд з цим, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 223392489 від 10.09.2020 судом встановлено, що 07.08.2020 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Томашпільської РДА Штифурко О.Д. за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на приміщення 4-А у будинку [ADDRESS] , як на квартиру, площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» та туалету. Підставою для державної реєстрації речового права [PERSON] на спірне приміщення стали: 1.Технічний паспорт б/н від 06.07.2020 ФОП « [PERSON] »; 2.Договір найму житла б/н від 17.12.2009, виданий МКП «ЖЕК № 7»; 3.Довідка № 15 від 09.01.2009 видана МКП «УК «Господар Люкс»; 4.Акт б/н від 09.01.2020, виданий членами комісії. Як встановлено судом, співвласники будинку, відповідно до ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не надавали згоди на передачу у власність третіх осіб, спірне нежитлове приміщення. Будь яких доказів суду з цього приводу відповідачами не представлено. Так само стороною відповідача суду не надано доказів з приводу надання спірному нежитловому приміщенню статусу житлового, згідно матеріалів інвентаризаційної справи спірне приміщення має статус допоміжного нежитлового приміщення кладової двірника. Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст. 15\~ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Вирішуючи позовну вимоги щодо скасування рішення державного реєстратора Томашпільської РДА Штифурко О.Д., індексний номер 53580294 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» та туалету, за [PERSON] та припинення його право власності на вказане майно суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, з поміж іншого, встановлює відповідність\~заявлених прав\~і поданих/отриманих\~документів вимогам\~законодавства,\~а також\~відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної\~реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Як встановлено\~ст.\~27\~наведеного Закону\~державна реєстрація\~права власності\~та інших\~речових прав,\~крім державної\~реєстрації права\~власності на\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~проводиться на\~підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6)\~свідоцтва про\~право власності\~на нерухоме\~майно,\~виданого до\~1\~січня 2013\~року органом\~місцевого самоврядування\~або місцевою\~державною адміністрацією,\~чи його\~дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9)\~судового рішення,\~що набрало\~законної сили,\~щодо набуття,\~зміни або\~припинення права\~власності та\~інших речових\~прав на\~нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1)\~договору,\~яким встановлюється\~довірча власність\~на нерухоме\~майно,\~та акта\~приймання-передачі\~нерухомого майна,\~яке є\~об`єктом довірчої\~власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Поряд з цим, як встановлено судом з матеріалів витребуваної реєстраційної справи (на квартиру) приміщення за адресою: [ADDRESS] , державна реєстрація права власності [PERSON] 07.08.2020 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Томашпільської РДА Штифурко О.Д. проведена на підставі: 1) Технічного паспорту б/н від 06.07.2020 ФОП « [PERSON] »; 2) Договору найму житла б/н від 17.12.2009, виданого МКП «ЖЕК № 7»; 3) Довідки № 15 від 09.01.2009 виданої МКП «УК «Господар Люкс»; 4) Акту б/н від 09.01.2020, виданого членами комісії. (а.с. 122 126 т. 1). Наведений вище перелік досліджених судом документів, на підставі яких державним реєстратором Штифурко О.Д. 07.08.2020 здійснено державну реєстрацію права власності на спірне приміщення за [PERSON] , дає суду підстави для однозначного висновку, що вказаний перелік не містить, документів, які б в розумінні ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» могли б стати підставою для державної реєстрації права власності на спірне приміщення, як на окрему квартиру (житлове приміщення) за [PERSON] . Реєстрація права власності на спірне приміщення за [PERSON] не містила жодної визначеної законом підстави, на основі якої вона могла би бути проведена. Окрім цього згідно листа МКП УК «Господар Люкс» від 23.09.2020 про надання інформації директору Департаменту житлового господарства ВМР: МКП «УК «Господар Люкс» не укладало\~договорів найму\~на квартиру\~ [ADDRESS] .\~Станом на\~17.12.2009\~МКП «ЖЕК\~№ 7»\~не обслуговувало\~багатоквартирний будинок\~ [ADDRESS] ,\~а тому\~договір найму\~на квартиру\~ [ADDRESS] між\~наймачем та\~МКП «ЖЕК\~№7»\~не міг\~бути укладений. МКП «УК\~«Господар Люкс»»\~не видавало\~довідку №\~15\~від 09.01.2020\~з будь\~ якою\~інформацією по\~спірній квартирі. (а.с. 34 т. 1). Таким чином суд приходить до висновку, що подані державному реєстратору документи для державної реєстрації речового права права власності [PERSON] не давали змоги встановити обставину набуття ним речового права на спірне нерухоме майно, а отже були відсутні і підстави для підтвердження такого права шляхом державної реєстрації. Відповідно до\~п.п.\~3,4\~ч.\~1\~ст.\~24\~наведеного вище\~Закону підставами\~для відмови\~в державній\~реєстрації прав,\~з поміж\~інших є те,\~що подані\~документи не\~відповідають вимогам,\~встановленим цим\~Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; З огляду на наведені вище, встановлені судом обставини, державний реєстратор Штифурко О.Д. мала відмовити [PERSON] у державній реєстрації його права власності на спірне приміщення, оскільки підстави для реєстрації такого права були відсутні. За встановлених судом обставин, державний реєстратор Штифурко О.Д. є належним відповідачем у справі, оскільки саме вона прийняла для реєстрації документи, які не давали підстав встановити набуття [PERSON] відповідного речового права на спірне нерухоме майно. Саме вона маючи визначені законом підстави для відмови в проведенні державної реєстрації права, прийняла неналежні документи та здійснила державну реєстрацію права останнього. Саме державний реєстратор Штифурко О.Д. допустила порушення вимог ст.ст. 18, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому вона, як порушник права позивача на спірне приміщення, має відповідати за позовною вимогою про скасування рішення державного реєстратора Томашпільської РДА Штифурко О.Д., індексний номер 53580294 від 07.08.2020 (12.08.2020) про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» та туалету, за [PERSON] та припинення його право власності на вказане майно, разом з [PERSON] . Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16.01.2020, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми Закону у чинній редакції, на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, правомірними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме: скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є таким, що повністю відповідає способу захисту порушеного права особи, що встановлено законом на час ухвалення цього рішення. У постановах Верховного Суду, наприклад, від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 640/12313/19-ц, від 07 квітня 2021 року у справі № 465/7960/18-ц, вже висловлено позицію щодо правильного застосування абзацу 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діє з 16.01.2020 року. Наведені правові висновки, щодо застосування ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» висловлено Верховним Судом, зокрема але не обмежуючись також у постановах від 03.08.2021 у справі № 295/6177/19-ц та від 03.11.2021 у справі 761/16488/19. З огляду на викладене суд прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги позивача про скасування рішення державного реєстратора Томашпільської РДА Штифурко О.Д., індексний номер 53580294 від 12.08.2020 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» та туалету, за [PERSON] та припинення його права власності на вказане майно. Заперечення представника відповідача [PERSON] адвоката Чернілевської Р.В., з приводу того, що стороною позивача перед судом не доведено, що спірне приміщення раніше мало статус допоміжного та є спільною сумісною власністю всіх співвласників будинку судом до уваги не приймаються, оскільки такі її доводи спростовуються матеріалами інвентаризаційної справи № 644 на багатоквартирний житловий будинок, що у [ADDRESS] . Вирішуючи позовні вимоги позивача про визнання недійсним та скасування договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Лукашенком В.Б. від 23.09.2020 за № 5869; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ВМНО Лукашенка В.Б. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 54218980 від 23.09.2020 на квартиру [ADDRESS] , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету та припинення права власності [PERSON] на вказане майно; визнання недійсним та скасування договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Кметюк С.В. від 22.10.2020 за № 1891; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ВМНО Кметюк С.В. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 54710747 від 22.10.2020 на квартиру [ADDRESS] , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету та припинення права власності [PERSON] на вказане майно, суд виходить з наступного. Як вбачається зі змісту позовної заяви та заяви про зміну предмету позову, наведені вище вимоги пред`явлені до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та Державного реєстрації Томашпільської РДА [PERSON] [PERSON] будучи покупцем за оспорюваним договором купівлі продажу від 23.09.2020 та дарувальником за оспорюваним договором дарування від 22.10.2020 (сторона договору), за клопотанням представника позивача до участі у справі залучений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. (а.с. 198 т. 1, а.с. 2 56 т. 2) Таким чином суд констатує, що позивач, пред`являючи вимоги про визнання недійсними наведених вище правочинів (договорів) та відповідно скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію права за вказаними правочинами, залучення до участі у справі в якості відповідача сторону таких правочинів перед судом не ініціював. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально правову вимогу до відповідача (порушника права позивача). Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально правову вимогу позивача. Як встановлено ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням\~позивача до\~закінчення підготовчого\~провадження,\~а у\~разі розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~-\~до початку\~першого судового\~засідання залучити\~до участі\~у ній\~співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням\~позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16 ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. На переконання суду [PERSON] будучи стороною оспорюваних договорів має виступати у справі виключно в якості відповідача, оскільки він як сторона оспорюваних договорів мав би відповідати за позовними вимогами в цій частині. Відповідно до частини другої статті 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта статті 202 ЦК України). У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них. До вказаного висновку суд прийшов з урахуванням правової позиції Верховного Суду, висловленого у постанові від 30.07.2020 № 670/23/18. З огляду на викладене в задоволенні позовних вимог позивача про визнання недійсним та скасування договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Лукашенком В.Б. від 23.09.2020 за № 5869; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ВМНО Лукашенка В.Б. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 54218980 від 23.09.2020 на квартиру [ADDRESS] , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету та припинення права власності [PERSON] на вказане майно; визнання недійсним та скасування договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Кметюк С.В. від 22.10.2020 за № 1891; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ВМНО Кметюк С.В. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 54710747 від 22.10.2020 на квартиру [ADDRESS] , площею 7,5 кв.м., що складається із житлової кімнати літ. «А» і туалету та припинення права власності [PERSON] на вказане майно слід відмовити. Ця відмова в позові не позбавляє позивача права повторно пред`явити аналогічну вимогу до належних відповідачів (повного складу учасників оспорюваних правочинів). Вирішуючи питання судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ст. 141 ЦПК України, з огляду на задоволення двох з заявлених шести позовних вимог немайнового характеру, та те, що вони пред`явлені до відповідачів [PERSON] та Державного реєстратора Томашпільської РДА Штифурко О.Д., з вказаних відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 1816 грн., тобто по 908 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial