Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. 19.04.2022 [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до іфдповідача [PERSON] згідно з яким просила виділити їй у натурі у власність 1/8 частку земельної ділянки площею 7,98 га, кадастровий номер 125284100:01:003:0100 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області; припинити право спільної часткової власності сторін на цю земельну ділянку та визнати за позивачем право власності на виділену земельну ділянку, площею 0,9862 га. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/8 частка вищевказаної земельної ділянки, яку вона успадкувала після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] . Власником решти 7/8 часток цієї земельної ділянки є її сестра, відповідачка у справі [PERSON] . Зазначає, що між сторонами існують суперечки з приводу користування спільним майном, але оскільки її частка нерухомості в натурі не виділена і відповідачка не бажає добровільно розподілити ці частки шляхом укладання відповідного договору у нотаріуса, [PERSON] змушена звернутись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Остапенко О.М., посилаючись на обставини зазначені позивачкою у своєму позові, заявлені нею вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснив, що позивачка згодна з будь-яким варіантом виділу належної їй частини спірної земельної ділянки. При цьому зазначив, що насправді у сторін відсутній спір щодо користування цієї земельної ділянки, оскільки вона перебуває в користуванні на підставі договору оренди землі у СФГ «Вдале». Проте позивачка бажає, щоб належна їй частина спірної земельної ділянки набула статусу окремого та самостійного об`єкту цивільних вправ, щоб у майбутньому можливо було володіти та розпоряджатися нею винятково на власний розсуд, проте відповідачка відмовляється добровільно розподілити між ними у натурі частки цієї земельної ділянки, через що, власне і виник цей спір. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Мудраченко В.М. під час судового розгляду справи заперечували проти задоволення позовних вимог. Вказали, що загалом відповідачка згодна на поділ їхніх часток з позивачкою земельної ділянки у натурі, але лише після спливу строку дії договору оренди цієї землі, укладеного 25.12.2017 ще за життя матір`ю [PERSON] з СФГ «Вдале», завершення дії якого настане [INFO] . При цьому наголосили, що поділ цієї земельної ділянки на частини призведе за собою автоматичне припинення дії договору оренди землі, що суперечить інтересам позивача та фермерського господарства. Крім того, вважають, що вимоги позивачки щодо визнання права власності за нею на 0,9862 га є безпідставними, оскільки остання і так є співвласницею 1/8 частини земельної ділянки. Крім того, нею не надано жодних доказів, які свідчать про можливість виділення у натурі їй саме 0,9862 га. У зв`язку з цим у задоволені позовних вимог просили відмовити. Представник третьої особи без самостійних вимог СФГ «Вдале» Бершов Р.І. у судовому засіданні заперечував проти поділу спірної земельної ділянки до того часу до поки вона перебуває в оренді очолюваного ним підприємства. Вказав, що своєчасно та в обумовленому розміру сплачує сторонам по справі відповідно до їхніх часток орендну плату. Поділ/виділ земельної ділянки у натурі її співвласникам призведе до припинення існування нинішньої земельної ділянки, створяться дві нові, що зумовить переукладання договорів оренди землі з сторонами у справі, однак позивачка, яка бажає обробляти свою земельну ділянку самостійно, очевидно відмовиться укладати договір оренди землі з СФГ «Вдале», що призведе до порушення його прав як землекористувача відповідно до нині діючого договору оренди землі. Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі Ухвалою судді від 21 квітня 2022 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 05 травня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача. 16.05.2022 за ухвалою суду на підставі клопотання представника відповідача, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, селянське (фермерське) господарство «Вдале». Фактичні обставини встановлені судом Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази, дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/8 частки земельної ділянки, площею 7,98 га, за кадастровим номером 125284100:01:003:0100, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.05.2019, виданого приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. за р./№ 406 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.05.2019 за №16621119 (а.с.4, 10). Іншим співвласником решти 7/8 часток цієї земельної ділянки є відповідачка у справі [PERSON] (а.с.38). На даний час вказана земельна ділянка перебуває в користуванні СФГ «Вдале» на підставі договору оренди землі, укладеного 25.12.2017 з ним строком на 10 років ще попередньою власницею цієї земельної ділянки [PERSON] (а.с.5, 39-40). 28.03.2022 [PERSON] звернулася з письмовим зверненням до відповідачки [PERSON] , яка доводиться їй рідною сестрою по батькові, з проханням укласти договір про розподіл часток спірної земельної ділянки між ними у натурі. У відповідь на вказане звернення відповідачка зазначила, що виділ часток у натурі призведе до припинення існування нинішньої земельної ділянки, через що зникне предмет оренди за договором оренди землі з СФГ «Вдале», що призведе до порушення її прав та прав цього господарства згідно договору оренди землі, дія якого у зв`язку з цим буде припинена (а.с.11, 26). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 16 ЦК України,\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.\~152\~ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною другою\~статті 158\~ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Згідно до положень статей 319,\~321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1ст. 355 ЦК України- майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частини 1,2 ст. 356 ЦК України\~визначають, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно п. «в» ч.1\~ст.87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Відповідно до чч.1, 2, 3, 4 ст.\~88\~ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно\~ст. 79 ЗК України\~земельна ділянка\~це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. За ч. 1ст.\~79-1\~ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до вимог ч. 2 цієї статті формування земельних ділянок здійснюється: - у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; - шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; - шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; - шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; - за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Частина 3 та 4 цієї статті, передбачає що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Частина 5 та 6 цієї статті передбачає, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально. Згідно\~ст. 56 Закону України «Про землеустрій»\~технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок. Технічна документація із землеустроющодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) відомості про встановлені межові знаки на межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За положеннями ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд наголошує, що за змістом положень ч. 3 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки, лише за можливості виділення такої частки у натурі, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Між тим, позивач, посилаючись на існування між сторонами спору з приводу поділу успадкованої земельної ділянки, у супереч вищенаведеним нормам, не надала суду ані технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (можливі варіанти), ані висновків відповідної експертизи. Доказів про неможливість надання таких доказів, позивачем не надано, через що суд позбавлений можливості провести такий поділ без технічної документації, яка містить інформацію щодо можливості такого поділу варіантів поділу, встановлення площі земельної ділянки, межових знаків, тощо, та тим самим визначити конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який має залишитися у власності позивача. Судом, неодноразово ставились питання щодо наявності у сторін, зокрема у представника позивача, яким є адвокат, клопотань, але своїм процесуальним правом, насамперед на проведення відповідної технічної експертизи, він не скористався. До того ж варто зауважити, що позивач не надала також доказів її звернення до землевпорядної організації щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, з огляду на те, що на сьогодні згода співвласників на розробку цієї документації не потрібна (зміни до Закону України «Про землеустрій» від 28 квітня 2021 року). Можливості ж одержання грошової компенсації від відповідачки ані позивачка у своєму позові, ані її представник у судовому засіданні не висловили. Крім того, слід відмітити, що як запевнив представник позивача у судовому засіданні [PERSON] , спору між сторонами щодо користування належної їм земельної ділянки не існує. Позивачка, не має намірів припиняти орендні відносини раніше звершення строку дії відповідного договору з СФГ «Вдале». Вона лише бажає оформити окремий, належний тільки їй об`єкт нерухомості з тим, щоб у майбутньому вона могла самостійно, без згоди іншого співвласника, його використовувати. Водночас, на можливості мирного поділу між сторонами часток та виділення їх у натурі, але лише після закінчення строку дії договору оренди землі з СФГ «Вдале» від 25.12.2017, не заперечувала під час розгляду справи і сама відповідачка. Суд наголошує, що виділення земельної ділянки у натрі, а у разі такої неможливості - одержання грошової компенсації, в силу вимог ст. 88 ЗК України, є безумовним правом його співвласника і не обов`язково пов`язує реалізацію такого права з виникненням спору щодо користування цією земельною ділянкою з іншими її співвласниками. Між тим, з огляду на відсутність спору між сторонами щодо користування їхньою спільною земельною ділянкою, виплатою позивачці за її користування СФГ «Вдале» орендної плати відповідно до її частки за договором оренди землі від 25.12.2017, що представник позивача у судовому засіданні не заперечував, та згоди відповідачки мирно розподілити між ними цю земельну ділянку у натурі після закінчення строку дії згаданого договору оренди, свідчать про фактичну відсутність порушення прав та інтересів [PERSON] , як співвласника земельної ділянки, а тому поданий нею позов є дещо передчасний. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про виділення належної їй 1/8 частини вищезазначеної земельної ділянки у натурі не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а тому у їхньому задоволенні, так само як у задоволенні решти позовних вимог, які є похідними, - припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку та визнання права власності за позивачкою на 0,9862 га виділеної земельної ділянки, належить відмовити. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~у зв`язку з відмовою в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed