Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

До Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КЗ ЛОР «Будинок дитини №1» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування (далі позивач) в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] на користь КЗ ЛОР «Будинок дитини №1» аліменти у розмірі ј частки від її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування розглянувши заяву [PERSON] та акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 13.01.2020 року №06 «Про влаштування малолітньої [PERSON] в комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» [PERSON] влаштована у комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» через неналежний догляд [PERSON] за малолітньою дитиною. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 26.07.2018 року №00020645003 відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Сім`я [PERSON] з 16.06.2021 року перебуває на обліку та 09.07.2021 року перебуває під соціальним супроводом у відділі соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. В позовній заяві зазначено, що фахівцями відділу соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді пропонувалося [PERSON] роботу психологом, однак мати жодного разу не відвідувала консультації психолога, на дзвінки не відповідала. Також в позові зазначено, що [PERSON] була присутня на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, їй було наголошено про необхідність працевлаштування для можливості утримання і забезпечення всіх необхідним, однак відповідач ні письмово, ні усно не зверталася щодо повернення дитини їй на втховання та спільне проживання. Враховуючи фактичне ухилення від виконання [PERSON] батьківських обов`язків покладених на неї законодавством України протягом тривалого часу, з метою захисту прав та інтересів дитини, Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування видано висновок від 28.07.2021 №260001-вих-66392 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». [PERSON] запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини на 19.07.2021 року для надання пояснень, однак [PERSON] не прибула на засідання з питань захисту прав дитини та не повідомила про причини відсутності. Відзив до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 16.08.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 13.00 год. 13.10.2021 року. 13.10.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача на 30.11.2021 року. 30.11.2021 року розгляд справи відкладено 15.12.2021 року. 15.12.2021 року оголошено перерву у розгляді справи до 24.01.2022 року. 24.01.2022 року розгляд справи за клопотанням відповідача відкладено на 23.03.2022 року. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 23.03.2022 року долучено до матеріалів справи характеристику вих.22-3-22 від 22.03.2022 року та інформаційні довідки з ГО Центр духовної і психологічної підтримки та взаємодопомоги «Дорога» вих.21-3-22 від 22.03.2022 року. Підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 13.00 год. 11.04.2022 року. 11.04.2021 року у розгляді справи оголошено перерву до 14.07.2022 року. 14.07.2022 учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи. При цьому, представник позивача та відповідач подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач у поданій заяві зазначила, що зобов`язується сумлінно виконувати свої материнські обов`язки, виправитися та дбати про доньку. Також відповідач просила долучити до матеріалів справи договір оренди квартири, довідку прийому на роботу у шпиталь, характеристику з місця праці, копію наказу про прийняття на роботу, довідку про доходи та довідку про допомогу монастиря сестер Милосердя ім.Святого Вікентія. Третя особа КЗ ЛОР «Будинок дитини №1» подало клопотання, в якому зазначило, що позовні вимоги підтримують, у вирішенні справи поклалися на розсуд суду. Розгляд справи просили проводити за їхньої відсутності. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Згідно з ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] , 28.04.2016 року та її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 26.07.2018 року №00020645003 відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Також встановлено, що сім`я [PERSON] з 16.06.2021 року перебуває на обліку та 09.07.2021 року перебуває під соціальним супроводом у відділі соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. На підставі розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №06 від 13.01.2020 року «Про влаштування малолітньої [PERSON] в комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» [PERSON] влаштована у комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» через неналежний догляд [PERSON] за малолітньою дитиною. Згідно висновку від 28.07.2021 року №260001-вих-66392, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із висновку, сім`я [PERSON] з 16.06.2021 року перебуває на обліку та 09.07.2021 року перебуває під соціальним супроводом у відділі соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Фахівцями відділу соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді пропонувалося [PERSON] роботу психологом, однак мати жодного разу не відвідувала консультації психолога, на дзвінки не відповідала. Також вказано, що з моменту влаштування дитини [PERSON] , [INFO] до Франківської районної адміністрації та до відділу «Служба у справах дітей» Франківського району м.Львова [PERSON] ні письмово ні усно не звертаася щодо повернення їй на виховання Як вбачається із долученої до матеріалів справи характеристики громадської організації Центр духовної і психологічної підтримки та взаємодопомоги «Дорога» вих.05-2-21 від 05.10.2021 року громадянка [PERSON] , яка знаходиться на реабілітації в ГО Центр духовної і психологічної підтримки та взаємодопомоги «Дорога» виконує всі правила та норми центру, зарекомендувала себе як відповідальний учасник програми, прислухається до рекомендації працівників, із іншими клієнтами центру не конфліктує, а навпаки показує приклад своєю поведінкою спрямованою до змін, психоемоційний ман стабільний, присутня мотивація до продовження процесу реабілітації т поведінкових змін. Згідно довідки про доходи №13 від 12.07.2022 року, виданої благодійним фондом «Шпиталь імені Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архиєпархії Української ГКЦ», та наказу №172 від 09.06.2022 року «Про прийняття на роботу [PERSON] » [PERSON] працює в БФ «Шпиталь імені Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архиєпархії Української ГКЦ» з 10.06.2022 року на посаді молодшої медичної сестри поліклінічного відділення. Зі змісту характеристики, даної благодійним фондом «Шпиталь імені Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архиєпархії Української ГКЦ» [PERSON] за час роботи проявила себе як дисциплінований працівник, помічник та кваліфікований фахівець. Вчасно та точно виконує доручення керівника. Повною мірою відповідає нормам поведінки й правилам внутрішнього трудового розпорядку. Доброзичлива та комунікабельна. Судом також встановлено, що [PERSON] орендує квартиру на [ADDRESS] , строк оренди 6 місяців з 22.06.2022 року до 22.12.2022 року. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ст.9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини). У відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.\~\~\~\~ За змістом частин першої, другої та шостої\~статті 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164\~СК України - підставою позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результату доля дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав, не дасть дитині полегшення. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Такого ж висновку дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц, ВССУ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька. Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19\~СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17). Судом встановлено, що [PERSON] , 28.04.2016 року та її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 26.07.2018 року №00020645003 відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Також встановлено, що сім`я [PERSON] з 16.06.2021 року перебуває на обліку та 09.07.2021 року перебуває під соціальним супроводом у відділі соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. На підставі розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №06 від 13.01.2020 року «Про влаштування малолітньої [PERSON] в комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» [PERSON] влаштована у комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» через неналежний догляд [PERSON] за малолітньою дитиною. Згідно висновку від 28.07.2021 року №260001-вих-66392, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із висновку, сім`я [PERSON] з 16.06.2021 року перебуває на обліку та 09.07.2021 року перебуває під соціальним супроводом у відділі соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Фахівцями відділу соціальної роботи Франківського району Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді пропонувалося [PERSON] роботу психологом, однак мати жодного разу не відвідувала консультації психолога, на дзвінки не відповідала. Також вказано, що з моменту влаштування дитини [PERSON] , [INFO] до Франківської районної адміністрації та до відділу «Служба у справах дітей» Франківського району м.Львова [PERSON] ні письмово ні усно не звертаася щодо повернення їй на виховання Як вбачається із долученої до матеріалів справи характеристики громадської організації Центр духовної і психологічної підтримки та взаємодопомоги «Дорога» вих.05-2-21 від 05.10.2021 року громадянка [PERSON] , яка знаходиться на реабілітації в ГО Центр духовної і психологічної підтримки та взаємодопомоги «Дорога» виконує всі правила та норми центру, зарекомендувала себе як відповідальний учасник програми, прислухається до рекомендації працівників, із іншими клієнтами центру не конфліктує, а навпаки показує приклад своєю поведінкою спрямованою до змін, психоемоційний ман стабільний, присутня мотивація до продовження процесу реабілітації т поведінкових змін. Згідно довідки про доходи №13 від 12.07.2022 року, виданої благодійним фондом «Шпиталь імені Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архиєпархії Української ГКЦ», та наказу №172 від 09.06.2022 року «Про прийняття на роботу [PERSON] » [PERSON] працює в БФ «Шпиталь імені Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архиєпархії Української ГКЦ» з 10.06.2022 року на посаді молодшої медичної сестри поліклінічного відділення. Зі змісту характеристики, даної благодійним фондом «Шпиталь імені Митрополита Андрея Шептицького курії Львівської Архиєпархії Української ГКЦ» [PERSON] за час роботи проявила себе як дисциплінований працівник, помічник та кваліфікований фахівець. Вчасно та точно виконує доручення керівника. Повною мірою відповідає нормам поведінки й правилам внутрішнього трудового розпорядку. Доброзичлива та комунікабельна. Судом також встановлено, що [PERSON] орендує квартиру на [ADDRESS] , строк оренди 6 місяців з 22.06.2022 року до 22.12.2022 року. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). При вирішенні спору суд наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України) і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків. Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Вирішуючи спір, враховуючи наведені норми матеріального права, у повному обсязі встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, зокрема те, що [PERSON] влаштувалася на роботу, отримує дохід, орендує та оплачує за житло, відвідує дитину в будинку дитини, в суді неодноразово висловлювала бажання та реальні наміри займатися вихованням доньки, відтак суд дійшов висновку що відмова в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дитини.\~ Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed