Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

25 лютого 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Позивач просить визнати (встановити) факт спільного проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] з грудня 2014 року; визнати (встановити) факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємця четвертої черги, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з кінця 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка в квартирі, яка належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де позивач фактично проживає і на теперішній час, сплачує комунальні платежі до теперішнього часу. [PERSON] та [PERSON] мали загальний бюджет, вели спільне господарство, разом за спільні кошти оплачували всі комунальні послуги, забезпечували один одного потребами. [PERSON] періодично виїжджав до Мексиканських Сполучених Штатів на заробітки. Перебуваючи в [PERSON] у [PERSON] ускладнилася хронічна хвороба, останній був госпіталізований в госпіталь м.Мехіко, де тривалий час перебував на лікуванні. [INFO] [PERSON] помер в госпіталі, тіло було піддано процедурі кремації. Так як [PERSON] помер в [PERSON] , протягом тривалого часу, а саме до 21.12.2020, [PERSON] не могла отримати документи, що підтверджують його смерть та подальшу кремацію тіла. Урна з прахом [PERSON] разом з документами про смерть та кремацію дипломатичними каналами через посольство України в Мексиканських Сполучених Штатах у вересні 2020 року була відправлена в Україну. Лише 21.12.2020 у позивача з`явилися оригінали документів, що підтверджують смерть [PERSON] від 02.06.2020. Відсутність оригіналу документа, що підтверджує факт смерті [PERSON] , не давало позивачу змогу звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини - з дня смерті [PERSON] . Відсутність зареєстрованого шлюбу між позивачем та [PERSON] надає позивачу право на спадщину як спадкоємцю лише четвертої черги, в той же час без підтвердження судом факту проживання позивача та [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, позивач не може подати заяву про прийняття спадщини. В позовній заяві позивач просив викликати в судове засідання та допитати як свідків наступних осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав відсутності сплати судового збору. 22 березня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, чим і усунуті зазначені недоліки. Ухвалою суду від 10 червня 2021 року клопотання представника Одеської міської ради про витребування доказів - задоволено. Витребувано від Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України належним чином завірені копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію та розірвання шлюбу відносно [PERSON] та [PERSON] . Витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про періодичність й тривалість перебування за кордоном, та про час перетину кордону громадянина України [PERSON] в період з січня 2015 року по червень 2020 року. 10 червня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи у якості доказів переписки з месенджера Viber між [PERSON] та [PERSON] , а також їх спільне фото. 20 липня 2021 року на адресу суду надійшов лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-25123/0/15-21 від 13.07.2021 яким надано інформацію про перетин кордону [PERSON] 17 серпня 2021 року до суду надійшов лист №17223/08.5-28 від 27.07.2021 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) яким повідомлено, що за результатом проведеної перевірки по вказаним параметрам за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по відділам державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі та Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) актовий запис про шлюб, розірвання шлюбу відносно [PERSON] , [INFO] та актовий запис про шлюб, розірвання шлюбу відносно [PERSON] , [INFO] - не виявлено. 30 листопада 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про долучення доказів, в якій він просив долучити до матеріалів справи у якості доказів звіт - рахунок за період з 01.08.2017 по 01.06.2021 по рахунку [PERSON] № [NUMBER] , який видано Відділенням «Південне» АТ «ОТП Банк» та який підтверджує факт оплати нею комунальних послуг за квартиру, яка належить померлому [PERSON] , а також квитанції про сплату комунальних послуг через ПРИВАТ24 [PERSON] . Дати проведення операцій з вересня 2017 року по липень 2020 року із зазначенням призначенням платежу «Покупка GERC.UA» та суми сплачених коштів за операцією, є тотожними з датами та сумами, які зазначені в квитанціях ГЕРЦ, які надані позивачем до позовної заяви. 02 грудня 2021 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні 31 травня 2022 року та 15 червня 2022 року допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 30 червня 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи у якості доказу копію довідки №228 від 15.06.2022 про не проживання [PERSON] за місцем реєстрації з 2008 року, яка видана Надеждинським старостинським округом Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Суд протокольною ухвалою від 04 липня 2022 року приєднав до матеріалів справи відповідний доказ. В судовому засіданні 02 серпня 2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Представник Одеської міської ради проти задоволення позову заперечував. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши представників сторін, допитавши свідків, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] в місті Мехіко - столиці Мексиканських Сполучених Штатів у госпіталі (лікар MARCO AURELIO HERNADEZ CADENA), що підтверджується Свідоцтвом про смерть №9241 від 03.06.2020 бланк (бар-код) № [NUMBER] , актовий запис 9241, на зворотній стороні якого проставлено Апостиль від 16 червня 2020 року під №9370130257954А80DQPV (згідно з Гаазькою Конвенцією від 05.10.1961). Причина смерті - гепатоенцефалопатія, цироз печінки. Тіло [PERSON] було піддане процедурі кремації, що підтверджується дозволом на процедуру кремації від 04.06.2022 та заявкою на процедуру кремації тіла [PERSON] від 04.06.2020, з перекладом перекладача Єрмошкіна С.М. Довідкою Посольства України в Мексиканських Сполучених Штатах від 28.09.2020 №6146/14-547-862 підтверджено, що в урні з прахом громадянина України [PERSON] (дата смерті - [INFO] ) відсутні будь-які стороні вкладення. Урна з прахом [PERSON] разом з документами, в тому числі свідоцтвом про смерть, заявкою на кремацію, довідкою (дозволом) крематорію про проведення процедури кремації та вмісту урни дипломатичними каналами через посольство України в Мексиканських Сполучених Штатах у вересні 2020 року була відправлена друзями померлого в Україну на ім`я [PERSON] , який проживає в м. Києві. 21.12.2020 року [PERSON] отримав в Міністерстві закордонних справ України урну з прахом [PERSON] разом з супровідними документами, та передав її [PERSON] по акту приймання-передачі від 21.12.2020 в м. Києві, куди позивач прибула на поїзді №106 ШБ, що підтверджується квитками (посадочними документами) від 15.12.2020р. на ім`я [PERSON] на потяг з м. Одеси до м. Києва №106 та з м. Києва до м. Одеси №763 DF60-5072-0001 та 6FE0-54F8-0001. Отже, 21.12.2020 року у позивача з`явилися оригінали документів, що підтверджують смерть [PERSON] [INFO] - свідоцтво про смерть, та документи про проведення процедури кремації його тіла. Оригінали документів про смерть та кремацію [PERSON] , з перекладом на українську мову, в судовому засіданні були надані на огляд суду та представнику відповідача. На підставі Свідоцтва про смерть [PERSON] №9241 від 03.06.2020 (апостиль від 16.06.2020 №9370130257954А80DQPV) 18.01.2021р. [PERSON] здійснила поховання урни з прахом [PERSON] на кладовищі в м. Одесі, що підтверджується свідоцтвом про поховання №036675 від 18.01.2021р. та договором-замовленням №0638321 від 18.01.2021р. Враховуючи викладені обставини, судом встановлено, що поховання померлого [PERSON] позивачем було здійснено власними силами та за власні кошти на кладовищі в місті Одеса, що підтверджується належними доказами. Як вбачається з позовної заяви, у [PERSON] відсутні родичі, які можуть бути віднесені до спадкоємців першої-третьої черги. В позовній заяві зазначено та в судовому засіданні позивачем підтверджено, що мати [PERSON] померла [INFO] в місті Сан-Франциско Сполучені Штати Америки, батько [PERSON] помер [INFO] та похований на Другому кладовищі в м.Одесі, діл.№17, а також старший рідний зведений брат (по батьку) помер задовго до знайомства [PERSON] з [PERSON] , інших родичів у померлого не було, позивачу про них нічого не відомо. Судом встановлено, що померлому [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 07 червня 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №9986115 від 07.06.2011 та витягом про державну реєстрацію прав №30356263 від 20.06.2011. Вказані оригінали документів про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , знаходяться у позивача та в судовому засіданні були надані на огляд. Факт спільного проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю підтверджується наявністю у позивача оригіналів документів про право власності померлого [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та свідчить про те, що [PERSON] жив разом з [PERSON] у вказаній квартирі та довіряв їй. Факт постійного проживання позивача разом з [PERSON] померлого [INFO] , а також проживання на час відкриття спадщини однією сім`єю підтверджується веденням спільного господарства та наявністю спільного бюджету. Так з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] постійно з власних рахунків (карток) сплачувала комунальні послуги за квартиру, про що до суду надані квитанції про сплату комунальних послуг, виписки банку по особовому рахунку та квитанції ТОВ «ФК «ГЕРЦ» на сплату комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] . В судовому засіданні 31.05.2022 року допитано в якості свідка [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , є двоюрідною сестрою позивача. [PERSON] підтвердила, що позивач дійсно з кінця 2014 року проживала разом з [PERSON] . Свідок неодноразово була у них в гостях, а також вони разом виходили на прогулянку в парк Перемоги у місті Одесі. Свідок підтвердила той факт, що 06.06.2009 року на її весіллі [PERSON] познайомилася з [PERSON] . На весілля [PERSON] був запрошений разом з [PERSON] , оскільки останні були близькими друзями. В судовому засіданні 31.05.2022 року розпочато та в судовому засіданні 15.06.2022 року продовжено допит свідка [PERSON] . [PERSON] повідомив, що знає померлого [PERSON] ще з студентських років, а саме з 1982 року, оскільки навчалися в одному навчальному закладі. З студентських років у них склалися тісні дружні відносини, які вони підтримували до дня смерті [PERSON] [PERSON] підтвердив, що саме він познайомив [PERSON] з померлим [PERSON] на весіллі [PERSON] у 2009 році, оскільки мав гарні стосунки як з позивачем так і з [PERSON] . Про те, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом дізнався у 2014 році під час візиту в квартиру до [PERSON] [PERSON] повідомив, що допомагав [PERSON] та [PERSON] перевозити спільно придбану побутову техніку у 2015 та 2018 роках, а саме пральну машину та холодильник. Також, [PERSON] підтвердив той факт, що в 2018 році надав в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі однієї тисячі доларів для виїзду до Мексиканських Сполучених Штатів, які йому у вересні 2020 року повернула [PERSON] . Відсутність розписки на надані кошти мотивував довірою та тісними дружніми стосунками з позивачем та [PERSON] . З показів свідка [PERSON] встановлено, що позивач та [PERSON] вели спільне господарство, в них був спільний бюджет, позивач брала на себе спільні грошові зобов`язання сім`ї, піклувалася про [PERSON] як дружина. 15.06.2022 року в судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , яка з 1978 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та є сусідкою [PERSON] та позивача. Повідомила, що з [PERSON] знайома з 2011 року, перебувала з ним в гарних сусідських стосунках. [PERSON] підтвердила, що позивач дійсно проживала разом з померлим [PERSON] приблизно з кінця 2014 року. [PERSON] повідомила, з позивачем познайомив її [PERSON] . Позивача та [PERSON] бачила разом у дворі будинку, оскільки багато часу проводить на прогулянках з онуками. [PERSON] приходила до неї за ліками для [PERSON] оскільки останній мав підвищений тиск, як і сама [PERSON] . Про смерть [PERSON] дізналася від позивача ще в 2020 році. [PERSON] регулярно бачить з 2014 року по сьогоднішній день. В судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS] . Проживає разом з чоловіком за його місцем реєстрації приблизно з 2006 року, на підтвердження чого надала суду свідоцтво про шлюб та копію паспорта чоловіка з відміткою про місце реєстрації. [PERSON] повідомила, що з [PERSON] знайома з 2012 року. З [PERSON] познайомилася в кінці 2014 - у зимовий період. Ближче познайомилася з [PERSON] після випадку, коли [PERSON] та [PERSON] у 2015 році залили її квартиру в частині кухні та ванної кімнати, оскільки вони є її сусідами зверху. Відшкодовували збитки за залив квартири у 2015 [PERSON] разом з [PERSON] , які разом приходили до неї в квартиру №9 та оглядали наслідки заливу. При повторному заливі квартири у 2019 році відшкодовувала збитки особисто позивач. При допиті свідок повідомила, що під час повернення [PERSON] постійно бачила позивача разом з [PERSON] біля будинку та в парку Перемоги, оскільки перебувала в декретній відпустці та постійно виходила на прогулянки з дитиною. Про смерть [PERSON] дізналася від позивачки у 2020 році. З позивачкою регулярно бачиться у дворі будинку по сьогоднішній день. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] також підтверджується фотокарткою, наданою позивачем, яка долучена до матеріалів справи разом з перепискою з месенджера Viber між позивачем та [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] після огляду фото підтвердили суду, що на фотокартці зображений [PERSON] разом з [PERSON] . В матеріалах справи наявний лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-25123/0/15-21 від 13.07.2021, який містить інформацію щодо перетинання державного кордону України [PERSON] в період часу з 13.07.2016 року по 30.06.2020 року. Зазначена інформація про час та періодичність перетинання [PERSON] державного кордону України підтверджується поясненнями позивача та показами свідків. Листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №17223/08.5-28 від 27.07.2021 повідомлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по відділам державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі та Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) актовий запис про шлюб, розірвання шлюбу відносно [PERSON] , [INFO] та актовий запис про шлюб, розірвання шлюбу відносно [PERSON] , [INFO] - не виявлено. Позивач проживає у вказаній квартирі по теперішній час, що підтверджується показаннями свідків, квитанціями про сплату комунальних послуг. Також в матеріалах справи наявна довідка №228 від 15.06.2022 про не проживання [PERSON] за місцем реєстрації з 2008 року, яка видана Надеждинським старостинським округом Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 4 ст. 1258 ЦПК України, у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Даної позиції притримується і Верховний Суд у своїй постанові від 13 лютого 2020 року по справі №522/3277/17. Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно роз`яснень викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, відповідно до п. 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи досліджені судом обставини, докази та отримані показання свідків, які в сукупності підтверджують, що позивач фактично з грудня 2014 року проживала разом з [PERSON] , вела з ним спільне господарство, вони мали спільний бюджет, [PERSON] брала на себе спільні сімейні грошові зобов`язання, здійснювала догляд та утримання квартири за адресою: [ADDRESS] , а також 18.01.2021 року здійснила поховання [PERSON] на кладовищі в місті Одесі, то факт проживання позивача з померлим [PERSON] однією сім`єю без укладання шлюбу приймається судом як такий, що доведений та підтверджений наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. За результатами розгляду справи відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України суд доходить висновку, що позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] , померлого [INFO] , з грудня 2014 року, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню; встановлення такого факту є ефективним способом захисту порушеного права, є необхідним та достатнім для підтвердження у позивача права на спадщину та оформлення й отримання в установленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до діючого цивільного законодавства, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині про встановлення факту прийняття спадщини необхідно відмовити, оскільки це є неналежний засіб захисту. Що стосується позовної вимоги про встановлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємця четвертої черги, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, то суд доходить висновку, що такі позовні вимоги фактично поглинаються позовними вимогами про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без шлюбу. Так, відповідно до встановлених судом фактичних обставин справи [PERSON] та [PERSON] , померлий [INFO] , проживали спільно однією сім`єю з грудня 2014 року. При цьому позивач [PERSON] до та після смерті [PERSON] проживала в квартирі, яка належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом, стверджуючи, що вона є спадкоємцем четвертої черги як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Задовольняючи позовну вимогу про визнання факту спільного проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] з грудня 2014 року, суд фактично визнав, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на час відкриття спадщини, а отже відповідно до норми ч.3 ст.1268 ЦК України вона автоматично вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Даний висновок суду корелюється з нормою ч.1 ст.1269 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позовна вимога про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємцем четвертої черги, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, в даному випадку не відповідає ефективному способу захисту права і не призведе до захисту порушеного права позивача, а тому не підлягає задоволенню. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви.

Outcome: partial