Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: 1. зобов`язати ОСББ «Русанівська вежа» та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю [PERSON] шляхом звільнення нежитлового приміщення [ADDRESS] , передання [PERSON] або уповноваженим нею особам ключів від замків зазначеного приміщення та забезпечення [PERSON] та її представникам вільного доступу до даного приміщення; 2. заборонити ОСББ «Русанівська вежа» та [PERSON] вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання [PERSON] здійснювати володіння, користування та розпорядження належним їй на праві власності нежитловим приміщенням [ADDRESS] ; 3. зобов`язати ОСББ «Русанівська вежа» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні [PERSON] належним їй на праві власності нежитловим приміщенням [ADDRESS] шляхом надання [PERSON] письмових погоджень на підключення нежитлового приміщення [ADDRESS], що за адресою: [ADDRESS] до водопровідної, каналізаційної та електричних мереж житлового будинку для укладення індивідуальних договорів на постачання комунальних послуг із постачальниками цих послуг. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач є власником нежитлового приміщення № [ADDRESS] , загальною площею 27,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розміщене на першому поверсі житлового багатоквартирного будинку на підставі права власності, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.11.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2019, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна:1280002480000, номер запису про право приватної власності: 34327342. На підставі договору оренди нежитлового приміщення №02 від 27.01.2020 фізичною особою-підприємцем [PERSON] вказане приміщення було передано в користування фізичній особі-підприємцю [PERSON] для розміщення в ньому кафе. Вказаний договір був укладений між сторонами строком на один рік з дати підписання акту приймання-передачі приміщення та достроково припинив свою дію у відповідності до п.п.8.2.1 п.8.2 Договору на підставі письмового повідомлення орендаря від 16.11.2020. Орендар, в порушення умов п.п.5.4.5, п.5.4, п.6.3,п.6.5 договору оренди нежитлового приміщення №02 від 27.01.2020 не повернув приміщення орендодавцю, не звільнив його від своїх речей та не передав орендодавцю ключі від даного приміщення та продовжує ним користуватися, посилаючись на укладений між [PERSON] та ОСББ «Русанівська вежа» договір №19/11Ф від 19.11.2020, відповідно до умов якого відповідач-1 передав відповідачу-2 приміщення акумуляторного пункту в користування. Таким чином, відповідач-1 без будь-яких повноважень наданих йому позивачем на розпорядження його власністю самовільно передав вищевказане приміщення в оренду (користування) відповідачу-2 та отримує орендну плату з таке користування. В свою чергу, відповідач-2 без будь-яких законних підстав уклав договір оренди із відповідачем-1 та здійснює неправомірне користування приміщенням позивача для здійснення своєї господарської діяльності. На претензії позивача щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні його власністю відповідачі не реагують. Будь-які спроби позивача домовитися із відповідачами про звільнення приміщення від речей відповідача-2 та його виселення виявились безрезультатними. На даний час, через такі дії відповідачів позивач позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном, оскільки фактично ним користуються та розпоряджаються відповідачі на підставі неправомірно оформлених договірних відносин. Факт існування нежитлового приміщення [ADDRESS] в даному будинку визнавався, як і Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», яке до моменту утворення ОСББ «Русанівська вежа» надавало послуги з обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та мало в наявності проектно-технічну документацію на даний будинок, так і самим відповідачем-1 після прийняття вищевказаної документації на будинок від вказаного комунального підприємства 31.01.2019. При цьому, відповідачем-1 були виставлені рахунки попередньому власнику приміщення [ADDRESS] [PERSON] та позивачу на плату внесків на утримання будинку та прибудинкової території, приймав від останніх грошові кошти на оплату вказаних рахунків та при цьому заперечує про наявність самого нежитлового приміщення [ADDRESS] в будинку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2021 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська вежа», [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном та заборону вчиняти дії, за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання, учасникам справи роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 06.05.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача-1 ОСББ «Русанівська вежа» - адвоката Нікітченко В.В. на позовну заяву з письмовими доказами на його обґрунтування, у якому останній проти позову заперечує у повному обсязі та вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Як на підставу своїх заперечень останній посилається на те, що 20.03.2018 було проведено установчі збори власників житлових та нежитлових приміщень в будинку [ADDRESS] , на яких прийняли рішення створити ОСББ «Русанівська вежа». 31.01.2019 багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] було передано від Комунального підприємства Житло-Сервіс» в управління та обслуговування відповідачу-1, що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі від 31.01.2019. Разом із вказаним Актом приймання-передачі, відповідач-1 отримав проектно-технічну документацію на Будинок, а саме: по поверховий план, план-схему прибудинкової території, технічний паспорт, акт готовності об`єкта до експлуатації та топоплан (генплан з трасою тепломережі; генплан зовнішніх мереж водопроводу та каналізації). При детальному вивченні технічного паспорту Будинку (інвентаризаційна справа №0203/17) було виявлено, що до місць спільного користування, крім іншого, належить Акумуляторний пункт (підпункт XXIV у технічному паспорті), загальною площею 22,9 кв.м., який є спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень всього Будинку. Проте, з часу прийняття Будинку в правління і на даний час вказане приміщення здається в оренду та використовується під кав`ярню « [INFO] ». На підтвердження права власності на вказане приміщення його власники надали відповідачу-1 технічний паспорт на нежитлове приміщення [ADDRESS] , відповідно до якого загальна площа приміщення складає 27,9 кв.м. (тамбур - 2,5 кв.м., основне приміщення - 23,2 кв.м., санвузол - 2,2 кв.м.). Однак, нежитлове приміщення з таким номером взагалі відсутнє в технічному паспорті на будинок. При ознайомленні з проектно-технічною документацією на будинок відповідачем-1 було виявлено, що приміщення акумуляторного пункту Будинку знаходиться у приватній власності, а його власники на підтвердження права власності на приміщення надають технічний паспорт на нежитлове приміщення [ADDRESS] , яке взагалі відсутнє в Будинку. 07.02.2019 відбулося засідання Правління ОСББ «Русанівська вежа» на якому Голова правління Федорюк Вадим Леонідович повідомив, що під час приймання будинку в управління ОСББ було виявлено, що відповідно до технічного паспорту будинку (підпункт XXIV), до місць спільного користування, належить Акумуляторний пункт. Проте, вказане приміщення здається в оренду та використовується під кав`ярню « [INFO] ». На вказаному засіданні Правління ОСББ «Русанівська вежа» було прийнято рішення - уповноважити Голову правління Федорюка В.Л. здійснити всі необхідні заходи, з метою повернення приміщення Акумуляторного пункту (підпункт XXIV, відповідно до технічного паспорту будинку) до спільного майна багатоквартирного будинку. Після чого, відповідачем-1 було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що з 2017 року нежитлове приміщення [ADDRESS] будинку чотири рази змінювала право власності. На час виявлення того, що нібито нежитлове приміщення [ADDRESS] це ніяке не нежитлове приміщення, а акумуляторний пункт Будинку, право власності на нього було зареєстроване за [PERSON] (далі - [PERSON] ) до якої відповідач-1 неодноразово звертався та просив звільнити акумуляторний пункт Будинку, проте замість того щоб це зробити [PERSON] перепродала приміщення позивачу. Станом на сьогодні, право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] належить позивачу на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 1658 від 26.11.2019. видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно зазначено, що позивач набула права власності за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49873897 від 26.11.2019. У зв`язку із зазначеним, представник відповідача-1 направив адвокатський запит приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Малому О.С. з метою отримати копію реєстраційної справи на підставі якої 25.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності №34327342 щодо права власності на приміщення загальною площею 27,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ). Однак останнім відповіді не було отримано, у зв`язку із відмовою нотаріуса надати запитувані документи, посилаючись на нотаріальну таємницю. Також відповідач-1 звертає увагу суду на те, що приміщення, яке відповідно до технічного паспорту Будинку є акумуляторним пунктом, у 2017 році було зареєстроване у приватну власність та за два роки чотири рази було перепродане. Додатково представник відповідача-1 наголошує на тому, що з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ПрАТ«ХК`Київміськбуд» 17.02.2017 видав довідку (серія та номер: Ф/497); Договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 16020/РН-Н, виданий 26.07.2016 для продажу приміщення [PERSON] , на якого і було зареєстровано першочергове право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS]. Саме на підставі вищевказаних документів, а саме: довідки (серії та номеру: Ф/497); Договору купівлі-продажу майнових прав, серії та номеру: 16020/РН-Н, виданий 26.07.2016 і було здійснено першочерговий продаж приміщення, яке є акумуляторним пунктом будинку. З вказаним питанням представник відповідача-1 неодноразово направляв адвокатські запити до ПрАТ «ХК«Київміськбуд», проте у своїх відповідях останній повідомив, що приміщення [ADDRESS] ним не реалізовувалось і він не має до нього ніякого відношення (копії відповідей додаються). Крім того, відповідачем-1 до Київської місцевої прокуратури № 4 було подано Заяву про злочин (кримінальне правопорушення) щодо заволодіння технічним приміщенням (акумуляторним пунктом) Будинку шляхом підробки документів. На підставі вказаної Заяви Київською місцевою прокуратурою № 4, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42019101040000174, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України. Станом на сьогодні досудове розслідування триває (копія витягу з ЄРДР додається). Таким чином, [PERSON] у 2017 році, шляхом підробки документів заволодів технічним приміщенням (акумуляторним пунктом) Будинку на [ADDRESS] та надав їх Державному Реєстратору [PERSON] для реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що і стало початком появи нежитлового приміщення [ADDRESS] в Будинку. Також представником відповідача заперечуються розмір судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом зазначеної справи, у зв`язку із їх необґрунтованістю та безпідставністю. 07.05.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська вежа» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мішенін Іван Сергійович, Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Документи-Україна» про визнання протиправним та скасування рішення (дію), витребування майна з чужого незаконного володіння, у прийнятті якої до спільного розгляду з первісною позовною заявою відмовлено ухвалою суду від 24.05.2021. 24.05.2021 до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву з письмовими доказами на його обґрунтування, у якому відповідач-2 із позовними вимогами не погоджується та вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, з наступних підстав. Між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] , укладено договір оренди №02 від 27.01.2020 (надалі Договір) приміщення [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS], площею 27,9 кв.м.(надалі Приміщення). 27.01.2020 підписано акт приймання - передачі нерухомого майна оренду. На виконання умов договору відповідачем-2 було передано грошові кошти в сумі 14000,00 грн. орендної плати відповідно пункту 4.1. Договору та 15000,00 грн. завдатку в забезпечення зобов`язання Орендаря із сплати орендної плати за Договором оренди. Відповідно акту приймання - передачі нерухомого майна в оренду від 27.01.2020 в графі лічильник електроенергії, не зазначено показів лічильника, графа пуста. Орендне приміщення останньою використовувалось до 14.11.2020, станом на 15.11.2020 в приміщенні зникла подача електричної енергії. 15.05.2021 [PERSON] звернулась із заявою до ОСББ «Русанівська Вежа» про надання доступу до приладів подачі електричної енергії з метою їх перевірки та увімкнення. 15.11.2020 головою ОСББ «Русанівська Вежа» її було повідомлено про те, що в будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно технічного паспорта будинку та інших документів відсутнє приміщені № [ADDRESS] , відповідно і відсутній лічильник електроенергії та ін. на приміщення [ADDRESS]. Останній додатково було повідомлено, що до правління ОСББ «Русанівська Вежа» звертались із проханням про підпис листа погодження на підключення електроенергії в [ADDRESS] приміщенні, але головою ОСББ було знову-таки повідомлено, що в документах такого приміщення в будівлі нема. Відповідно до п. 8.2. п.п.8.2.1. зазначеного Договору, передбачено право Орендаря достроково припинити Договір, якщо Приміщення в силу обставин, за які Орендар не відповідає, виявиться в стані, непридатному для використання згідно з умовами Договору. Відповідно, відповідачем-2, було реалізовано зазначене право на припинення договору шляхом направлення повідомлення про розірвання договору оренди приміщення №02 від 27.01.2020, а також направлено Акт приймання - передачі приміщення від 16.11.2020 до позивача. 19.11.2020 між ФОП [PERSON] та ОСББ «Русанівська вежа» було укладено договір оренди №19/11ф, за умовами якого ОСББ «Русанівська вежа» передає, а Орендар, тобто [PERSON] приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, адреса: [ADDRESS] (приміщення акумуляторного пункту, яке в технічному паспорті на будинок позначене номером - XXIV, загальна площа: 27,80 кв.м. 19.11.2020 ОСББ «Русанівська вежа» та [PERSON] було підписано Акт приймання - передачі №1 від 19.11.2020. 19.02.2021 між ОСББ «Русанівська вежа» та [PERSON] було підписано Додаткову угоду №1 до Договору оренди «19/11ф від 19.11.2020 якою було припинено договір оренди «19/11ф від 19.11.2020, останньою звільнено приміщення. Також остання зазначає суду про те, що право на передачу в оренду приміщення [ADDRESS] є лише у ОСББ «Русанівська вежа». 15.06.2021 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідачів ОСББ «Русанівська вежа», [PERSON] , з доказами на його обґрунтування. У поданій відповіді на відзиви відповідачів 1 та 2, представник позивача посилається на те, що позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном, яким він володіє на праві власності (негаторний позов), то предметом доказування вданій справі є не дослідження підстав набуття права спільної сумісної власності власників квартир на приміщення, яке відповідачі іменують «акумуляторним пунктом» (вимоги про визнання права спільної сумісної власності на акумуляторний пункт не є предметом позову у даній справі) та не дослідження обставин набуття позивачем права власності на приміщення [ADDRESS] (позивачем не заявлено допоміжного речово-правового захисту про визнання права власності), а те, чи чинять відповідачі позивачу, як власникові, перешкоди в користуванні належним йому майном. Право власності позивача та нежитлове приміщення № [ADDRESS] , що знаходиться у будинку за адресою: [ADDRESS] (надалі за текстом - нежитлове приміщення [ADDRESS]) та, відповідно, його наявність в даному будинку підтверджуються належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи. В матеріалах справи міститься копія правочину, на підставі якого набуто право власності позивача на приміщення № [ADDRESS] , а саме копія договору купівлі- продажу нежитлового приміщення від 26.11.2019, посвідченого приватним нотаріусом Малим Олексієм Сергійовичем, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2019, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 1280002480000, номер запису про право приватної власності:34327342. Доказів того, що вказаний правочин є недійсним/неукладеним відповідачами суду не надано. Аналогічно відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували скасування реєстраційного запису №34327342 про реєстрацію права власності позивача на нежитлове приміщення [ADDRESS]. Навпаки, в матеріалах справи міститься копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Інформаційна довідка № 243031672 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими безапеляційно підтверджена реєстрація права власності на приміщення № [ADDRESS] за позивачем та, відповідно, наявність даного приміщення у будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Докази, які надані відповідачами не доводять обставини, на які вони посилаються, зокрема відсутності приміщення [ADDRESS] . Так, відповідачі, аргументуючи відсутність нежитлового приміщення [ADDRESS] в будинку, посилаються на так званий «Технічний паспорт на квартирний (багатоквартирний) житловий будинок [ADDRESS] » станом на 08.07.2016 (надалі-Технічний паспорт від 08.07.2016). Як вбачається з копій витягу із вказаного Технічного паспорту, він виготовлений станом на 08.07.2016, тобто до укладення договору купівлі продажу-майнових прав між [PERSON] та ПАТ «ХК» «Київміськбуд» серії та номер № 16020/РН-Н від 26.07.2016, на підставі якого було зареєстроване первинне право власності на приміщення [ADDRESS], що не виключає можливості внесення змін до даного документу з 08.07.2016 до 26.07.2016, а відповідно даний документ не може належно засвідчувати обставини, на які посилається відповідач, - а саме відсутності нежитлового приміщення [ADDRESS] у будинку за адресою [ADDRESS] . Крім того, оригінал даного доказу суду не наданий, а з копій витягів з Технічного паспорту від 08.07.2016 вбачається, що вказаний документ являє собою окремі, навіть не пронумеровані сторінки. На жодній сторінці, окрім першої, не вбачається підпису та печатки. Жодна сторінка не пронумерована. Відповідно, не вбачається можливим достовірно встановити, що вказані сторінки саме з документу під назвою Технічний паспорт від 08.07.2016. Таких сторінок при бажанні можна надрукувати безліч та внести до них будь-яку інформацію, як кому потрібно. Це ж саме стосується так званої сторінки під назвою «План будинку [ADDRESS] . Додатково представник позивача посилається на те, що вказаний Технічний паспорт від 08.07.2016, копії витягів з якого надано суду відповідачами, містить ознаки його підроблення. Так, на першій сторінці даного Технічного паспорту від 08.07.2016 вказана назва проспекту - проспект Соборності. Однак, проспект Соборності не міг так іменуватися станом на 08.07.2016 оскільки вказана назва проспекту з`явилася тільки 06.10.2016 у зв`язку із перейменуванням на підставі Рішення Київської міської ради № 172/1176 від 06.10.2016 проспекту Возз`єднання в проспект Соборності. Так, у позивача вищезазначений доказ, а саме: копії витягів з Технічного паспорту від 08.07.2016 (як і сам оригінал вказаного документу) викликають сумніви з приводу їх достовірності, а відтак позивач просить суд на підставі ч.11 ст. 83 ЦПК України виключити їх з числа доказів. Щодо такого доказу, як копія відповіді ПрАТ «Холдингова компанія» «Київміськбуд» (надалі-Компанія) адвокату Комаренко Т.О. про нібито нереалізацію Компанією приміщення [ADDRESS], то зазначене в даному листі не підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, з яких вбачається цілком протилежне, а саме відчуження ПАТ «ХК» «Київміськбуд майнових прав на приміщення [ADDRESS] [PERSON] за договором купівлі-продажу майнових прав номер № 16020/РН-Н від 26.07.2016. При цьому звертають увагу суду на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні №42019101040000174 триває з 2019 року. Крім того, з відповіді ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», наданої адвокату Нікітченко В.В. листом №01562/0/2-21 від 14.04.2021 та адвокату Комаренко Т.О. листом №01920/0/2-21 від 29.04.2021 вже не вбачається категоричність у питанні нереалізації Компанією нежитлового приміщення [ADDRESS]. Зокрема, в даному листі зазначено, що в Компанії відсутній договір 16020/РН-Н від 26.07.2016 та акт приймання-передачі майнових прав на об`єкт [PERSON] від 17.02.2017. Таким чином, питання реалізації чи не реалізації вказаного приміщення цілком ймовірно може залежати від того, наскільки належно ведеться Компанією звітність та зберігання первинних документів. З врахуванням вищезазначеного, позивач вважає доводи відповідача-1, що стосуються нібито факту підроблення вищезазначених документів не більш ніж голослівними заявами, які не підтверджуються належними доказами. Крім того, позивач наполягає, що обставини реалізації чи нереалізації нежитлового приміщення [ADDRESS], питання порушення чи не порушення законодавства під час реалізації не є предметом дослідження у даному спорі. Докази, які надані відповідачами, жодним чином не засвідчують тотожність нежитлового приміщення [ADDRESS] та, так званого «Акумуляторного пункту». Навпаки, докази наявні в матеріалах справи спростовують те, що приміщення, яке іменується відповідачами «Акумуляторним пунктом» (нібито підпункт XXIV у технічному паспорті ) та нежитлове приміщенням [ADDRESS] це одне і теж приміщення. Так, як було заявлено відповідачем-1 у відзиві, так званий «Акумуляторний пункт (підпункт XXIV у технічному паспорті)» має загальну площу 22,9 кв.м., в той час як згідно Технічного паспорту на нежитлове приміщення [ADDRESS] від 15.08.2017 (наявний в матеріалах справи) загальна площа нежитлового приміщення [ADDRESS] складає 27, 9 кв.м. Так званий «Акумуляторний пункт» згідно наданих копій витягів із Технічного паспорту на будинок від 08.07.2016 не має в собі жодних складових. В той час, як приміщення № [ADDRESS] згідно Технічного паспорта від 15.08.2017 складається із табмура 2,5 кв.м., основного приміщення 23,2 кв.м. та санвузла 2,2 кв.м. Згідно даних вказаних Технічних паспортів наявні відмінності навіть у внутрішніх замірах вказаних приміщень. Слід зазначити, що під час купівлі позивачем нежитлового приміщення [ADDRESS] воно не мало жодних ознак, які свідчили б про те, що вказане приміщення є технічним приміщенням. Зокрема, жодних акумуляторів чи іншого технічного обладнання в даному приміщенні не розміщувалось, приміщення мало окремий вхід та характерні складові для нежитлових приміщень. Відповідачі у своїх заявах по суті справи не спростовують та не підтверджують тотожності приміщення [ADDRESS] та акумуляторного пункту, однак між відповідачем-1 та відповідачем-2 був укладений договір оренди, у той час як на вказане приміщення зареєстроване право власності, що позбавляє належним чином позивачу користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном. У своєму відзиві відповідач-2 зазначає про те, що останньою звільнено приміщення [ADDRESS], однак такі обставини не відповідають дійсності, оскільки позивачу ключі від вказаного приміщення не повертались та остання доступу до нього не має. 08.07.2021 до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] з письмовими доказами на його обґрунтування. Остання посилається на те, що 15.11.2020 року в орендованому мною приміщенні [ADDRESS] зникла електроенергія, що повністю заблокувало роботу кафе. Доступу до електролічильників остання не мала, оскільки вони не знаходяться в орендованому приміщенні. Пунктом 4.4 Договору передбачено, що вартість всіх наданих послуг, використаної електроенергії, водопостачання та водовідведення сплачується орендарем орендодавцю (який зобов`язується їх сплатити) на підставі рахунків ОСББ «Русанівська вежа» (керуюча компанія). Тобто, сторони погодили, що у правовідносини керуючої компанії та власника приміщення орендар не вступає. У зв`язку з чим, відповідач-2 звернулась до представника позивача з проханням вирішити ситуацію, яка виникла, натомість представник позивача - [PERSON] , що діяв на підставі довіреності № б/н від 21.11.2019, повідомив про те, що не може ніяк вплинути на означені обставини, орендодавець не несе відповідальності за перебої в електропостачанні. Зважаючи на неможливість використання приміщення [ADDRESS] за призначенням, розуміючи, що як орендар остання, в усному порядку повідомила представника позивача про доцільність дострокового розірвання договору оренди, звільнення спірного приміщення та необхідність підписання акта про повернення майна власнику, незважаючи на те, що оренда приміщення уже була оплачена до кінця листопада 2020 року. Листом-повідомленням б/н від 16.11.2020 [PERSON] повідомила уповноваженого представника позивача про припинення дії Договору, на підставі п. 8.2 Договору, враховуючи, що остання не могла використовувати дане приміщення за призначенням, оскільки, кафе не може функціонувати без електроенергії. Вказане повідомлення отримано представником позивача 30.11.2020, що ним не заперечується. Враховуючи, шо позивачем 30.11.2020 отримано повідомлення про розірвання спірного договору оренди, останній є розірваним з 01.12.2020, що не заперечується позивачем. Враховуючи негайну необхідність повернення спірного майна, одночасно із складенням повідомлення про припинення дії Договору, 16.11.2020 [PERSON] вивезла із орендованого нежитлового приміщення [ADDRESS] все своє майно, яке було завезене для розміщення кафе, та повністю звільнила орендоване приміщення. Вищевказане підтверджується актом, підписаним відповідачем-2 та двома свідками 16.11.2020. Не отримавши жодної відповіді від позивача на повідомлення про розірвання договору, 09.12.2020 року [PERSON] надіслала представнику позивача підписаний акт приймання-передачі приміщення б/н від 16.11.2020 про повернення власнику орендованого приміщення [ADDRESS], який отриманий представником позивача 11.12.2020, однак, безпідставно ним проігнорований та відповідно не підписаний. Для прийняття приміщення [ADDRESS] у його місці знаходження, після повідомлення про припинення дії Договору, позивач чи його уповноважений представник також не з`являлись. Таким чином, остання вчинила всі залежні від неї дії для належного виконання своїх зобов`язань в частині своєчасного повернення орендованого приміщення [ADDRESS] у зв`язку з припиненням дії Договору, у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства України. Натомість, позивач навмисно створював перешкоди та ухилявся від прийняття майна після завершення строку дії договору, про що свідчить безпідставне не підписання акту приймання-передачі майна від 16.11.2020, надісланого позивачу та нез`явлення представника позивача в приміщення [ADDRESS] для його прийняття. Відтак, оскільки з 16.11.2020 [PERSON] не знаходиться в орендованому приміщенні [ADDRESS], тож остання ніяким чином не заважає позивачу знаходитись у його приміщення, а пред`явлений до останньої позов щодо звільнення нежитлового приміщенням [ADDRESS] є таким, що поданий до неналежного відповідача. Також звертає увагу суду, що безпідставні твердження позивача, що відповідач-2 на даний знаходиться у спірному приміщенні та якимось чином заважає позивачу володіти, користуватись та розпоряджатись її майном, не підтверджені жодними доказами. Після звільнення спірного приміщення [ADDRESS], зважаючи на бажання продовжувати свою господарську діяльність, 19.11.2020 [PERSON] уклала з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська вежа» договір оренди № 19/11ф приміщення акумуляторного пункту, розміщене за тією ж адресою: [ADDRESS] , яке в технічному паспорті на будинок позначене № XXIV, загальною площею 27,80 кв.м. Вказане приміщення орендодавець - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська вежа» передав [PERSON] - орендарю 19.11.2020 за актом приймання передачі б/н від 19.11.2020. Однак, 19.02.2021 між [PERSON] та ОСББ було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди № 19/11ф, за якою останні дійшли згоди припинити цей договір з 19.02.2021. Таким чином, з середини лютого відповідач-2 вже не здійснює господарської діяльності за адресою: [ADDRESS] , ні в акумуляторному пункті, орендованому в ОСББ, ні, тим більше, в приміщенні позивача № [ADDRESS] . У зв`язку з чим, остання вважає безпідставним твердження позивача про користування останньою нежитловим приміщення [ADDRESS] після припинення дії договору оренди. 13.07.2021 до суду представником позивача подана заява про виправлення описок в позовній заяві. 14.07.2021 представником позивача подано до суду клопотання про залишення заперечень відповідача [PERSON] та доданих до нього доказів без розгляду, у зв`язку з пропуском строку на його подання. Інших заяв по суті справи не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.07.2021 заперечення відповідача [PERSON] , з письмовими доказами, залишені без розгляду, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСББ «Русанівська вежа» - Степ`юка В.С. про залучення в якості третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд», закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті, у судове засідання викликано сторони. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлений позов, з підстав викладених у ньому та заявах по суті справи, і просила повністю його задовольнити. Остання зазначала про те, що перешкодами, які чиняться позивачу у користуванні належним їй майном, а саме: приміщення [ADDRESS], є договір укладений між ОСББ «Русанівська вежа» та [PERSON] . У даному приміщенні також змінені замки. У своєму відзиві відповідач-1 не спростовує, що чинить перешкоди позивачу. Представник позивача посилається на те, що існує презумпція права власності, доки інше не буде встановлено судовим рішенням. Додатково остання звертала увагу суду на те, що копія технічного паспорту надана відповідачем викликає сумніви, саме тому було порушено кримінальну справу по факту підробки останнього, також стороною відповідача не повідомляється про те, де знаходиться оригінал технічного паспорту. У судовому засіданні представник відповідача-1 ОСББ «Русанівська вежа» - Степ`юк В.С. проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, з огляду на його необґрунтованість та безпідставність. Пояснив, що на час подачі позову були спори щодо приміщення [ADDRESS]. На разі розглядається справа щодо правомірності набуття права власності позивачем на вказане приміщення. Відповідачем - 2 у своєму відзиві було надано докази на підтвердження звільнення останньою спірного приміщення. Натомість, позивачем доказів на підтвердження неможливості доступу до приміщення [ADDRESS], не надано. Також стороною позивача не надано доказів того, що акумуляторний пункт це і є приміщенням [ADDRESS]. Останнім, як адвокатом у даній справі, заперечується факт того, що приміщення [ADDRESS] є акумуляторним пунктом, що попереднього було викладено у відзиві на позовну заяву. Оскільки [PERSON] вказує про те, що нею орендовано акумуляторний пункт, а не приміщення [ADDRESS], тому відповідачем-1 не визнається факт того, що нежитлове приміщення [ADDRESS] є акумуляторним пунктом. Стороною позивача не надано підтверджень де знаходиться нежитлове приміщення [ADDRESS] у будинку, оскільки на технічному паспорті таке приміщення відсутнє. Згідно доказів, які надані стороною відповідача приміщення № [ADDRESS] у будинку не існує. У разі задоволення позову виникнуть проблеми щодо виконання останнього, так як згідно технічного паспорту таке приміщення відсутнє. Представник відповідача-1 ОСББ «Русанівська вежа» - Федорюк В.Л., підтримав доводи та міркування викладені адвокатом Степ`юком В.С. Додатково зазначив, що відзив на позовну заяву склад інший адвокат та з доводами наведеними у відзиві він не погоджується, оскільки ретельно ознайомившись з технічною документацією на будинок, було з`ясовано, що акумуляторний пункт та приміщення [ADDRESS], якого не має в технічний документації, це не одне й теж саме приміщення. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідача-1, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить наступного. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.11.2019, посвідченим Малим О.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованим у реєстрі за № 1658, [PERSON] придбала у [PERSON] нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею 27,9 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (том 1 а. с. 16-19). Право приватної власності [PERSON] на вказане нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1280002480000, було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2019, номер запису про право власності: 34327342 (том 1 а.с. 20). Згідно технічного паспорту на нежитлове приміщення [ADDRESS] , який виготовлено станом на 15.08.2017, у будинку по [ADDRESS] знаходиться нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею 27,9 кв.м. Право приватної власності на спірне нежитлове приміщення [ADDRESS] зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Для реалізації належних прав як власнику нерухомого майна з метою реалізації своїх підприємницьких прав, 27 січня 2020 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 02 оренди нежитлового приміщення. Згідно п.п.1.1.п.1 вказаного договору Орендодавець зобов`язується надати Орендарю у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Приміщення розташоване на першому поверсі. За п.п.1.2.п.1 загальна площа Приміщення складає 27,9 кв.м. У п.п. 2.2. п.2. вказано, що про факт передачі-прийому Приміщення складається акт прийому-передачі, в якому зазначається технічний стан Приміщення. Акт підписується обома сторонами і є невід`ємною частиною Договору Підпунктом 7.3.2 п.7 визначено, орендодавець не несе відповідальності за якість електроенергії, одержаної від мереж АК «Київенерго» (частота струму, перерви та оперативні переключення, зниження напруги та інших показників якості електроенергії). За положень п.п. 8.2, 8.2.1 термін дії договору достроково припиняється за вимогою орендаря. Якщо Приміщення в силу обставин, за які орендар не відповідає, виявиться в стані непридатному для використання згідно з умовами Договору. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як одна із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України) За нормою ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. 27.01.2020 було складено акт прийому-передачі нерухомого майна в оренду, відповідно до якого, ФОП [PERSON] передає, а [PERSON] приймає у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що містяться відповідні відбитки підписів. 16.11.2020 в силу обставин, які не залежали від волі сторін договору, а саме: у зв`язку із відсутністю електричної енергії в орендованому приміщені, ФОП [PERSON] було адресовано ФОП [PERSON] повідомлення про розірвання договору оренди приміщення №02 від 27.01.2020, та направлене поштовим зв`язком [PERSON] . В подальшому, ФОП [PERSON] складено акт приймання-передачі приміщення від 16.11.2020, який також направлений поштовим зв`язком [PERSON] . За вимог, укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення № 02 від 27.01.2020, зокрема, п.8.2. термін дії договору достроково припиняється за вимогою Орендаря. Зазначені положення узгоджені між [PERSON] та ФОП [PERSON] . З наведеного випливає, що відповідачем-2, всупереч умовам договору, було направлено повідомлення про розірвання договору оренди приміщення № 02 від 27.01.2020 іншій особі [PERSON] , у той час, орендодавцем за договором є ФОП [PERSON] . Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Сторонами погоджені усі істотні умови договору, проте як вбачається із обставин, викладених у позовній заяві [PERSON] позбавлена належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві приватної власності майном, а саме: нежитловим приміщенням [ADDRESS] , виходячи з такого. 19.11.2020 між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська вежа» та [PERSON] укладено договір оренди №19/11ф. За умовами п.1.1., 1.1.1, 1.1.2., Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення з наступними характеристиками: адреса: [ADDRESS] (приміщення акумуляторного пункту, яке в технічному паспорті на будинок позначене номером - XXIV). Загальна площа: 27,80 кв.м. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 2-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. (ч.1 ст. 44 ЦПК України). Відповідно до п.п.2, 4, ч.2, ч.4 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні . За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Згідно із вимогами п.п.3, 6 ч.2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суду разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі. Так, під час підготовчого судового засідання у даній справі, яке проведено за участю представника відповідача-1 ОСББ «Русанівська вежа» - Степ`юком В.С., останній проти позову заперечував з підстав викладених у заявах по суті справи, зазначив, що ним повідомлені всі відомі обставини, не заперечував проти призначення справи до судового розгляду по суті. Зміна позиції сторони відповідача-1 щодо фактичних обставин справи під час розгляду справи по суті, суд розцінює як намагання ввести суд та учасників справи в оману, щодо цих обставин, у зв`язку з чим ставиться до наданих в судовому засіданні пояснень критично та не приймає їх до уваги. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно технічного паспорту, долученого позивачем до позовної заяви вбачається, що на першому поверсі у будинку за адресою: [ADDRESS] , міститься приміщення [ADDRESS], загальною площею 27,9 кв.м., право власності на яке зареєстроване за [PERSON] у встановленому законом порядку. Відповідно до договорів № 578-18, № 579-18, № 577-18 від 01.05.2018, укладених між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та [PERSON] (попередній власник) на надання послуг з холодного водопостачання та водовідведення, постачання електричної енергії та надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, стосовно нежитлового приміщення [ADDRESS], за адресою: [ADDRESS] . Згідно із рахунками-повідомленнями на оплату послуг, послуги вказані надаються ОСББ «Русанівська вежа» нежитловому приміщенню [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] . З відповіді ОСББ «Русанівська вежа» за підписом голови правління Федорюка В.Л, від 21.12.2020, яка надійшла на запит [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] вбачається, що приміщення [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] , є акумуляторним пунктом будинку та належить до місць загального користування усіх співвласників (підпункт XXIV у технічному паспорті будинку). З технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок [ADDRESS] , який виготовлено станом на 08.07.2016, вбачається, що на плані 1 поверху будинку міститься приміщення, позначене номером XXIV з назвою «акумуляторний пункт», загальною площею 22,9 кв.м. Відповідно до п.п. 1.1.2 п.1 договору оренди №19/11ф від 19.11.2020, загальна площа приміщення 27,80 кв..м, що не відповідає характеристикам, зазначеним у технічному паспорті на будинок. Суд критично ставиться до наданого доказу стороною відповідача, а саме до технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок [ADDRESS] , який виготовлено станом на 08.07.2016, оскільки останній не містить відповідних печаток та підписів у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127. Положеннями статті 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права власності. Проте приписами даної конституційної норми закладено також принцип, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що судом встановлено наявність обставин, що свідчать про порушення прав позивача як власника майна та правомірність її вимог про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, суд доходить висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав власника нежитлового приміщення, в даному випадку шляхом зобов`язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю [PERSON] шляхом звільнення нежитлового приміщення [ADDRESS] , передання [PERSON] або уповноваженим нею особам ключів від замків зазначеного приміщення та забезпечення [PERSON] та її представникам вільного доступу до даного приміщення та заборонити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська вежа» та [PERSON] вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання [PERSON] здійснювати володіння, користування та розпорядження належним їй на праві власності нежитловим приміщенням [ADDRESS] . Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання ОСББ «Русанівська вежа» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні [PERSON] належним їй на праві власності нежитловим приміщенням [ADDRESS] шляхом надання [PERSON] письмових погоджень на підключення нежитлового приміщення [ADDRESS], що за адресою: [ADDRESS] до водопровідної, каналізаційної та електричних мереж житлового будинку для укладення індивідуальних договорів на постачання комунальних послуг із постачальниками цих послуг, то останні задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено в цій частині порушення її прав та інтересів та не надано суду доказів неможливості укладання відповідних договорів на постачання комунальних послуг із постачальниками цих послуг. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У зв`язку із тим, що стороною позивача до закінчення судових дебатів не було заявлено вимогу про стягнення судових витрат, то суд позбавлений можливості вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати, судовий збір, пропорційно частині задоволених вимог в сумі 908 грн, з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: partial