Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 30 травня 2022 року, уточнивши вимоги, просив суд: визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з ним як батьком; відібрати дітей неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітню [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передати дітей на виховання йому як батькові; судовий збір по справі покласти на нього. \~ \~ \~ \~В обґрунтування пред`явлених вимог зазначив, що 27 серпня 2005 року він та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Петрівського управління юстиції у Кіровоградській області. У шлюбі у них народилося двоє дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям не склались у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейне життя, ведення господарства та виховання дітей. З початку 2021 року стосунки між ними остаточно припинено, з того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Наразі шлюб між ними в судовому порядку не розірвано, оскільки [PERSON] хоча й не заперечує проти його розірвання, однак на ґрунті цього починає маніпулювати дітьми. Зазначив, що після припинення шлюбно-сімейних стосунків з [PERSON] , за їх обопільно досягнутою згодою діти залишились проживати з ним в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживає окремо в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Він самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням доньок, має стальний дохід від здійснення незалежної професійної діяльності, якого достатньо для задоволення усіх потреб доньок. Старша донька [PERSON] навчається в Криворізькій педагогічній гімназії, молодша [PERSON] відвідує садок «Знайка». У той же час [PERSON] ніде не працює, офіційного та стабільного доходу не має та жодного інтересу до розвитку, навчання та виховання дітей не виявляє. У судовому порядку місце проживання дітей раніше вони не визначали з огляду на відсутність на той момент відповідного спору. Однак, наразі стосунки між позивачем та [PERSON] ще більше ускладнились та всупереч попередньо досягнутій згоді вона, не погоджуючи це з позивачем та всупереч інтересам дітей, періодично змінює їх місце проживання. З огляду на те, що [PERSON] має стосунки з іншим чоловіком, позивач категорично заперечує аби їх діти проживали з чужою для них людиною. До того ж діти виявляють бажання проживати саме з ним. Враховуючи наявні обставини в їх сукупності, вважає, що визначення місця проживання дітей з ним з відібранням їх у матері без позбавлення її батьківських прав в судовому порядку є необхідним задля забезпечення захисту, перш за все, прав та інтересів дітей. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 20 червня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та проведенням підготовчого судового засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 22 липня 2022 року, постановленою на місці, задоволено клопотання позивача про допит в якості свідка неповнолітньої доньки сторін [PERSON] в присутності її законних представників. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Присутній в судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги уточненого позову підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала. Суду пояснила, що дійсно наразі між нею та позивачем існують неузгодження з питання визначення місця проживання дітей. Вона б хотіла, аби діти проживали з нею та мала намір звернутися з приводу стягнення аліментів з позивача на їх утримання. Не заперечує той факт, що вихованням та матеріальним забезпеченням дітей у повному обсязі займається [PERSON] . З огляду на те, що діти виявили бажання залишитись проживати з батьком, вона не заперечує проти визначення місця проживання дітей з ним за судовим рішенням. При цьому зобов`язалась повернути дітей на виконання судового рішення в добровільному порядку. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою у встановленому законом порядку. У телефонному режимі повідомила, що перебуває у відпустці, а тому підготовче судове засідання просила провести за її відсутності. У разі визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, не вбачала необхідності у наданні висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. \~ \~ \~ \~Допитана в судовому засіданні як свідок неповнолітня [PERSON] , в присутності законних представників, суду показала, що сторони по справі дійсно є її батьками. Наразі стосунки між ними припинені та фактично вони з молодшою сестрою [PERSON] залишились проживати з батьком [PERSON] . Вихованням та матеріальним забезпеченням їх займається лише батько. Мати [PERSON] ними практично не цікавиться, проте час від час на власний розсуд та всупереч домовленості з батьком змінює їх місце проживання. Вона займається художньою гімнастикою та навчається в педагогічній гімназії. Батько завжди відвідує батьківські збори, їздить на змагання. Молодша сестра відвідує приватний садок, її вихованням займається лише батько. Підтвердила, що й надалі хоче жити саме з батьком [PERSON] . Така ж позиція і у її молодшої сестри [PERSON] . Не заперечувала проти визначення її місця проживання з батьком за судовим рішенням. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, вислухавши покази свідка [PERSON] , надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження на підставі ч.3 ст.200, ст.206 ЦПК України. При вирішенні спору суд виходить з такого. Судом встановлено, що 27 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №40 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27 серпня 2005 року, а.с.44). У період шлюбно-сімейних стосунків у них народилося двоє дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.45, 46). Судовим розглядом\~встановлено,\~щошлюбні стосунки між сторонами припинено з початку 2021 року у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейне життя. Наразі сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають та не підтримують жодних відносин, притаманних подружжю. Як вказував позивач, що визнано відповідачем, після припинення стосунків вони у позасудовому порядку врегулювали питання визначення місця проживання дітей разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у тому числі з урахуванням інтересів дітей та висловленого ними бажання стосовно цього. Зазначені обставини також підтверджуються актом з місця проживання від 07 червня 2022 року, засвідченим підписами сусідів та керівником ТОВ «Комбінат Благоустрою» (а.с.56). Відповідно до побутової характеристики, наданої ТОВ «Комбінат Благоустрою» (а.с.57), [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2006 року та по теперішній час. Разом з ним проживають доньки [PERSON] та [PERSON] . За роки проживання [PERSON] проявив себе виключно з позитивного боку, скарг від сусідів на нього не находило. За свідченням сусідів він працьовитий, товариський і ввічливий, доброзичливий. Приймає активну участь у громадському житті, підтримує добрі стосунки у спілкуванні з сусідами. У свою чергу, з побутової характеристики, наданої ТОВ «Комбінат Благоустрою» на [PERSON] (а.с.58), слідує, що час проживання за адресою: [ADDRESS] участі у громадському житті, зборах та необхідних роботах вона ніколи не приймала. За свідченням сусідів ніде не працює. Згідно з характеристикою, наданою Криворізькою педагогічною гімназією КМР від 14 червня 2022 року (а.с.59) [PERSON] навчається в зазначеному закладі з 1 класу, зарекомендувала себе з позитивного боку, користується авторитетом серед однокласників, до вчителів ставиться з повагою Займається спортом, відвідує секцію гімнастики, є постійним учасником спортивних змагань різних рівнів, має високі досягнення у спорті. Вихованням дитини займається виключно батько [PERSON] , приділяє велику увагу її вихованню та навчанню. Мати [PERSON] участь в навчальному процесі доньки не приймає, батьківські збори не відвідує. Як слідує з характеристики, наданої директором приватного дошкільного закладу садок домашнього типу «Знайка», малолітня [PERSON] є вихованицею цього закладу. Приводить дитину та забирає завжди батько [PERSON] . Зі слів вихователя групи, вихованням дитини займається лише батько. Мати психічним та фізичним розвитком не цікавиться (а.с.67). Відповідач [PERSON] проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом з місця проживання від 20 червня 2022 року, засвідченим підписами сусідів та майстром ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.62). Позивач [PERSON] має стабільний дохід від здійснення незалежної професійної діяльності, з якого належним чином сплачує податки, збори та інші обов`язкові платежі, що зафіксовано у довідці форми ОК-7, наданій ПФУ (а.с.52-53). Крім того, в судовому засіданні відповідач визнала той факт, що [PERSON] в повному обсязі самостійно займається матеріальним забезпеченням дітей. Судом встановлено, що фінансової можливості приймати участь в утриманні дітей відповідач не має з огляду на відсутність у неї доходів (а.с.54-55) та роботи. У ході судового розгляду встановлено, що на ґрунті ускладнення міжособистісних стосунків між [PERSON] та [PERSON] , розбіжностей в поглядах на виховання дітей, спір стосовно визначення їх місця проживання між сторонами став явним, та наразі потребує вирішення в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як визначено\~ст.ст.141, 153 СК України, яка кореспондує зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.157 СК України, ч.ч.1,2\~ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. У розумінні\~положень ч.1\~ст.160,\~ст.161\~СК України,\~місце проживання\~дитини у\~віці до\~10\~років визначається\~за згодою\~батьків.\~Якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У справі, яка розглядається, судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень ст.161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з батьком [PERSON] . До того ж відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги в цій частині, акцентуючи увагу, що діти також виявили бажання проживати разом з батьком. Допитана судом як свідок неповнолітня донька сторін [PERSON] підтвердила своє бажання проживати саме з батьком, акцентуючи увагу, що на даний час лише він займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням. При цьому акцентувала увагу, що молодша сестра [PERSON] також хоче проживати саме з батьком. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Указана норма права встановлює правові наслідки протиправної зміни місця проживання малолітньої дитини одним із батьків (з яким вона не проживає) або третьою особою. Положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким в силу закону чи на підставі рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання. Відібрання дитини у контексті ст.162 СК України це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати, однак з урахуванням права кожного з батьків та добросовісної поведінки батьків задля дотримання прав дитини та кожного з них. Правова позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом в постанові від 15 лютого 2022 року у справі № 548/228/19-ц (провадження № 61-20854св21). Судом встановлено, а сторонами визнано, що відповідач [PERSON] час від часу порушує попередньо досягнуту з позивачем домовленість про визначення місця проживання дітей з ним та самовільно, без його відома та попереднього погодження з ним, змінює місце проживання дітей. Такі дії відповідач в судовому засіданні аргументувати не змогла, однак за своїм характером в розумінні ст.29 ЦК України та ст.160 СК України вони є свідченням самовільної зміни місця проживання дітей. Таким чином, ч.1 ст.162 СК України, якою передбачено відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, покликані захистити права того з батьків, з ким визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків, хто самоправно змінив її місце проживання, може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки [PERSON] та [PERSON] проживали з позивачем, допоки відповідач самовільно не змінила їх місце проживання. З огляду на те, що станом на день ухвалення рішення відповідач в черговий раз самовільно змінила місце проживання дітей, які наразі вимушено мешкають з нею, тому позов в частині відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківських прав та повернення батькові підлягає задоволенню. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору та не наводився попередній розрахунок, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved