Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

28 квітня 2022 року представник позивача [PERSON] адвокат Гармаш А.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у розмірі 6,03 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Дружба» Іванівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. В обґрунтування позову зазначив, що працював і перебував в членах колгоспу «Дружба» (КСП «Дружба») з 1984 року по 1997 рік. Відповідно, на час передачі 19 червня 1995 року членам господарства Державного акта на право колективної власності на землю серії КР 009 мав право на отримання земельної частки паю. Однак, до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) члена КСП позивач не був внесений та відповідний сертифікат не отримав. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду із даною позовною заявою. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача адвокат Гарма А.В. надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи провести без їх участі.(а.с.24) Представник відповідача Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області до зали судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та розпискою.(а.с.30,34) При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , працював КСП «Дружба» та був членом СТОВ «Дружба» з 30 липня 1984 року по 1997 рік, що підтверджується довідкою за №01-06 від 25 січня 2022 року, виданою старостою Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області. (а.с.10) З копії Державного акту на право колективної власності на землю серії КР 009 вбачається, що 10 жовтня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» Іванівської сільської ради передано у колективну власність землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.13-14) З додатка №1 до вищевказаного Державного акта вбачається, що у Списку громадян - членів КСП «Дружба» прізвище позивача відсутнє. (а.с. 15-17) Згідно відповіді відділу у Світловодському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за вих. № б/н від 09.02.2022 року розмір земельної частки (паю) із земель КСП «Дружба» Іванівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області становить 6,03 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю на момент паювання 16059 грн. На ім`я [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП «Дружба» Іванівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області не видавався. (а.с.11) Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч.9 ст.5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.22 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 №720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. З огляду на викладене та враховуючи, що позивач на час паювання та одержання КСП «Дружба» державного акта на право колективної власності на землю перебував в членах КСП та мав право на земельну частку (пай), однак до списку осіб, доданого до зазначеного державного акта, включений не був, чим були порушені його конституційні права, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити . Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Однак, враховуючи характер спірних правовідносин та те, що представник позивача у поданій заяві просив віднести судові витрати на рахунок позивача, суд вважає за можливе залишити судові витрати у справі по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved