Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом (збільшеними позовними вимогами) до [PERSON] , Ліплявської сільської ради Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Міськрайонне управління у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, припинення права власності на земельну ділянку та скасування реєстрації права власності на неї. Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником житлового будинку та земельної ділянки розміром 0,4969 га, що розташовані в с. Келеберда Черкаського (Канівського) району Черкаської області, які подаровано його батьком. Свого часу його батьки поруч з цим дворищем (на вигоні) викопали колодязь (криницю), яким постійно користувалися, ними також на земельній ділянці близько 4 соток було висаджено фруктові дерева. Після смерті батьків, він успадкував їх права, тому до цих пір продовжує користуватися колодязем (криницею), доглядає за деревами тощо. По сусідству з ним проживає відповідач [PERSON] , земельна ділянка якого межує з його садибною землею. Окрім цього, суміжною з його земельною ділянкою і ділянкою відповідача [PERSON] є приватизована земельна ділянка його дружини [PERSON] площею 0,07 га. Починаючи з 2015 року між ним і відповідачем [PERSON] виникли непорозуміння щодо користування земельною ділянкою, на якій знаходиться колодязь. У зв`язку з цим, в 2016 році він зі своєю дружиною [PERSON] вирішили узаконити за ними цю землю. Відповідач [PERSON] також мав намір приватизувати частину землі на вигоні, в тому числі і ділянку, на якій знаходиться колодязь. Рішенням Келебердянської сільської ради №7-13 від 18.05.2016 було вирішено земельну ділянку орієнтовною площею 0,03 га, на якій розташований колодязь по [ADDRESS] дивізії біля [PERSON] залишити в спільному користуванні громади. Позивачу та його дружині було відмовлено у наділі земельної ділянки площею 0,04 га для ведення індивідуального садівництва, на якій розміщена криниця. Разом з тим, позивачу влітку 2019 року (зі слів відповідача [PERSON] ) стало відомо, що останній без його згоди на підставі зібраних документів замовив у землевпорядній організації виготовлення технічної документації і вже отримав державний акт про право власності на земельну ділянку з присвоєнням кадастрового номера. Виявилося, що земля площею до 4-х сотих, на якій знаходиться колодязь, стала його власністю на підставі рішення Ліплявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 03.05.2018 року № 8-9/VII. Вважає, що дане рішення органу місцевого самоврядування, яким передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку із земель загального користування, а саме земельну ділянку орієнтовною площею 0,03 га, на якій розташований колодязь по [ADDRESS] дивізії біля подвір`я [PERSON] , прийняте з порушенням чинного законодавства. Його права як суміжного землевласника і землекористувача порушені. Передача цієї землі відповідачу [PERSON] відбулася всупереч попередньо прийнятого рішення від 18 травня 2016 про залишення спірної земельної ділянки в користуванні громади. Просить суд визнати недійсним рішення Ліплявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 03.05.2018 № 8-9/VII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянину [PERSON] ». Припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 7122082300:02:001:1680 та скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку [PERSON] за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 7122082300:02:001:1680. Судові витрати покласти на відповідачів. У ході розгляду справи було проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою судді від 07.02.2020 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору за заявлені вимоги. 18.02.2020 на виконання вище вказаної ухвали, представником позивача надано до суду квитанцію про сплату судового збору на суму 2522,40 грн., після чого ухвалою судді від 20.02.2020 провадження у справі відкрито, вирішено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.03.2020. 11.03.2020 від представника відповідача - Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с.48,49 т.1). Ухвалою суд від 29.09.2020 витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 05.01.2021задоволено клопотання представника позивача адвоката Потієнко Т.М. та продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів. 15.03.2021 представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с.228, 229 т.1), яку ухвалою суду від 22.04.2021 прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 22.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Бовшика М.Ю. про закриття провадження у справі (а.с.23,24 т.2). Ухвалою суду від 14.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 04.06.2021. 04.06.2021 від представника відповідача - Ліплявської сільської ради Черкаської області надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.43 т.2). У подальшому судовий розгляд справи неодноразово було відкладено за клопотанням представника позивача, у зв`язку з зайнятістю останньої у інших справах. Ухвалою суду від 06.07.2022 судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Потієнко Т.М. про повернення до з`ясування обставин справи та витребування доказів у справі, судове засідання відкладено на 11.07.2022. У судове засіданні представник позивача - адвокат Потієнко Т.М. не з`явилася, скерувала до суду клопотання про врахування пояснень представника позивача під час винесення рішення у справі, в якому просила провести розгляд справи за її відсутності. У письмових поясненнях зазначила, що власники суміжних домоволодінь зверталися до сільської ради із заявами передати у користування земельну ділянку, що була у спільному користуванні громади. Рішенням Келебердянської сільської ради від 18.05.2016 №7-13 відмовлено [PERSON] та [PERSON] в наданні земельної ділянки у зв`язку з рішенням сесії залишити цю ділянку у спільному користуванні громади. [PERSON] звернувся із заявою про безоплатну приватизацію земельної ділянки. При цьому жодним документом розміри, конфігурація і межі земельної ділянки не встановлені. Сільська рада надала право приватизації по фактичному користуванню земельної ділянки. Схема фактичного користування відсутня. Вважає, що при передачі йому у власність земельної ділянки (кадастровий номер 7122082300:02:001:1680), площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка) в с. Келеберда Ліплявської сільської ради ОТГ Черкаської області, останній заволодів і земельною ділянкою, що залишена рішенням сесії в загальному користуванні. Передача земельної ділянки у власність [PERSON] відбулося з порушенням порядку приватизації, що призвело до порушення прав власників суміжних земельних ділянок, та мешканців с. Келеберда (а.с.124-132 т.2). Представник відповідача [PERSON] адвокат Бовшик М.Ю. у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав (а.с.91 т.2). Представник відповідача Ліплявської сільської ради Черкаської області Тікунов В.В. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, пояснив, що прийняттям Ліплявської сільської ради Черкаської області від 03.05.2018 спірного рішення№ 8-9/VII від 03.05.2018, права позивача, як суміжного землекористувача не порушено. Земельна ділянка розміром приблизно 0,03 га, на якій розташована криниця по [ADDRESS] відповідачем [PERSON] не приватизована, у користування нікому не передана, доступ до криниці залишився. Рішення сільської ради про затвердження технічної документації та передачу [PERSON] земельної ділянки розміром 0,25 га є законним та правомірним. Подану заяву про застосування строків позовної давності підтримав. У задоволенні позову просив відмовити повністю. Представник третьої особи - міськрайонного управління у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним, про причини неявки суд не повідомлено. Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, взявши до уваги покази свідків, приходить до наступного. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується та набувається і реалізується громадянами виключно до закону. Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Аналогічна норма міститься у статті 155 ЗК України, відповідно до якої в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Виходячи з положень ст.152 ЗК України та роз`яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] є власником земельних ділянок, кадастровий номер 7122082300:02:001:0104, площею 0,4271 га та кадастровий номер 7122082300:02:001:0105, площею 0,0698 га, розташованих в с. Келеберда Канівського району Черкаської області, цільовим призначенням яких є ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на права власності на земельну ділянку серії ЯГ №640286 від 20.11.2006 та договором дарування земельної ділянки від 02.10.2006, посвідченим державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №1-3852 (а.с.12,16 т.1). Згідно рішення Келебердянської сільської ради №7-13 від 18.05.2016 «Про розгляд заяв щодо земельних питань» вбачається, що відповідачу [PERSON] рекомендовано переміряти його земельну ділянку в присутності земельної комісії і спеціаліста-землевпорядника, для уточнення меж земельної ділянки. Земельну ділянку орієнтовною площею 0,03 га, на якій розташований колодязь по [ADDRESS] біля [PERSON] залишити в спільному користуванні громади (а.с.19 т.1). Рішенням Келебердянської сільської ради №9-12 від 11.08.2016 «Про розгляд заяви [PERSON] » позивачу [PERSON] відмовлено в наділі земельної ділянки площею 0,04 га для ведення індивідуального садівництва, на якій розміщена криниця, у зв`язку з рішенням сесії Келебердянської сільської ради №7-13 ід 18.05.2016 про залишення цієї земельної ділянки у спільному користуванні громади (а.с.21 т.1). Згідно довідки сільського голови с. Келеберда Канівського району №533 від 07.12.2016, земельна ділянка орієнтовною площею 0,03 га по [ADDRESS] , на якій розташований колодязь не наділена [PERSON] (а.с.22 т.1). Рішенням Ліплявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області №8-9/VII від 03.05.2018 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність громадянину [PERSON] земельну ділянку, (кадастровий номер 7122082300:02:001:1680) площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка) в с. Келеберда Ліплявської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області. Землекористувачу оформити право власності на земельну ділянку у порядку встановленому чинним законодавством (а.с.235,236 т.1). На підставі вище вказаного спірного рішення Канівським міськрайонним відділом ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] громадянину [PERSON] , кадастровий номер земельної ділянки: 7122082300:02:001:1680. З вище вказаної технічної документації, зокрема з Акту визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 27.12.2016, Кадастрового плану земельної ділянки, плану меж земельної ділянки вбачається, що суміжними землевласниками (землекористувачами) земельної ділянки кадастровий номер земельної ділянки: 7122082300:02:001:1680, площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є: від А до Б землі [PERSON] , від Б до В землі [PERSON] (кадастровий номер відсутній); від В до Г землі комунальної власності (землекористувач [PERSON] ); від Г до Д землі комунальної власності (вулиця, кадастровий номер відсутній); землі від\~Д до\~Е землі\~спільного користування\~(криниця); від Е до Ж землі комунальної власності (кадастровий номер відсутній); від Ж до А землі комунальної власності (кадастровий номер відсутній) (а.с.152-170 т.1). Протоколом №14 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони природного середовища Келебердянської сільської ради від 27.12.2016 вирішено рекомендувати сільському голові [PERSON] підписати акти визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки площею 0,16 га для ведення особистого селянського господарства та ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.162,163 т.1). З акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 26.07.2017 вбачається, що межі земельної ділянки за кадастровим номером 7122082300:02:001:1680, площею 0,2500 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , наданої власнику земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і (присадибна ділянка), споруд закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 16 шт. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Щодо заяви представника відповідача - Ліплявської сільської ради Черкаської області про застосування строків позовної давності, суд виходить до наступного. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В позовній заяві позивачем зазначено, що про порушення свого права він дізнався влітку 2019 року, що відповідачем не спростовано, з позовом до суду позивач звернувся 04.02.2020, тому суд вважає, що позивачем [PERSON] не пропущено строк звернення до суду з даним позовом, тому клопотання представника відповідача Ліплявської сільської\~ради Черкаської\~області про застосування строку позовної давності до задоволення не підлягає. Так, судом встановлено, що підставою для звернення позивача до суду з даним позовом став захист його порушених прав, як суміжного землевласника, на користування земельною ділянкою орієнтовною площею 0,03 га, на якій розташований колодязь (криниця) по [ADDRESS] . Оскільки, на його думку, дану земельну ділянку передано у власність відповідача [PERSON] , тоді як рішенням Келебердянської сільської ради №7-13 від 18.05.2016 було вирішено залишити в спільному користуванні громади. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 4 червня 2019 року у справі №916/3156/17 (№12-304гс18). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів, є обов`язковою передумовою звернення особи до суду за захистом своїх прав; при цьому обов`язком позивача, відповідно до ст. 81 ЦПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів. Так, гарантоване статтею 55 Конституції України конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. У судовому засіданні будо допитано свідків, які суду пояснили, зокрема: свідок [PERSON] показав, що він у 2015-2016 роках був депутатом Келебердянської сільської ради та входив до складу комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони природного середовища Келебердянської сільської ради. У кінці 2016 року за зверненням одного із сторін по справі він виїжджав з земельною комісією на місцезнаходження земельної ділянки, на якій розташована криниця, було вирішено залишити дану земельну ділянку у спільному користуванні громади села. Ця земельна ділянка розташовувалася біля дороги та мала розмір приблизно 3-4 сотки. Він не пам`ятає, щоб у подальшому дана земельна ділянка переходила у власність відповідача [PERSON] . Хто користується на даний час цією земельною ділянкою йому не відомо; свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона проживає у с. Келеберда Канівського району з 1988 року, була депутатом Келебердянської сільської ради та членом комісії по земельним спорам. Пам`ятає, що близько шести років тому від обох сторін по справі надходили скарги з приводу користування спірною земельною ділянкою, на якій розташовано колодязь. Комісією було прийнято рішення про залишення даної земельної ділянки у користуванні громади села, а сторонам було відмовлено у наділі їм цієї земельної ділянки. Коли відповідач [PERSON] приватизував земельну ділянку вона вже не була депутатом Ліплявської сільської ради ОТГ Черкаської області, хто на даний час користується криницею їй не відомо; свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона проживає у с. Келеберда Канівського району, до 2010 року працювала секретарем земельної комісії сільської ради, після чого пішла на пенсію та була депутатом Келебердянської сільської ради. Знає, що і [PERSON] , і родина позивача [PERSON] зверталися з заявами про наділення їм земельної ділянки, на якій розміщена криниця, але рішенням сесії було вирішено відмовити усім у передачі у власність цієї землі, та залишено у спільному користуванні громади. Яким чином відповідач [PERSON] приватизував дану спірну земельну ділянку їй не відомо, оскільки вона на той час вже не була депутатом. Так, з довідки Ліплявської сільської ради Черкаської області №211/01-02 від 23.03.2021 вбачається, що станом на 23.03.2021 земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій розташований колодязь не перебуває у власності чи користуванні, а знаходиться в комунальній власності Ліплявської сільської ради територіальної громади (а.с.9 т.2). Таким чином, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема з витребуваної судом технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,2500 га (кадастровий номер земельної ділянки: 7122082300:02:001:1680), що позивач [PERSON] дійсно є суміжним землевласником переданої відповідачу [PERSON] земельної ділянки розміром 0,25 га. Натомість, факту заволодіння відповідачем [PERSON] земельною ділянкою по [ADDRESS] , на якій розміщено криницю, та яку відповідно до рішення Келебердянської сільської\~ради №7-13\~від 18.05.2016\~«Про розгляд\~заяв щодо\~земельних питань» залишено у спільному користуванні громади, судом не встановлено, не підтверджено у судовому засіданні та належних доказів цьому не надано. Враховуючи вище викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що звертаючись до суду з позовом позивачем [PERSON] не доведено належними і допустимими доказами порушення прийнятим рішенням Ліплявської сільської\~ради об`єднаної\~територіальної громади\~Черкаської області\~від 03.05.2018\~ №\~8-9/VI його прав, свобод та інтересів, як суміжного землекористувача. Таким чином, рішення Ліплявської сільської\~ради об`єднаної\~територіальної громади\~Черкаської області\~від 03.05.2018\~ №\~8-9/VII\~«Про затвердження\~технічної документації\~із землеустрою\~щодо встановлення\~(відновлення)\~меж земельної\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості)\~та передачу\~у власність\~земельної ділянки\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~ї споруд\~(присадибна\~ділянка)\~громадянину [PERSON] » є законним та не підлягає скасуванню, а тому позов у цій частині не підлягає до задоволення. Беручи до уваги, що суд прийшов до висновку, що права позивача не порушено вище вказаним рішенням органу місцевого самоврядування, інші позовні вимоги - припинення права\~власності [PERSON] \~на земельну\~ділянку,\~кадастровий номер\~7122082300:02:001:1680\~та скасування\~реєстрації права\~ власності\~на дану\~земельну ділянку є похідними, а тому вони також не підлягають до задоволення. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до суду з позовом та змінюючи в подальшому представником позивача позовні вимоги, позивач просив визнати рішення органу місцевого самоврядування недійсними в зв`язку із порушенням його прав на користування земельною ділянкою, яку залишено у спільному користуванні громади. Інших підстав позову в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог не вказано. Разом з тим, подаючи до суду після завершення стадії судового розгляду (на стадії судових дебатів) клопотання про врахування пояснень представника позивача під час винесення рішення у справі, адвокатом Потієнко Т.М. вказано про порушення Ліплявською сільською радою Черкаської області порядку приватизації при передачі земельної ділянки у власність відповідачу [PERSON] (а.с.124-132). Положенням ст. 13 ЦПК України, зокрема, визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вказаний принцип диспозитивності у цивільному судочинстві реалізується шляхом вільного використання та розпорядження такими процесуальними правами, які, зокрема, впливають на виникнення, рух, розвиток і закінчення судового розгляду (право на звернення з позовом, право на зміну предмета або підстав позову, право позивача заявити клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, збільшення або зменшення позовних вимог) випливають з участі у розгляді справи, забезпечують сторонам належний судовий захист. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності розглянути позов із інших підстав, не вказаних в позовній заяві та прийнятій до розгляду заяві про збільшення позовних вимог. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.07.2019 у справі №235/499/17. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення у повному обсязі, у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Outcome: dismissed