Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця села Іванівки, Кагарлицького району Київської області на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заява мотивована тим, що заявник з народження проживав у селі Іванівка, Кагарлицького району, Київської області. На сьогоднішній день, заявник не виїжджав за межі України. Проживаючи з народження на території України, заявнику було видано паспорт громадянина Української PCP. Зазначений паспорт радянського зразка [PERSON] , був втрачений, а паспорт громадянина України своєчасно він не оформив. Відсутність зазначених документів є перешкодою для [PERSON] , у оформленні спадкових прав після смерті матері заявника [PERSON] , яка за життя залишила заповіт, складений на ім`я [PERSON] . З приводу звернення [PERSON] , щодо оформлення паспорта громадянина України, Дарницьким районним відділом Міграційної служби у м. Києві та Київській області, заявнику було відмовлено з підстав відсутності підтвердження факту проживання на території України на момент 1991 року. Ухвалою суду від 06 червня 2022 року заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. Представник заявника у судове засідання не прибув, надав до суду письмову заяву, у вимогах якої заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглядати справу без їх участі заявника та його представника. Представник заінтересованої особи надіслав до суду пимсьмові пояснення та доводи щодо поданої заяви, просив врахувати письмові пояснення під час прийняття рішення у справі. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі матеріали та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] у селі Іванівка Кагарлицького району Київської області, про що у книзі записів актів громадянського (цивільного) стану було зроблено відповідний запис № 14 від 03.06.1969. Вказане, підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , яке видане [PERSON] , Горохуватською сільською радою Кагарлицького району Київської області від 30.05.1969 року. [PERSON] було видано паспорт громадянина Української PCP серії [NUMBER] від 14.12.1985, про що зазначено у заяві форми 1 про видачу паспорта. Зазначений паспорт радянського зразка [PERSON] було втрачено. Місце проживання [PERSON] з 04.09.1987 по 06.01.1989, було зареєстроване у гуртожитку, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. З 09.12.1988 [PERSON] , проходив військову службу у Збройних силах СРСР, що підтверджуються листом Дніпровського районного у місті Києві комісаріату від 11.07.2013 № 52. [PERSON] , у період з 01.01.1991 по 01.01.1992 проживав з батьками, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Кагарлицької міської ради від 09.11.2021 № 283. У період з 1989 рік по 1991 рік, [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України [PERSON] , який було розірвано на підставі рішення Мінського районного народного суду м. Києва від 30.04.1991. [INFO] у [PERSON] , народилась донька [PERSON] , але у зв`язку з тим, що у [PERSON] , були відсутні документи, що підтверджують його особу, її було записано на прізвище матері, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого 10.11.2006 Відділом РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві. 24 вересня 2004 року на підставі вироку Кагарлицького районного суду Київської області, [PERSON] , засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком протягом двох років. При цьому, зі вступної частини вироку Кагарлицького районного суду Київської області 24 вересня 2004 року, судом при розгляді кримінальної справи встановлено анкетні дані та громадянство України засудженого [PERSON] , а саме: [PERSON] , [INFO] ; українець; громадянство України; освіта середня; тимчасово не працює; не одружений; житель [ADDRESS] ; раніше не судимий. [INFO] у [PERSON] , народилась друга дитина, син - [PERSON] , але у зв`язку з тим, що у [PERSON] , були відсутні документи, що підтверджують його особу, його було записано на прізвище матері, [PERSON] , що підтверджується довідкою № 57 від 16.03.2007, видана Відділом РАЦС Дарницького РУЮ м. Києва. 22 квітня 2013 року, [PERSON] набув статусу бездомної особи, про що Філією центру обліку бездомних осіб КМДА було видане відповідне посвідчення про взяття [PERSON] , на облік, як бездомного. З матеріалів справи вбачається, що стосовно надання інформації щодо перетинання у період з 01.01.1991 по 31.12.1991 [PERSON] державного кордону, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, була надана відповідь про відсутність запитуваної інформації в базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства, у зв`язку з тим, що така інформація зберігається протягом п`яти років. Таким чином, судом встановлено, починаючи з 07.05.1969 і по сьогоднішній день, заявник не виїжджав за межі України, проте періодично змінював адресу свого фактичного місця проживання. Саме з причин втрати документу, заявник позбавлений можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме, на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] . З приводу оформлення паспорта громадянина України, Дарницьким районним відділом Міграційної служби у м. Києві та Київській області, заявнику було відмовлено з підстав відсутності підтвердження факту проживання на території України на момент 1991 року. Згідно з ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, який має юридичне значення. Конституцією України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законнихінтересів. Відповідно дост. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, встановлення юридичного факту постійного проживання на території України заявнику необхідне для оформлення паспорту громадянина України, довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків та правовстановлюючого документу на спадкове майно. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі - Порядок). Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. Згідно з пунктом 8 Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 № 320, визначено, якщо втрачений паспорт був отриманий у територіальному підрозділі, до якого подано заяву про втрату паспорта, здійснюється звірка даних особи та її фотозображення з даними і фотокарткою, уклеєною до заяви про видачу попереднього паспорта. У разі отримання паспорта в іншому територіальному підрозділі для підтвердження видачі втраченого паспорта саме тій особі не пізніше наступного дня після надходження заяви про втрату паспорта здійснюється звернення до цього територіального підрозділу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у ході судового розгляду знайшов підтвердження факт того, що заявник [PERSON] постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому є всі підстави для встановлення зазначеного факту у судовому порядку, оскільки його встановлення необхідне заявнику для реалізації своїх прав зокрема,отримання паспорта громадянина України, а у позасудовому порядку встановити його неможливо і чинне законодавство не передбачає іншого порядку встановлення даного факту. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved