Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

Позивачка через представника звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку з продовженням нею навчання. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 21 листопада 2003 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис про шлюб за № 463. Однак шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, що підтверджується рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2011 року, цивільна справа № 2-2071 /2011 р. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO] , яка на день звернення з відповідним позовом до суду є повнолітньою та на даний час навчається в ЗАКЛАДІ ВИЩОЇ ОСВІТИ «ВІДКРИТИЙ МІЖНАРОДНИЙ УНІВЕРСИТЕТ РОЗВИТКУ ЛЮДИНИ «УКРАЇНА» (УНІВЕРСИТЕТ «УКРАЇНА»), що підтверджується договором про навчання у закладі вищої освіти № 02117 від 28.08.2021 року, на денній формі навчання на контрактній основі, термін навчання становить 4 (чотири) роки, з 01.09.2021 по 30.06.2025 року за освітньою програмою «Бакалавр», за спеціальністю «Право». Донька позивачки, [PERSON] не отримує стипендії, не має інших джерел доходів, в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги спільній дитині не надає. Відповідач сплачував аліменти до виповнення дочкі повнолітня, на даний час відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те що згідно законодавства зобов`язаний це робити. Позивачка не в змозі самостійно утримувати дочку, у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, тощо, все це зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом. Так, згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитинні від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином загальний розмір витрат на утримання дитини, складається з вартості навчання за весь період навчання (з 01.09.2021 року по 30.06.2025 рік), становить 88000,00 грн., згідно договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців за № 02117-пп від 28.08.2021 року, в тому числі щомісячна оплата гуртожитку становить 2200,00 гривень, згідно договору про проживання студентки та виконання правил внутрішнього розпорядку в студентському гуртожитку ТОВ «Жайворонок» за № 47 від 01.09.2021 року. З метою досудового врегулювання вказаного спору позивачка неодноразово зверталася до Відповідача з вимогою добровільної сплати відповідної суми коштів на утримання дитини, але останній на них ніяк не реагує по цей час. Тому, позивачка змушена звернутися за судовим захистом до суду з позовом, в якому просить стягнути щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка навчається в ЗАКЛАДІ ВИЩОЇ ОСВІТИ «ВІДКРИТИЙ МІЖНАРОДНИЙ УНІВЕРСИТЕТ РОЗВИТКУ ЛЮДИНИ «УКРАЇНА» (УНІВЕРСИТЕТ «УКРАЇНА»), на денній формі навчання аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку до закінчення навчання або досягнення нею 23-х років. Відповідач надіслав до суду відзив, в якому не повністю погодився з позовними вимогами. Зазначив, що підставою для пред`явлення позову вказано те, що його повнолітня дочка [PERSON] продовжила навчання. На підтвердження цього факту до позову додано копію договору про надання платної освітньої послуги від 28.08.2021 р. та договір про проживання студента. Але, як відомо відповідачу, на даний час дочка перебуває за кордоном, а тому він ставить під сумнів факт її навчання у навчальному закладі та факт проживання у гуртожитку. Наголосив на тому, що ще одна дитина, [PERSON] , на сьогодні неповнолітня і відповідно до рішення суду відповідач сплачує на неї аліменти у розмірі 2500 грн. на місяць. Також відповідно до довідки з податкової служби відповідач не має доходу за останній час. Після розірвання шлюбу з позивачкою, ним було укладено новий шлюб, під час якого у нього народилися дві дитини [PERSON] 2015 р.н. та [PERSON] , 2021 р.н., а тому на сьогодні, окрім сплати аліментів, він ще утримує свою родину. З наведеного вище, відповідач вважає, що підстав для задоволення позову у тому вигляді, якому вони заявлені не має і просить суд позовні вимоги у справі задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на повнолітню дочку [PERSON] у розмірі 1/8 від усіх його доходів, а якщо буде з`ясовано, що дочка вже не навчається, просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, а представник відповідача підтримав викладене у відзиві на позов. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 0201/25-238 від 04.07.2022 року, виданої проректором ЗАКЛАДУ ВИЩОЇ ОСВІТИ «ВІДКРИТИЙ МІЖНАРОДНИЙ УНІВЕРСИТЕТ РОЗВИТКУ ЛЮДИНИ «УКРАЇНА», [PERSON] навчається за контрактом на 1 курсі денної форми навчання з 01.09.2021 року. Термін закінчення навчання 30.06.2025 року. Довідка надана на виконання ухвали суду про витребування доказів. [PERSON] проживає з матір`ю, про що не заперечував відповідач. Згідно ст. 199 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши те, що відповідач є працездатного віку, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини в судове засідання не надав, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходів, щомісяця, на період навчання дитини до досягнення нею 23 років, починаючи з дня звернення позивачки до суду із зазначеним позовом. Щодо вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, суд вважає за потрібне зауважити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частинами 2, 3 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. Категорія «мінімальний гарантований розмір аліментів», передбачена главою 15 СК України і відноситься до аліментів на утримання дитини. Така величина встановлена законодавцем, виходячи з наявності у батьків безумовного обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття відсутній безумовний обов`язок батьків утримувати сина, дочку, які повинні доводити наявність обставин необхідності матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, обґрунтовувати необхідну суму матеріальної допомоги. При розрахунках може бути встановлено, що їх розмір є меншим 50% прожиткового мінімуму. Таким чином, поширення категорії «мінімальний гарантований розмір аліментів» на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, дочку, є безпідставним. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, СК України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку і непередбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Законом встановлені прожиткові мінімуми для дітей віком до 6 років, від 6 років до 18 років та на працездатних осіб. Прожитковий мінімум на повнолітніх дочку, сина законом не передбачено, а відтак розрахувати розмір такої величини неможливо. Враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання і має право на одержання аліментів до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трирічного віку законодавством України, чинним на момент подання позовної заяви, не передбачено встановлення для неї мінімального гарантованого розміру аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved