Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

22.02.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (далі третя особа-1), Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі третя особа-2), про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, виданого 18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 7083, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором № 015-Р/008131 від 29.08.2008, укладеним між позивачем і ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», розміром 25 000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що виконавчий напис вчинено на підставі договору, який нотаріально не посвідчувався. Позивач не отримував від відповідача вимог про усунення порушення за кредитним договором, що унеможливлює висновок про безспірність заборгованості. Отже, нотаріусу не було надано усіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису. Крім того, борг у позивача виник у 2008 році, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років. З вказаних підстав просив визнати таким, що не підлягає виконанню зазначений вище виконавчий напис, а також стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 24). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, перше судове засідання призначене на 30.03.2022 на 11:00 год. Водночас, цією ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення ухвали (а.с. 22). Відповідачем копія вказаної ухвали разом із копією позовної заяви з додатками отримані 16.06.2022, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (а.с. 30). Від третьої особи-1 на адресу суду повернувся конверт у зв`язку із неможливістю вручення копії ухвали та копій позовної заяви з додатками через відсутність адресата за вказаною адресою. Третя особа-2 копію ухвали разом із копією позовної заяви з додатками отримала 22.04.2022, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (а.с. 25). Станом на 11.07.2022 заяви по суті справи до суду не надходили. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 29.08.2008 між [PERSON] і ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено кредитний договір № 015-Р/008131. 18.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7083, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» відступлено право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги від 04.08.2020, якому в свою чергу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 000123-а від 12.06.2018 відступлено право вимоги за кредитним договором № 015-Р/008131 від 29.08.2008, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] , заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 11.06.2018 по 18.08.2020 у розмірі 25\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, загалом 25 050,00 грн. (а.с. 7-8). За вказаним виконавчим написом постановою заступника начальника відділу Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжі Проценко Ю.М. від 20.01.2022 було відкрито виконавче провадження за № 68209242 (а.с. 11). Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 6 березня та 4 квітня 2017 р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відтак, вчиняючи 18.08.2020 виконавчий напис № 7083, приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23. Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року)». Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного виконавчого напису вимогам закону з підстав недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, тому суд вважає, що інші доводи позовної заяви не впливають на висновки суду по суті справи, а тому судом при ухваленні рішення не оцінюються. З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору розміром 992,40 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved