Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 09.11.2021 [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.11.2009 [PERSON] залишила заповіт, згідно якого залишила усе своє майно [PERSON] . На день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , разом із померлою за вказаною адресою був зареєстрований та проживав її син [PERSON] , який є інвалідом ІІ групи та має обов`язкову частку у спадщині. Позивачі подали до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимової Т.І. заяви про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом і на обов`язкову частку у спадщині. Проте листом від 26.10.2021 нотаріус повідомив щодо неможливості видачі свідоцтв у зв`язку із тим, що право власності на вищевказане спірне майно не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та рекомендовано звернутися до суду. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2022 ухвалено провести розгляд справи в заочному порядку. Аргументи учасників справи Позивачі в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно заяви представника від 20.07.2022 позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.04.2021 Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 553 (а.с. 12). Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2009 року № 2-4899/09 (а.с. 25). 16.11.2009 [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Ляпустіною Т.І. та зареєстрований в реєстрі під № 3477, згідно умов якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що на день смерті буде їй належати і на що згідно із законом вона буде мати право, вона заповіла [PERSON] (а.с. 15). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським бюро РАГС в м. Ізмаїл 23.09.1966, актовий запис № 13 (а.с. 14). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським бюро РАГС в м. Ізмаїл 26.04.1966, актовий запис № 302 (а.с. 13). Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК № 000116 від 16.09.2008 [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с. 11). Згідно будинкової книги [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на день смерті спадкодавця (а.с 30-31). 07.09.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 17). 26.10.2021 [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного округу Одеської області Єфимової Т.І. про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 16). 26.10.2021 листом № 492/02-14 приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимової Т.І. повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що право власності на вищевказане спадкове майно не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 20). Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.3,5 ст. 1268 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, позивач [PERSON] прийняв спадщину шляхом постійно проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Право власності спадкодавця на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS] підтверджено рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2009 року № 2-4899/09. Листом приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимової Т.І. № 492/02-14 від 26.10.2021 повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкове майно. Враховуючи, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно що є підставою для задоволення позову. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved