Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

18 лютого 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що [INFO] помер його дядько [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . Спадкоємцем другої черги після його смерті був його батько (рідний брат його дядька) [PERSON] , який помер [INFO] . Маючи намір успадкувати майно померлого, у другій декаді листопада 2021 року він разом з колишньою дружиною [PERSON] звернулися до Приватного нотаріуса Люби Ж.М., яка повідомила, що не може завести спадкову справу внаслідок значної завантаженості та запропонувала звернутися до неї не раніше лютого 2022 року, крім того порадила одержати від [PERSON] , яка є сестрою померлого, нотаріально засвідчену заяву про відмову від спадщини [PERSON] на його користь. 25 та 26 листопада 2021 року вони звернулися до Приватного нотаріуса Колінько Т.О., яка перевіривши документи, повідомила їм, що вона не заведе спадкову справу без нотаріально посвідченої відмови від спадщини сестри померлого [PERSON] , оскільки вона має більш пріоритетне право на спадщину. За відповідними консультаціями щодо спадкування у листопаді та грудні вони зверталися до Координаційного центру з надання правової допомоги. Також у грудні 2021 року та січні 2022 року вони намагалися звернутися в Глобинську державну нотаріальну контору, де працює один нотаріус, який здійснює прийом лише два дні на тиждень та через надмірну завантаженість не мала можливість їх прийняти, а після грудня 2021 року взагалі припинила прийом нових громадян. Внаслідок встановлених урядом карантинних обмежень, контактування з нотаріальними органами мало особливий та ускладнений характер. 16 січня 2022 року до них звернулася [PERSON] , яка представилася представником [PERSON] та попросила віддати їй правовстановлюючий документ на автомобіль, який належав померлому та який знаходився у їх користуванні згідно виданої довіреності, на що вони категорично не погодилися. Надалі з`ясувалося, що спадкова справа після померлого [PERSON] заведена Приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Піцул Валерієм Юрійовичем. З даним нотаріусом він зустрівся 29.01.2022 року та він повідомив йому, що він пропустив строк для прийняття спадщини та є інший спадкоємець [PERSON] , яка прийняла спадщину, тому він не може видати свідоцтво про право на спадщину без її згоди, у зв`язку з чим 07.02.2022 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Строк для подання заяви про прийняття спадщини був ним пропущений через невірні консультації нотаріусів, крім того, кінцевий строк для прийняття спадщини припав на місяць у якому була велика кількість святкових днів, через прийняті урядом карантинні заходи. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що він є спадкоємцем на спадщину свого дядька за правом представлення та у нього були істотні перешкоди для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, тому строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, позивач просив суд визнати причину пропуску ним строку для прийняття спадщини після померлого дядька [PERSON] , який помер [INFO] поважними та визначити йому три місяці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який обчислювати з дня набрання рішенням суду законної сили. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому та просили його задовольнити. [PERSON] вказав, що строк на прийняття спадщини пропустив, в зв`язку з тим, що не знав, де відкрита спадкова справа, отримав невірні роз`яснення з приводу порядку прийняття спадщини, карантинні обмеження в зв`язку з короновірусною хворобою. Вважає вказані причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, направила листа про неможливість явки до суду. Третя особа [PERSON] направив заяву про розгляд справи без його участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її цивільним чоловіком. Після смерті [PERSON] з 20-х чисел серпня 2021 року вони почали займатися оформленням спадщини. Зверталися за консультаціями з цього приводу на телефон «гарячої» лінії в центр безоплатної правової допомоги, до приватних нотаріусів Люби Ж.М., [PERSON] , намагалися оформити спадщину у державного нотаріуса , проте не встигли до Нового року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, спадкоємці 1 черги відсутні. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та свідків по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію смерті № 00033897841 від 26 листопада 2021 року (а.с.11). Позивач є племінником [PERSON] (а.с.8,10). [INFO] помер [PERSON] що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, виданого Бабичівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 02 серпня 2011 року, серія [NUMBER] (а.с.9). Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Піцул Валерій Юрійович постановою від 07.02.2022 року відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини (а.с.12). З поданої позовної заяви вбачається, що поважність причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач обґрунтовує невірним юридичним трактуванням законодавства, власною необізнаністю, а також встановленням на території України карантину, у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 та прохав врахувати незначний строк пропуску строку звернення до нотаріуса. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини і протягом якого відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. \~ \~ \~ \~Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того,\~що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Проте, не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Такий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 12 червня 2019 року у справі №562/713/18. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст.\~81\~ЦПК України\~регламентовано,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок). Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку). Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно з пунктом 2.1. розділу IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях1261,1262,1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів. Отже, позивач не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до будь якої нотаріальної контори. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 751/8889/20 (провадження № 61-9241св21). Сам по собі факт запровадження карантину з березня 2020 року, без зазначення конкретних перешкод, не свідчить про те, що у позивача були об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеномустаттею 1270 ЦК України. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] проживає у с. Бабичівка Кременчуцького району Полтавської області. Спадкодавець [PERSON] на момент смерті був зареєстрований в с. Бабичівка Кременчуцького району Полтавської області, місцем відкриття спадщини є Кременчуцький район Полтавської області, тобто місце відкриття спадщини знаходиться на незначній відстані від місця проживання позивача. Крім того, в юриспруденції існує презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) - кожен вважається таким, що знає закони. Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України. Аналіз норм спадкового законодавства свідчить про те, що норми права щодо строку на подання заяви про вступ у спадщину є чіткими та зрозумілими. У разі якщо позивач їх не розумів, він не був позбавлений можливості отримати своєчасно юридичну консультацію. Враховуючи вищевикладене, посилання позивача на юридичну необізнаність і невірне трактування норм права, не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про вступ у спадщину. Посилання на те, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є незначним, що свідчить про наявність підстав для його поновлення необґрунтований, адже без доведення поважності причини його пропуску, це не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суду не надано жодних доказів на підтвердження поважних причин, які пов`язані з об`єктивними,\~\~ непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали спадкоємцю подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори вчасно. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed