Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в якому після зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1465,03, яка включає в себе: 3% річних у сумі 429,18 грн, індекс інфляції у сумі 1035,85 грн, а також судові витрати у сумі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами існують договірні правовідносини щодо послуг водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у порушення умов договору не проведено оплату отриманих послуг, а тому виникла заборгованість за період із 01.11.2015 по 31.08.2021 року у розмірі 6605,05 грн. Після звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем заборгованість у розмірі 6605,05 грн погашено, однак відповідачем не сплачено індекс інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми, а також судовий збір, тому позивач просить стягнути їх в судовому порядку. Представник відповідача в поданому до суду відзиві зазначив, що відповідач в листопаді 2021 року погасив наявну заборгованість за користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того, в період з 01.07.2008 року по 31.03.2012 року вказані послуги надавались іншим господарюючим суб`єктом, натомість позивачем не доведено своє правонаступництво щодо нього, так само не доведено перехід права вимоги до позивача щодо стягнення заборгованості, тому позивач не є належним позивачем у справі. Також представник відповідача зазначила, що позивачем порушено строки звернення до суду за захистом своїх прав за період з 01.11.2015 року по 28.10.2018 року, оскільки маючи можливість дізнатись про порушення свого права та своєчасно звернутись з вимогою про стягнення заборгованості, позивач таким правом не скористався, пропустив строк позовної давності, тому є підстави для відмови у задоволенні позову через пропуск позовної давності, про що позивач також подав окреме письмове клопотання. Через відсутність у відповідача заборгованості перед позивачем, представник відповідача вважає, що відсутні і підстави нарахування 3 % річних та індексу інфляції. Зважаючи наведене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі та застосувати наслідки пропуску позовної давності до позовних вимог. В судове засідання від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, в якій вона просить розгляд справи провести без її участі. Від представника відповідача адвоката Ковальчук Ю.М. до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи здійснити без участі відповідача та його представника. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу, [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки про нарахування плати та розмір платежів, особовий рахунок № [NUMBER] , споживач [PERSON] за послуги з водопостачання та водовідведення, що надавалась за адресою: [ADDRESS] , починаючи з травня 2017 року по серпень 2021 року має заборгованість у сукупному розмірі 6606,05 грн. До вказаної заборгованості включено заборгованість в сумі 486,97 грн, що виникла за період з листопада 2015 року по квітень 2017 року (а.с.3-4). З розрахунку заборгованості 3 % річних та індексу інфляції відповідно до вимог ст.625 ЦК України, вбачається що [PERSON] на вищевказану суму заборгованості щомісячно нараховано індекс інфляції на загальний розмір 1035,85 грн, а також 3 % річних на загальний розмір 429,18 грн (а.с.5). З квитанції № 04-117/7296/С від 04.11.2021 вбачається що [PERSON] на банківський рахунок позивача здійснив переказ коштів в розмірі 6641,44 грн за водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] (а.с.45). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона зобов`язується надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а друга сторона зобов`язується оплатити зазначену послугу. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору. Вказані норми кореспондуються і іншими правовими актами, а саме: відповідно до п.5 ч.3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та п.1 ст. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 року № 630\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, окрім цього\~ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»\~визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно вимог ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи після придбання у 2011 році житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідачу за вказаною адресою надавалась послуга з водопостачання та водовідведення. Дана обставина відповідачем не спростована. Тому надавач такої послуги має право на отримання плати за її надання. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача зазначив, що позивач не довів факту свого правонаступництва прав та вимог КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», яке відбулось 01.04.2012 року. Однак, до предмету доказування у даній справі входить заборгованість відповідача за період з 2015 рік по 2021 рік, що виникла під час надання послуг позивачем, отже КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» за розглядаємий період послуг з водопостачання та водовідведення позивачу за вказаною адресою не надавало. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині 2 статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц, яку згідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при вирішенні даного спору. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків передбачені в ст.11 ЦК України. Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постановах Верховного Суду від 10.09.2019 року по справі № 916/2403/18, від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17. \~ \~ \~ \~Отже, у зв`язку з вчиненням відповідачем дій, які свідчать про визнання ним боргу за отримані послуги з водопостачання і водовідведення, уточнені позовні вимоги ОКВП «Дніпро-Кіровоград» щодо нарахування та стягнення з [PERSON] індексу інфляції та 3 % річних ґрунтуються на вимогах закону. Представник відповідача в письмовому клопотанні просить суд застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності та відмовити повністю в задоволенні позову. Згідно зі ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 1, 5 ст.261 ЦК України\~визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до частин 3, 4, 5 ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Після уточнень позовних вимог позивач розрахунок нарахування 3 % річних та індексу інфляції здійснив за період з 01.11.2015 по 31.08.2021 рік. З даним позовом до суду позивач звернувся 28.10.2021 року, отже позивач пропустив трирічний строк позовної давності щодо частини вимог щодо стягнення 3 % річних та індексу інфляції за період з 01.11.2015 року по 27.10.2018 року. Зважаючи, що представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 28.10.2018 по 31.08.2021 року, в сумі 1199,37 грн, з яких: індекс інфляції - 835,84 грн, 3 % річних - 363,53 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно до суми задоволених позовних вимог 1858,35 грн. судового збору.

Outcome: partial