Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

заявники звернулись до суду із заявою у якій просять: визнати [PERSON] ( [INFO] , проживає за адресою - [ADDRESS] ) недієздатною; визнати [PERSON] недієздатною з дачі подання заяви; встановити опіку над [PERSON] та призначити її опікуном [PERSON] . В обґрунтування заяви покликається на те, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, діагноз: вроджена аномалія головного мозку з легким правобічним геміпарезом, психоорганічним синдромом з частими нападами психомоторного збудження. Постійно перебуває на лікуванні у заінтересованої особи-2. На даний час вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Проживає разом із заявниками та постійно потребує сторонньої допомоги. Заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] та бажає бути опікуном своєї сестри у разі визнання її недієздатною. Просять заяву задовольнити. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадженян у справі. 13 травня 2022 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. 16 травня 2022 року ухвалою суду проведення судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] доручено Державній установі «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» та зупинено проваження у справі. 06 липня 2022 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. У судовому засіданні заявники підтримала заяву з підстав викладених у ній та просять таку задовольнити. У судове засідання представники заінтересованих осіб не з`явились. Подано до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вимоги заяви підтримують та просять такі задовольнити. Заінтересованою особою-1 подано подання про доцільність призначення опікуна недієздатної [PERSON] її брата [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження / арк. спр. 15, 18/. [PERSON] є інвалідом ІІ групи, з дитинства, що підтверджено копіями пенсійного посвідчення та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією /арк. спр. 19/. Відповідно до висновку з історії хвороби № 3100084 стаціонарного хворого [PERSON] встановлено діагноз: вроджена аномалія головного мозку (атрофія лівої гемісфери, часткова агенезія мозолястого тіла, субкортикальна гетеротопія сірої речовини в проекції лобної долі) з легким правобічним геміпарезом, психоорганічним синдромом з частими нападами психомоторного збудження /арк. спр. 21/. Згідно з висновку судово-психіатричного експерта від 23 червня 2022 року № 210 [PERSON] у теперішній час страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді резидуально органічне ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом, епінападами в анамнезі (F07.9- згідно з МКХ-10). За психічним станом у теперішній час [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними /арк. спр. 68-70/. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи з вище викладеного, аналізуючи подані докази, суд приходить до переконання про те, що [PERSON] , [INFO] , необхідно визнати недієздатним, оскільки остання хворіє на хронічне стійке психічне захворювання і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а відтак таку вимогу заяви необхідно задовольнити. Водночас, правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно з висновку органу опіки і піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 26 листопада 2011 року № 109/04/35-8534, орган опіки і піклування не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном над сестрою [PERSON] , у разі визнання такої недієздатною. При цьому, заінтересованою особою-1 було перевірено та встановлено, що [PERSON] на обліку у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, за допомогою не звертався; станом на 04 листопада 2021 року до кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває; офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату та характеризується позитивно за місцем праці; зареєстрований та проживає за адресою - [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації та проживання [PERSON] . Дані обставини підтверджено належними та допустимими доказами, які містяться у матеріалах справи. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що подання органу опіки та піклування щодо встановлення над недієздатною [PERSON] опіки та призначення її опікуном [PERSON] є цілком обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Щодо частини вимоги заяви про визнання [PERSON] недієздатною з моменту подання заяви до суду, суд прийшов до переконання про те, що така не відповідає вимогам ч. 1 ст. 40 ЦК України (фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це) та ст. ст. 300, 430 ЦПК України якими передбачено, що недієздатність встановлюється рішенням суду, яке не підлягає до негайного виконання, а тому в силу ст. ст. 18, 273 ЦПК України є обов`язковим до виконання з моменту набрання ним законної сили. Будь-якої законодавчо закріпленої норми права щодо визнання особи недієздатною з моменту подачі заяви не встановлено, а тому суд застосовує вищевказані положення законодавства. У зв`язку із наведеним вище, суд прийшов до переконання про те, що у цій частині вимоги необхідно відмовити. Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років, а тому суд звертає увагу заявника на те, що строк дії рішення встановлений лише на 2 (два) роки. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Відтак, суд прийшов до переконання про те, що строк рішення суду про визнання [PERSON] недієздатною необхідно встановити терміном два роки та обчислювати з дня набрання таким законної сили. У відповідності до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Outcome: partial