Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

09.06.2022 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини і на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи позов тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 червня 2019 року. Від спільного подружнього життя [INFO] народився син: [PERSON] , який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Шлюбне життя між сторонами не склалося, у зв`язку з чим з кінця 2021 року відповідач спільно з позивачем та сином не проживає, участі в його утриманні та вихованні не приймає. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною - до досягнення\~дитиною трьох\~років і тому не працює. Інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, немає. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. Відповідач є здоровим та працездатним, інших дітей у нього немає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Враховуючи вищенаведене, просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь кошти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000, 00 грн, а також кошти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000, 00 грн щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13.06.2022 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків. 23.06.2022 року позивач подала до суду заяву з додатками на усунення, вказаних в ухвалі від 13.06.2022 року, недоліків. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 23.06.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 18.07.2022 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у\~судовому засіданні\~позовні вимоги\~визнав частково.\~Зокрема,\~не заперечує\~проти стягнення\~з нього\~аліментів на\~утримання дитини\~в твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~3\~000,\~00\~гривень щомісячно.\~Щодо стягнення\~аліментів на\~утримання дружини,\~то вважає\~за можливе\~сплачувати 1\~500\~гривень щомісячно.\~Додатково суду\~пояснив, що він\~надавав і\~надає дружині\~матеріальну допомогу\~на утримання\~сина,\~якого любить\~і бере\~участь у\~його вихованні;\~він купує\~продукти і\~речі,\~які просить\~дружина,\~проте вона\~не погоджується\~з розміром\~такої допомоги\~і періодичністю\~її надання. Дружина\~створює для\~нього перешкоди\~у зустрічах\~з сином\~і досить\~часто не\~дає можливості\~з ним\~бачитися.\~Крім того,\~він працює\~будівельником і\~з початком\~війни росії\~проти України\~була відсутня\~робота.\~На даний\~час робота\~вже з`являється,\~що дає\~йому можливість\~працювати і\~заробляти кошти. Він є фізично здоровим, працездатним, інших осіб, крім малолітнього сина, на його утриманні не перебуває, і за таких обставин спроможний сплачувати аліменти в розмірі, що були ним заявлені. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2019 року і від спільного подружнього життя у них народився син: [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований і постійно проживає з позивачем, перебуває на її вихованні та утриманні, а відповідач бере участь у його вихованні та утриманні, з урахуванням роздільного проживання і наявністю та/або відсутністю роботи. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення [PERSON] трирічного віку, і у зв`язку з цим отримує державну допомогу при народженні дитини з 01.12.2019 року по даний час, інших джерел доходу немає. Дані обставини підтверджуються поясненнями сторін, копією свідоцтва про шлюб від 22.06.2019 року ( ас 6), копією свідоцтва про народження від 28.11.2019 року ( ас 7), копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи № [NUMBER] та № [NUMBER] ( ас 8, 9), копією довідки про отримання допомоги № 11.5-10/6228/2022 від 27.05.2022 року ( ас 10). У судовому засіданні з пояснень позивача, за відсутності заперечень відповідача, встановлено, що вона отримує щомісячну державну допомогу на дитину у розмірі 860 гривень. Судом установлено, що рівень доходів позивача не дає їй можливості самостійно утримувати малолітню дитину, сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні сина, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції\~України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ( частина 3 статті 51 Конституції України). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184\~СК\~України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку ( доходу) їх матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Згідно абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, позивача і платника аліментів; реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини. Частиною 2 статті\~182\~СК\~України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2100 гривень, з 1 липня 2\~201 гривень, з 1 грудня 2272 гривень. Положеннями статті 1\~Закону\~України\~«\~Про\~прожитковий\~мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. За змістом статті\~141\~СК\~України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до частини 1 статті\~182\~СК\~України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, проаналізувавши пояснення сторін та письмові докази в їх сукупності, суд, виходячи із засад розумності, справедливості, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, не інвалід, не хворіє на хронічні хвороби, на утриманні непрацездатних батьків немає, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнає повністю, а також те, що дохід позивача є недостатнім для забезпечення повноцінного фізично розвитку малолітньої дитини і, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини є підставними, обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним та обтяжливим для відповідача, і є достатнім для забезпечення розумних потреб малолітньої дитини та відповідає принципу рівноправності обов`язків обох батьків по утриманню неповнолітньої дитини. В частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 75\~СК\~України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання ( аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до частин 2, 4\~статті 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Згідно\~статті 80 Сімейного Кодексу України\~аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку ( доходу) другого з подружжя і ( або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому у частині четвертій цієї ж статті визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач не надав доказів,\~що є його обов`язком в силу статтей 12, 81 ЦПК України, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Крім того, суд враховує відомості про особу відповідача, який є працездатного віку, а отже може своєю працею отримувати дохід для утримання, в тому числі, дружини до досягнення дитиною 3-х років. Отже, оскільки позивач проживає з дитиною, яка не досягла 3-х річного віку, суд доходить висновку, що вона має право на утримання від чоловіка у вигляді аліментів у грошовій формі, що відповідає приписам частини 2\~статті 77 СК України. Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей\~12,\~81 ЦПК України, встановивши, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає зі своєю матір`ю, вважає, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення [PERSON] трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд керується засадами справедливості, добросовісності та розумності, а також відповідно до моральних засад суспільства ( стаття 7 СК України) суд враховує, що відповідач має працездатний вік, за станом здоров`я здатний працювати, має можливість сплачувати аліменти та вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1 600 грн щомісячно. На думку суду, визначений розмір є достатнім та належним розміром аліментів на утримання дружини. Згідно частини 1\~статті 192 СК України,\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи положення сімейного законодавства України, суд зазначає, що у даному випадку аліменти на утримання дружини від чоловіка до досягнення дитиною трьох років підлягають стягненню з моменту звернення позивача з позовною заявою до суду та до досягнення дитиною 3-річного віку, тобто до [INFO] . На підставі частини 1 статті 430 ЦПК України\~рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно частин 1, 2 статті 141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень частини 6 статті 141 ЦПК України,\~якщо сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини\~вимог,\~а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути у дохід держави судові витрати, а саме судовий збір в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини і в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі, встановленому пунктами 1, 3 частини 1 статті 4 Закону України « Про судовий збір». \~ \~ \~ \~

Outcome: partial