Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період часу з 22.04.2014 року по 05.07.2016 року вона із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За час подружнього життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею. Заочним рішенням суду від 22.04.2016 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] у розмірі 800 (вісімсот) гривень, 00 копійок щомісячно, починаючи з 05 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 181 СК України просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22.04.2016 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, вказуючи на те, що відповідач є на даний час здоровий, матеріальної допомоги на утримання сина не дає, аліменти не сплачує. Крім того, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач по справі - [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку сина, з 2016 року не відвідує його, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток та загалом не цікавиться ним, не спілкується та не бачиться. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, надіслала на адресу суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина та змінити спосіб стягнення аліментів, а справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи, відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, представник селищної ради направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі, просять розглянути справу у відсутності представника селищної ради. А тому, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] виданим 30.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області. Дитина на даний час проживає разом із позивачкою. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17.06.2016 року. Рішенням Глибоцького районного суду від 22.04.2016 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] у розмірі 800 (вісімсот) гривень, 00 копійок щомісячно, починаючи з 05 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. За змістом статей 150, 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Так, згідно з частиною третьою вказаної статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тобто відсутня імперативна заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Причому законодавець не пов`язує таку зміну з існуванням певних умов, як то передбачених ст. 192 СК України. За положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, законодавець надав право позивачу визначати спосіб стягнення аліментів із відповідача на утримання дитини. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2022 року - 2618 грн., з 01 липня 2022 року - 2744 грн., з 01 грудня 2022 року - 2833 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати, стану здоров`я дитини та матеріального становища платника аліментів, слід змінити спосіб стягнення аліментів та визначити розмір аліментів в 1/4 частини від всіх видів заробітку /доходу/, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтованою на думку суду є також вимога щодо позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважити дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ч.ч.1, 4 ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 8 Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод проголошує «1. Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб». Отже, для вирішення питання, чи є втручання обґрунтованим згідно з п.2 статті 8, слід врахувати, чи переслідувало втручання законну мету і якщо так, чи було втручання необхідним, зокрема, чи було воно адекватною реакцією на суспільну необхідність, що не потребує зволікань. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Встановлено, що відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Рішенням виконавчого комітету Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області №15/223 від 10.12.2021 року та висновком органу опіки та піклування вирішено визнати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина - [PERSON] , [INFO] . Таким чином суд вважає очевидним умисне ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Також, питання позбавлення відповідача батьківських прав ретельно вивчалось органом опіки та Глибоцької селищної ради, про що наданий відповідний висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина - [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] , оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним, та духовним життям дитини, не цікавиться його розвитком, що у сукупності суперечить інтересам дитини та може їй зашкодити. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських прав. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення батьківських прав відносно непоанолітнього сина [PERSON] , він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved