Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки від 14 серпня 1979 року, серії [NUMBER] , виписаної на прізвище [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що він народився [INFO] . На даний час має право на отримання пенсії за віком, оскільки пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 60 років. 03 лютого 2021 року він звернувся до відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення йому пенсії за віком. Однак, 09 лютого 2022 року отримав відповідь № 047250012883, згідно якої йому було відмовлено у нарахуванні пенсії, оскільки в трудовій книжці від 14 серпня 1979, серії [NUMBER] та довідок від 21 вересня 2021 № 2940, № 2941, його прізвище зазначено як « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним. Тобто, через невірний переклад при заповненні трудової книжки було допущено помилку в прізвищі, що перешкоджає йому у зверненні до відповідача з заявою про нарахування та виплати пенсії за віком. Тому, на підставі викладеного, він змушений звернутися до суду для встановлення даного факту, який має юридичне значення для нього, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в тому числі, призначення пенсії. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені заяви наполягав та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, будь-які пояснення та заперечення у них відсутні (а.с.18). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно п.6 ч.1\~ ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с.Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, а саме: паспорту, серії [NUMBER] , виданого 06 вересня 2001 року Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.12-14), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтва про народження, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». Попри це, як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, з трудової книжки від 14 серпня 1979 року, серії [NUMBER] , на якій міститься зазначення щодо прізвища, ім`я та по батькові заявника - « [PERSON] » (російською мовою), хоча дане зазначення не збігається з ім`ям, яке вказано, відповідно даних паспорту та інших документів, оскільки вірним українською мовою є « [PERSON] » (а.с.17). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що розбіжності в написані прізвища заявника в трудовій книжці є наявним, а, у відповідності до паспорту громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, прізвище, ім`я та по батькові заявника є « [PERSON] », суд вважає, що вони є суттєвими, допущені описки є очевидними та перешкоджають заявнику у повному обсязі користуватися своїми майновими та немайновими правами, а тому не викликає сумніву той факт, що вищевказаний документ, дійсно, належить [PERSON] . За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved