Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 18 468,22 грн., які складаються: з пені на суму заборгованості 41541,28 грн за період з 01.12.2018 по 05.12.2019 включно, в розмірі 14546,27 грн.; 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України на суму заборгованості 41541,28 грн за період з 01.12.2018 по 05.12.2019 включно, в розмірі 1263,31 грн.; індекс інфляції в порядку ст. 625 ЦК України на суму заборгованості 41541,28 грн за період з 01.12.2018 по 05.12.2019 включно, в розмірі 2658,64 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 травня 2018 року в м. Дніпро на перехресті вул. Макарова та вул. Криворізької відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «MERCEDES Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності позивачу, та автомобіля «SUBARU», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , внаслідок якої транспортним засобам були нанесені механічні ушкодження. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] несплачену частку страхового відшкодування в розмірі 41541,28 грн, пеню за період з 28 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року включно, яка складає 3880,98 грн, 3% річних за період з 28 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року включно, що складає 324,36 грн, інфляційні втрати за період з 28 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року включно в розмірі 2076,76 грн, а всього 47823 грн 38 копійок. У задоволенні інших позовних вимог [PERSON] - відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат. Дане рішення суду набрало чинності 25.11.2019. Листами від 18.11.2019 та 04.12.2019 позивач звертався до відповідача із вимогою виконання вищенаведеного рішення суду. 06.12.2019 відповідач здійснив виплату несплаченої частки страхового відшкодування в розмірі 41 541,28 грн. Позивач вважає, що саме з вини відповідача частка страхового відшкодування сплачена позивачу не в повному обсязі, відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою від 14.01.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив. 28.05.2018 в м. Дніпро на перехресті вул. Макарова та вул. Криворізької відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «MERCEDES Sprinter», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності позивачу, та автомобіля «SUBARU», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , внаслідок якої транспортним засобам були нанесені механічні ушкодження. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2018 [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2019 позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», [PERSON] про відшкодування шкоди, задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] несплачену частку страхового відшкодування в розмірі 41541,28 грн, пеню за період з 28 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року включно, яка складає 3880,98 грн, 3% річних за період з 28 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року включно, що складає 324,36 грн, інфляційні втрати за період з 28 серпня 2018 року по 30 листопада 2018 року включно в розмірі 2076,76 грн, а всього 47823 (сорок сім тисяч вісімсот двадцять три) грн 38 (тридцять вісім) копійок. У задоволенні інших позовних вимог [PERSON] - відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 3232 (три тисячі двісті тридцять дві) грн 96 (дев`яносто шість) коп. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.02.2020 рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2019 - залишено без змін. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Листами від 18.11.2019 та 04.12.2019 позивач звертався до відповідача із вимогою виконання вищенаведеного рішення суду поза межами виконавчого провадження, шляхом перерахування грошових коштів на особісті банківські реквізити [PERSON] 06.12.2019 відповідач здійснив виплату несплаченої частки страхового відшкодування в розмірі 41 541,28 грн. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Порядок і умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені статтями 1187, 1188 ЦК України. Зокрема, статтею 1188 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному з їх володільців за рахунок іншого із них. Відповідно до цієї статті шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Проаналізувавши норми статей 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МСТБУ) особа, має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» підлягають стягненню на користь позивача кошти в розмірі 18 468,22 грн., які складаються: з пені на суму заборгованості 41541,28 грн за період з 01.12.2018 по 05.12.2019 включно, в розмірі 14546,27 грн.; 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України на суму заборгованості 41541,28 грн за період з 01.12.2018 по 05.12.2019 включно, в розмірі 1263,31 грн.; індекс інфляції в порядку ст. 625 ЦК України на суму заборгованості 41541,28 грн за період з 01.12.2018 по 05.12.2019 включно, в розмірі 2658,64 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved