Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

09 листопада 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, в якому позивач просить розірвати Договір від 25.08.2021 р. виготовлення меблевих виробів, стягнути з відповідачки грошові кошти у сумі 380\~404,64 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 76\~080,80 грн. Мотивує вимоги тим, що 25.08.2021\~р.\~між [PERSON] ,\~у якості\~Замовника ,\~та Фізичною\~особою-підприємцем\~ [PERSON] ,\~у якості\~підрядника,\~було укладено\~Договір виготовлення\~меблевих виробів. Згідно з\~умовами Договору\~від 25.08.2021\~р.,\~ Замовник\~доручає,\~а Підрядник\~бере на\~себе зобов`язання\~у строк\~до 25.09.2021\~р.\~виконати виготовлення\~меблевих виробів,\~а саме: 1)\~диван,\~-\~у кількості\~12\~шт.; 2)\~крісло,\~-\~у кількості\~15\~шт.; 3)\~диван (острів),\~-\~у кількості\~1\~шт. У відповідності\~до п.\~3.1.\~Договору від\~25.08.2021\~р.\~ціна Договору\~включає в\~себе вартість\~матеріалів та\~витрати по\~виконанню робіт\~та становить\~199\~500,00\~грн.\~ Замовник здійснив\~внесення авансу\~у розмірі\~4\~000,00\~доларів США\~(що\~за курсом\~НБУстаном \~на 28.08.2021\~р.\~було гривневим\~еквівалентом 106\~400,00\~грн.). Факт отримання авансу підтверджується написаною власноруч [PERSON] розпискою від 25.08.2021 р. Вказана вище розписка від 25.08.2021 р. була підписана власноруч\~ [PERSON] та містить її печатку. 25.09.2021 р., Підрядником взяті на себе зобов`язання виконані не були, а саме, погоджені сторонами меблеві вироби не були виготовлені та не були передані Замовнику , а підрядник в односторонньому режимі відмовився від виконання замовлення. На даний час Підрядник в односторонньому порядку не виконує взяті на себе зобов`язання, а умови Договору від 25.08.2021 р. є не виконаними , меблеві вироби не виготовлені, а грошові кошти Замовнику не повернуті, що грубо порушує права та інтереси Замовника, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду .\~ Ухвалою суду від 02.12.2021 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду та призначено підготовче судове засідання на 28.12.2021 року. Ухвалою суду від 26.01.2022 року закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду на 01.03.2022 року. У судове засідання 15.07.2022 року сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. В матеріалах справи наявне клопотання від представника позивача [PERSON] адв. [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання сповіщався належним чином. Відзив на позов не надавався. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 15.07.2022 року. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 25.08.2021\~р.\~між [PERSON] ,\~у якості\~Замовника,\~та Фізичною\~особою-підприємцем\~ [PERSON] ,\~у якості\~Підрядника,\~було укладено\~Договір виготовлення\~меблевих виробів (а.с.12-13). Згідно з\~умовами Договору\~від 25.08.2021\~р.,\~ Замовник\~доручає,\~а Підрядник\~бере на\~себе зобов`язання\~у строк\~до 25.09.2021\~р.\~виконати виготовлення\~меблевих виробів,\~а саме: 1)\~диван,\~-\~у кількості\~12\~шт.; 2)\~крісло,\~-\~у кількості\~15\~шт.; 3) диван (острів), - у кількості 1 шт. У відповідності до п. 3.1. Договору від 25.08.2021 р. ціна Договору включає в себе вартість матеріалів та витрати по виконанню робіт та становить 199 500,00 грн.\~ Факт отримання авансу підтверджується написаною власноруч [PERSON] розпискою від 25.08.2021 р. Вказана вище розписка від 25.08.2021 р. була підписана власноруч\~ [PERSON] та містить її печатку(а.с.14). 25.09.2021 р. Підрядником взяті на себе зобов`язання виконані не були, а саме, погоджені сторонами меблеві вироби не були виготовлені та не були передані Замовнику, натомість, Підрядник в односторонньому режимі відмовився від виконання замовлення. З огляду на вказане, суд доходить висновку, що зі сторони позивача, як покупця (замовника) зобов`язання за Договором були виконані у повному обсязі. Однак, зобов`язання, взяті на себе відповідачем за Договором, виконані належним чином не були. До теперішнього часу позивач так і не отримав ні замовленого товару, ні суми грошових коштів, сплачених в якості передплати за товар. Таким чином, відповідачем прострочено виконання взятих на себе зобов`язань за Договором. Пунктом 5.1 Договором підрядник зобов`язався виконати роботи до 25.09.2021 року. Ціна договору включає в себе: вартість матеріалів та витрати по виконанню робіт та становить 199\~500 грн. (п.3.1 Договору). Терміном оплати на час підписання даного договору Замовник вносить аванс у розмірі 106\~400 грн. Остаточний розрахунок здійснюється на час приймання виконаних робіт, безпосередньо Підряднику під час підписання цього договору, що буде підтверджено розпискою (п.3.2 Договору). Статтями\~15,\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. ст.525,526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~612\~Цивільного кодексу\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Частинами 2, 3 статті 849 ЦК України\~передбачено, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Відповідно до положень ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця відповідно до умов договору, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування шкоди. Статтями\~526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2\~ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У відповідності до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 5\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботи (надання послуги) згідно з договором, за кожен день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі 3 % вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. З огляду на вказані норми законодавства, враховуючи, що між сторонами виникли та існують зобов`язання із Договору від 25.08.2021 року, умови якого відповідачем не виконані належним чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги про розірвання Договору від 25.08.2021 року та про стягнення з відповідача сплаченого авансу на користь позивача суми передплати за товар, яка була сплачена згідно умов вказаного Договору у розмірі 106\~400, 00 грн., 263\~340,00 грн. пеня в порядку абз1 ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за прострочення виконання зобов`язань за Договором від 25.08.2021 р. за період з 25.09.2021р . по 08.11.2021 р., 3 відсотків річних в порядку ст.625 ЦК України в сумі 664,64\~грн. підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача з відповідача моральної шкоди, то суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки моральна шкода має деліктне походження, тобто виникає із цивільного правопорушення, а не з договору укладеного між сторонами. Таким чином, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень не підлягають задоволенню, оскільки\~ст. 23 ЦК України\~не встановлений порядок відшкодування моральної шкоди в разі порушення договірних правовідносин. Також, з приводу відшкодування понесених позивачем судових витрат, суд вважає необхідним зазначити наступне. Позивач вказує, що ним понесено витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 76\~080,80 грн. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витратити: 1)на професійну правничу допомогу;\~\~2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;\~\~3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;\~\~4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~витрати, пов`язані із розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат». Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137). Відповідно частин першої, другої статті 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Матеріали справи свідчать, що представником позивача Чепрасова М.І. в Приморському районному суді м. Одеси був адвокат Рязанцев Д.І., який діяв на підставі ордеру та Договору про надання правничої допомоги № НПД-33 від 01.11.2021 року, який діяв на підставі ордеру від 08.11.2021 року. На підтвердження своїх доводів про понесені позивачем витрати на правову допомогу та на обґрунтування розміру вказаних витрат позивачем надано до суду Договір про надання правничої допомоги № НПД-33 від 01.11.2021 р., Перелік юридичних послуг, що надаються за цим Договором, детальним розрахунком виконаної адвокатом роботи та нагороди за надання правової допомоги із зазначенням часу, який був витрачений на її виконання , та розрахункова квитанція серії АКП №0001 на суму 76\~080,80 грн. (а.с. 22-23). Однак, суд приходить висновку про не доведеність належними та допустимими доказами витрат позивача на правову допомогу, у зв`язку з чим клопотання позивача про відшкодування судових витрат в розмірі 76\~080,80\~гривень не\~підлягає задоволенню. Оскільки розрахункова квитанція серії АКП №0001 (а.с.23) видана адвокатом Ряанцевим Дмитром Ігоровичем , її не можна віднести до доказу, який підтверджує внесення позивачем зазначеної суми, які позивач поніс, як витрату на правничу допомогу. Також з розрахункової квитанції , наданої представником позивача , не вбачається хто саме сплатив дану суму та на який рахунок. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 3\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Всупереч положенням\~ст. 81 ЦПК України\~відповідач не надав належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог позивача за викладених обставин. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, в зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за позовом, що пов`язаний з порушенням його прав, як споживача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial