Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

28.06.2022 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , який зареєстрований 13.06.2020 Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 247. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 13.06.2020 він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Дошлюбне прізвище відповідачки - [PERSON] . Спільне життя з відповідачкою не склалося. Тривалий час між ними виникали конфліктні ситуації з різних питань. На даний час втратили почуття любові один до одного, кожен живе своїми інтересами і має свої життєві плани. Подружні стосунки не підтримують тривалий час. За вказаних умов, збереження сімейних стосунків позивач вважає неможливим і позивач вимушений звертатися до суду з позовом про розлучення. Подальше спільне життя суперечитиме інтересам кожного з нас і призводитиме до погіршення стосунків та інших негативних наслідків. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Їхня дитина зареєстрована разом із відповідачкою та відповідно проживає разом із нею. Позивач не заперечує щоб малолітня дитина проживала разом із матір`ю. Разом із відповідачкою вони спільно домовились, що дитина буде зареєстрована та проживати разом із нею і після їхнього розлучення, а він буде надавати фінансову допомогу в добровільному порядку. До подання позову, вони разом із відповідачкою прийняли спільне обдумане рішення про розлучення і домовились, що позов подаватиме саме він. Вирішити питання розірвання шлюбу у несудовому порядку вони не можуть, так як у них є малолітня дитина. Майнових спорів не має, планують всі питання врегулювати в несудовому порядку за спільною згодою. Позивач просив після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити дошлюбне - « [PERSON] » Ухвалою суду від 18.07.2022 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалася. 25.07.2022 позивачем подана до суду заява, в якій він просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 23-24). 25.07.2022 відповідачкою до суду надано заяву, у якій вона просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу її прізвище просить залишити - « [PERSON] » (а.с. 25-26). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 13 червня 2020 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 247, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.06.2020. Подружні стосунки та спільне проживання сторони припинили, не підтримують тривалий час та поновлювати їх не збираються. Спільне господарство не ведеться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачкою слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, відповідачка вирішила відновити своє дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2588301500.1 від 24.06.2022 (а.с. 1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с 13). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Таким чином, враховуючи норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь позивача підлягає поверненню 50% сплаченого ним судового збору, що становить 496, 20 грн. (992, 40 х 50% = 496, 20). Інші 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 496, 20 грн., підлягають стягненню на його користь з відповідача. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved