Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що розпочала свою трудову діяльність 10 квітня 1978 року у Перечинському райміжколгоспбуді підсобною робітницею. Вказує, що при заповненні на вказаному підприємстві її трудової книжки була допущена помилка у написанні дати її народження як «1961» замість вірного «1962 року». Згідно паспорту громадянина України, свідоцтва про її народження та свідоцтва про шлюб рік її народження зазначені вірно 1962. Оскільки неправильність написання дати її народження у трудовій книжці створює їй перешкоди для оформлення пенсії за віком, створює юридичні наслідки, від яких залежить виникнення, зміна або припинення її особистих прав, іншої можливості врегулювати дане питання вона не має, а тому просить задовольнити дану заяву. У судове засіданні заявник не з`явилася, однак попередньо подавала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила таку задовольнити, долучивши додатково Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища.\~ Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у судове засідання також не з`явився, попередньо направивши суду письмові пояснення по справі, в яких представник зазначав, що заявниця не надала доказів того, що інша особа на прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] не працювала у Перечинському райміжколгоспбуді, починаючи з 1978 року, не зобов`язується забезпечити явку свідків, які б знали її по спільній роботі, а відтак для повного з`ясування всіх обставин справи виникає необхідність підтвердження відповідних даних, зазначених у трудовій книжці, виданій 10.04.1978, первинним документам, тобто факт належності трудової книжки заявниці. На підставі наведеного вважає, що факт, який просить встановити заявниця не може тягти за собою правових наслідків у вигляді можливості призначити пенсію, оскільки така не надала достатньо доказів на підтвердження факту належності трудової книжки, де прізвище, ім`я, по батькові зазначено як « [PERSON] » (перекреслено), « [PERSON] » (перекреслено), « [PERSON] » [PERSON] (перекреслено) « [PERSON] », а дата народження вказана «1961 рік». Відтак представник вважає, що із заяви вбачається спір про право, що є підсудністю іншого суду й розглядається за правилами іншого судочинства, а тому просить залишити заяву [PERSON] без розгляду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 березня 2001 року Перечинським РВ УМВС України в Закарпатській області, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено [PERSON] , [INFO] (а. с. 4). Також встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. І.Франківськ) 14 грудня 2021 року, заявник народжена як [PERSON] та число, місяць і рік її народження є [INFO] (а. с. 7). Крім цього встановлено, що 06 жовтня 1979 року у виконкомі Сімерківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області складено актовий запис № 18 про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який за рішенням Перечинського нарсуду від 29 березня 1990 року було розірвано (а. с. 30-зворот).\~\~\~ Прізвище « [PERSON] » заявнику присвоєно 12 травня 1990 року після державної реєстрації шлюбу із [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 14 грудня 2021 року Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. І.Франківськ) (а. с. 8). Згідно з п. 2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі Інструкція) до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження; п. 2.13 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Встановлено, що вказані зміни прізвища заявника знайшли відображення на першій (титульній) сторінці трудової книжки, заповненої 10 квітня 1978 року, де записані її прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] », які закреслені та зазначено нове прізвище « [PERSON] », про що на внутрішньому боці обкладинки міститься застереження (а. с. 9). Крім цього трудова книжка також містить застереження щодо виправлення імені заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] », яке завірене підписом та печаткою підприємства (а. с. 9). Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що її вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved