Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

До Рокитнянського районного суду Київської області від [PERSON] надійшла позовна заява до [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована у вказаній квартирі з народження, за місцем реєстрації свого батька - [PERSON] , але ніколи там не проживала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] не заперечує щодо добровільного знаття його з реєстрації місця проживання. Таку ж позицію займає щодо зняття з реєстрації місця проживання його доньки- відповідачки у справі - [PERSON] . Факт реєстрації у квартирі осіб, які фактично там не проживають, порушує права власника, оскільки впливає на розмір комунальних платежів, нарахування субсидії, а також може стати суттєвою перешкодою продажу позивачем зазначеної квартири. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 17 березня 2022 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 14 годину 28 квітня 2022 року. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 28 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13 годину 07 липня 2022 року. У судове засідання призначене на 07\~липня 2022\~рокупозивачка не прибула, проте через канцелярію суду подала заяву в якій не заперечує про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] , що діє в інтересах малолітньої дочки [PERSON] , у судове засідання не прибула. Однак, до матеріалів справи долучено заяву [PERSON] від 13 травня 2022 року, зареєстрованої в реєстрі № 570/490-22, якою вона дає згоду на зняття її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] та на постановку її на реєстраційний облік за адресою: [ADDRESS] . Третя особа - Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області свого представника до суду не направила. Однак, через канцелярію суду, надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника селищної ради за наявними у справі матеріалами. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи. у судове засідання не прибули. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 лютого 2000 року № 10, власниками квартири [ADDRESS] знаходиться у спільній власності [PERSON] та членів його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В 2022 році у позивачки та її чоловіка - [PERSON] , за згодою інших співвласники», виникла необхідність продажу їхньої спільної квартири за для переїзду до сина [PERSON] в м. Васильків. Згідно із довідкою № 1660 виданої виконавчим комітетом Рокитнянської селищної ради від 20 серпня 2021 року, в квартирі [ADDRESS] приписані 4 чоловік: [PERSON] , 1959 року народження, - співвласник, зареєстрований від 14.04.1985 року; [PERSON] , 1960 року народження, - співвласник, зареєстрована від 14.04.1985 року; [PERSON] , 1981 року народження, - співвласник, зареєстрований від 11.12.1998 року; [PERSON] , 2013 року народження, - внучка, зареєстрована від 19.07.2013 року. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 22 вересня 2021 року складеного комісією в складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що в квартирі [ADDRESS] приписані 4 чоловік: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, фактично проживає [PERSON] та [PERSON] . Син - [PERSON] не проживає в квартирі більше 15 років, а внучка - [PERSON] , 2013 року народження, була лише зареєстрована в даній квартирі [ADDRESS] , але ніколи там не проживала. [PERSON] не заперечує щодо добровільного зняття з реєстрації місця проживання себе та доньки. Звернувшись до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського районну Київської області, щоб знятися з реєстрації місця проживання всім зареєстрованим особам в квартирі [ADDRESS] , було повідомлено, що [PERSON] зняти з реєстрації місця проживання не має можливості, оскільки в квартирі зареєстрована його малолітня донька [PERSON] , 2013 року народження. Малолітню дитину можна знати з реєстрації лише за згодою двох батьків. Доказами того, що [PERSON] , 2013 року народження, не проживає з 2013 року за адресою [ADDRESS] , є акт обстеження матеріально-побутових умов від 22 вересня 2021 року; свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13 липня 2021 року (видано повторно), де зазначено, що [PERSON] [INFO] , народилася в місті Біла Церква. Також доказом того, шо [PERSON] , 2013 року народження, не проживає за адресою [ADDRESS] , є довідка № 224 видана Білоцерківським навчально-виховним об`єднанням «Перша Білоцерківська гімназія - школа І ступеня» Білоцерківської міської ради Київської області від 23 вересня 2021 року де зазначено, що [PERSON] [INFO] , дійсно навчається в 3-Г класі в Білоцерківському навчально-виховному об`єднанні «Перша Білоцерківська гімназія - школа І ступеня» Білоцерківської міської ради Київської області в 2021/2022 н.р.». Крім того, до матеріалів справи долучено заяву [PERSON] від 13 травня 2022 року, зареєстрована в реєстрі № 570/490-22, якою вона дає згоду на зняття її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] та на постановку її на реєстраційний облік за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Положеннями частини 1\~статті 317 Цивільного кодексу України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини 1 статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, і припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Згідно з вимогами частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статтей 16, 386, 391 ЦК України. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15). Частиною 1\~статті 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами\~статті 379 ЦК України\~передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до частини 1 статті 495 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Позивачем доведено, що [PERSON] , фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] . Згоду на зняття з реєстрації малолітньої дитини надано обома батьками. Враховуючи усе викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача [PERSON] ,\~що діє\~в інтересах [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, згідно квитанції про сплату № 0.0.2278071253.1 від 23 вересня 2021 року. На підставі ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 317,\~319,\~321,\~379, 405, 495 ЦК України та

Outcome: approved