Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

29.09.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", в якому просив суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 11 152,28 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 04 березня 2021 року заочним рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва по справі № 488/3757/20 за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» було ухвалено рішення, згідно з яким виконавчий напис приватного нотаріуса Хара Н.С. № 10724 від 13 березня 2020 року про стягнення з [PERSON] боргу на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» боргу в розмірі 25 171, 63 грн. визнаний таким, що не підлягає виконанню. 20 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. у рамках виконавчого провадження № 62410158 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Мотивацією закриття виконавчого провадження було те, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.03.2021 по справі № 488/3757/20 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10724 від 13.03.2020 року. Під час виконання виконавчого провадження № 62410158 з примусового виконання виконавчого напису № 10724 від 13.03.2020 року, приватним виконавцем Булахевічем С.В. з позивача [PERSON] було стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» за вересень-жовтень 2020 року грошові кошти в розмірі: за місцем роботи у ТОВ «МСП Ніка-Тера» - 7 417,20 грн.; з пенсії - 3 735,05 грн. Зазначив, що правова підстава, за якої ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» набуло кошти від позивача у сумі 11 152,28 грн. внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, відпала, оскільки рішенням суду зазначений виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вважав, що таким чином є можливість застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна потерпілому в натурі. Вважав, що за вказаних підстав грошові кошти в розмірі 11 152,28 грн., що були утримані з нього та набуті ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», підлягають поверненню позивачу. Посилаючись на вказані обставини, а також те, що вказане питання неможливо вирішити у позасудовому порядку, позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 30.09.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові конверти однак, заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи встановив наступне. Як встановлено судом, 13.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинений виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 10724, про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 25 171,63 грн. на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд". Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. від 20.04.2021 р., виконавче провадження № 62410158 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 10724 від 13.03.2020 р. було закінчене на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ). Згідно з звітом про здійснення відрахування та виплати ТОВ МСП Ніка-Тера за вих. № 1036/Нк-07 від 29.07.2021 р., з заробітної плати [PERSON] , на підставі постанови приватного виконавця Булахевіча С.В. за № 62410158 від 04.08.2020 р., на користь відповідача були стягнуті та перераховані кошти в загальній сумі 7 417,20 грн. Крім того, Відділом з питань відрахувань з пенсій Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївські області за період з жовтня 2020 до листопада 2020 з пенсії, що належала до виплати [PERSON] , на підставі постанови приватного виконавця Булахевіча С.В. від 04.08.2020 ВП № 62410158 на користь відповідача були відраховані кошти в загальній сумі 3 735,08 грн., що підтверджується відповідною Довідкою про відрахування з пенсійної виплати від 16.08.2021 № 1400-0403-8/53732. Згідно з заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.03.2021 р. у цивільні справі № 488/3757/20 було ухвалено рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10724 від 13.03.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] боргу на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» у розмірі 25171 гри. 63 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц викладено позицію про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала». Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №910/16664/18, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не грунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Згідно з постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання невигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно". Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки судом встановлено, що виконавчий напис нотаріуса був вчинений без правових на те підстав, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved