Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

У червні 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26.05.2021 до відкриття провадження у справі надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги. Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 17.06.2021 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Курічової В.М. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Київські енергетичні послуги» у м. Києві є єдиним постачальником універсальної послуги. Відповідачка є власником буд. [ADDRESS] . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № [NUMBER] на підставі документів щодо права власності на житло. Відповідачка не здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на 01.02.2021 виникла заборгованість за вказаним особовим рахунком в розмірі 52 430,73 грн. Оскільки на момент звернення до суду борг відповідачем не сплачено, позивач просить стягнути борг з урахуванням 3% річних в розмірі 908,05 грн та інфляційну складову в розмірі 269,04 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.06.2021 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2021 постановлено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.12.2021 представник відповідачки подав відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Свою позицію обґрунтував таким: - позивач зазначає, що передумовою звернення до суду з позовом є постановлення ухвали Дніпровським районним судом м. Києва про відмову у видачі судового наказу, однак заява про видачу судового наказу стосувалась іншої особи, аніж відповідачки; - позивач повторно вказує іншу адресу відповідачки, що є зловживанням процесуальними правами; - позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо укладення договору постачання електричної енергії з відповідачкою та споживання саме відповідачкою електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , а доводи позивача про те, що відповідачка приєдналась до умов публічного договору про постачання електричної енергії на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті позивача, шляхом фактичного споживання електричної енергії, є сумнівними, оскільки позивачем порушено вимоги Правил роздрібного ринку, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила); - наданий розрахунок заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги є невірним, оскільки розрахований з порушенням вимог Правил та Кодексу Комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 311. Позивач з 01.01.2019 нараховував показники лічильника не згідно з реальними показниками, а відповідно до прогнозованих показників лічильника, які суттєво перебільшують показники лічильника; - підстави для нарахування інфляційної складової боргу та 3% річних відсутні, оскільки позивачем не доведено факту виникнення у відповідачки зобов`язань щодо сплати боргу за фактично спожиту електроенергію. 11.01.2022 позивач подав відповідь на відзив, згідно з яким просив задовольнити позовні вимоги повністю, зазначивши наступне: - в ухвалі Дніпровського районного суд м. Києва від 06.10.2020 у справі № 755/14079/20, якою відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідачки, допущено технічну помилку, а саме помилково зазначено прізвище, ім`я та по батькові відповідачки, однак зазначена описка виправлена на підставі ухвали суду; - твердження представника відповідачки про свідоме зазначенні у позовній заяві неправильних відомостей щодо відповідачки є хибними та спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи № 755/8145/21; - взаємовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем регулюються Правилами. Позивач є єдиним постачальником електричної енергії побутовим споживачам, тому у зв`язку з реформою електричної енергії та у відповідності до ЗУ «Про ринок електричної енергії» розрахунки за спожиту електроенергію, починаючи з 01.01.2019, проводиться з компанією постачальником - ТОВ «Київські енергетичні послуги». За адресою: [ADDRESS] для проведення розрахунків відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідачки, а нарахування за спожиту електричну енергію здійснюється на підставі даних про обсяги спожитої електричної енергії, переданих оператором системи розподілу ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі». Позивач зауважив, що дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та у розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані від оператора системи розподілу або постачальника послуг комерційного обліку; - щодо укладення договору з постачальником універсальних послуг необхідно виконати одну із умов, передбачених в постанові НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (п. 8 редакції станом на 21.12.2018), зокрема оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги; або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії; або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідачка виконала такі умови, як фактичне споживання електроенергії та часткові оплати нарахувань за спожиту електроенергію; - до 01.01.2019 усі споживачі, які до цього отримували послуги з електропостачання від ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі», правонаступником якого є ПАТ «Київенерго» мали визначитись з енергопостачальником. Відповідачка не відмовилась від послуг, які надає позивач, а тому між сторонами виникли взаємовідносини в силу положень законодавства в умовах нового ринку електроенергії; - щодо підтвердження права власності відповідачки на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , позивач зазначає, що Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 293895349 від 06.01.2022 отримана у встановлено законодавством України порядку. Зазначений доказ поданий з урахуванням вимог, передбачених для подачі доказів, оскільки клопотання про доручення доказів та додатки до нього, направлялись також відповідачці, на підтвердження чого надані фіскальні чеки; - щодо тверджень представника відповідачки про хибність наданих розрахунків позивач зазначає, що відповідачка систематично та умисно та умисно ухиляється від виконання зобов`язання подавати щомісячно покази лічильника. У разі незгоди з розрахунками заборгованості, відповідачці слід звертатися до ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі» як оператора системи розподілу. 21.01.2022 представник відповідачки подав письмові заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначив таке: - позивачем не проведено перевірку відповідності споживача послуг критеріям, які встановлені для споживача універсальної послуги; - позивач не виконав перевірку відповідності споживача послуг, який зареєстрував особистий кабінет за адресою: [ADDRESS] , не отримав від нього заяву-приєднання, чим порушив вимоги законодавства про ринок електричної енергії; - позивач не надав жодного належного доказу того, що саме відповідачка є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] та не зазначив, в яких саме цілях споживається електроенергія (побутові цілі, господарські цілі); - просить не долучати надані 10.09.2021, 10.12.2021 позивачем докази, оскільки вони подані з порушенням строків, встановлених ст. 83 ЦПК України; - позивачем у відзиві не доведено правильність наданих ним розрахунків заборгованості за спожиту відповідачкою електричну енергію. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю. Заявив клопотання про долучення доказів, а саме - заяв (копій), які є в наявності у відповідачки) - від 22.06.2020 та від 11.08.2020 та відповідей на них як доказ підтвердження обізнаності відповідачки про існування правовідносин з електропостачання між сторонами у справі. В судовому засіданні представник відповідачки позов не визнав повністю з мотивів, наведених у відзиві та запереченнях на позов. Пояснив, що відповідачка не користується електроенергією за адресою: [ADDRESS] , прилад обліку електроенергії був розташований у іншому будинку, а не в будинку за адресою: [ADDRESS] , наразі цього приладу взагалі немає. Просив не брати до уваги як докази всі документи, що подані позивачем не разом з позовом, погодився та визнав обставину, що відповідачка є власницею будинка за адресою: [ADDRESS] , однак послуги від позивача не отримує. Погодився частково на задоволення заявленого представником позивача в судовому засіданні клопотання про долучення доказів, а саме - заяв (копій), які є в наявності у відповідачки) - від 22.06.2020 та від 11.08.2020. Проти приєднання до справи відповідей на ці заяви заперечував, оскільки відповідачка їх не отримувала. Суд частково задовольнив клопотання та приєднання до справи заяви (копії), які є в наявності у відповідачки) - від 22.06.2020 та від 11.08.2020. Фактичні обставини справи, що встановлені судом, застосовані норми права та мотиви, з яких виходив суд. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до пп. 2) п. 5.5.5. ПРРЕЕ споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 № 429, ТОВ «Київські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. З 01.01.2019 ТОВ «Київські енергетичні послуги» надає послуги з постачання електричної енергії в м. Києві. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 27137363 від 20.08.2021 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить садовий будинок за адресою: [ADDRESS] . За адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Сторона відповідача у справі, заперечуючи фактичне отримання послуг саме від позивача, не зазначила у поданих нею заявах по суті справи іншого постачальника цих послуг, від якого вона отримувала житлово - комунальні послуги з електроенергії, акцентувавши відсутність свого обов`язку сплачувати за послуги тим, що відповідачка не написала заяву-приєднання до публічного договору, що свідчить про відсутність буд-яких правовідносин між сторонами у справі. Суд оцінює ці доводи сторони відповідача як необґрунтовані з огляду на таке. Відповідачці було відомо, що послуги надаються саме ТОВ «Київські енергетичні послуги», оскільки саме до цієї організації вона зверталася із заявами від 22.06.2020 та від 11.08.2020 саме як до електропостачальної організації. Окрім того, як пояснив представник відповідачки в судовому засіданні, відповідачці було відомо, що контролер ТОВ «Київські енергетичні послуги» у квітні 2020 року знімав контрольні показники з приладу обліку електроенергії, згідно з яким обліковується електроенергія, яку споживає відповідачка за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідачка приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги» на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті постачальника, вчинивши фактичне споживання електричної енергії та здійснивши її часткову оплату. Позивач фактично надає відповідачці [PERSON] як власниці будинка за адресою: [ADDRESS] , за споживання яких відповідно до особового рахунку № [NUMBER] , який не змінився після 01.01.2019 вона, у зв`язку з частковою оплатою цих послуг, станом на 01.02.2021 має заборгованість у розмірі 52 430,73 грн. Відсутність заяви-приєднання до публічного договору не спростовує факту отримання послуг відповідачкою від позивача. Доводи сторони відповідача про те, що позивач не перевірив, що відповідачка зареєстрована як ФОП, також не впливають на факт наявності заборгованості. Доводи сторони відповідача, що вона не реєструвала особистий кабінет споживача в ТОВ «Київські енергетичні послуги», та не передавала як абонент показники у жовтні 2020 є необґрунтованими, оскільки саме за особовим рахунком № [NUMBER] зареєстровано зазначений особистий кабінет, вхід до якого здійснюється тільки за особистим логіном і паролем споживача за відповідним особовим рахунком. Станом на 01.02.2021 заборгованість відповідачки перед позивачем за спожиту електроенергію за особовим рахунком № [NUMBER] становить 52 430,73 грн. Заборгованість виникла з огляду на відсутність оплат відповідачкою та почала формуватися з січня 2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на заборгованість за спожиту електроенергію позивачем правильно нараховано 3% річних в розмірі 908,05 грн та інфляційні втрати в розмірі 269,04 грн. У відповідності до п. 4.10 Правил побутові споживачі здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. За змістом п.п. 4.12 Правил плата за спожиту електроенергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, стягненню з відповідачки на користь ТОВ «Київські енергетичні послуги» підлягає заборгованість за спожиту електроенергію за особовим рахунком № [NUMBER] у розмірі 52 430,73 грн. У позовній заяві позивач вказував на те, що, окрім сплати боргу за надані ним послуги, відповідачка має сплатити 3% річних в розмірі 908,05 грн та інфляційні втрати в розмірі 269,04 грн. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. З огляду на те, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наданий позивачем, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідачки на користь позивача 3% річних у розмірі 908,05 грн та інфляційні втрати в розмірі 269,04 грн Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позивач довів наявність заборгованості у відповідачки, її розмір, а також розмір 3% річних та інфляційні втрат, тому суд задовольняє позов повністю. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved