Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Просив стягнути з відповідачів на його корить 19 865 грн 00 коп. та вирішити питання відшкодування судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що йому та його сестрі [PERSON] належить на праві власності по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Інша відокремлена частина житлового будинку 3/5 належить відповідачу [PERSON] проте, фактично у половині проживає її син [PERSON] . На початку літа 2020 року відповідач [PERSON] почав проведення ремонтних робіт своєї частини житлового будинку із його перебудовою. Будівельні роботи проводяться [PERSON] особисто без допомоги професійних робітників. У період з червня 2020 року по квітень 2021 року [PERSON] проводив перебудову стін будинку, штукатурні та оздоблювальні роботи, а на початку травня 2021 року демонтував покрівлю на своїй частині житлового будинку з метою її заміни. Внаслідок цього у травні 2021 року відбулося залиття стелі частини будинку позивача, а саме: приміщення коридору, кухні, що призвело до пошкодження фасаду будинку. Внаслідок залиття, позивачу було завдано матеріальної шкоди. Оскільки сума матеріальних збитків у розмірі 19\~865 грн 00 коп. не відшкодована, позивач просить суд стягнути ці кошти з відповідачів у солідарно та покласти на відповідачів судові витрати. Ухвалою судді від 12.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 04.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву (а.с. 78-81) 12.10.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 106-109). 25.10.2021 року на адресу суду надійшло заперечення відповідачів (а.с. 119-124). Ухвалою суду від 08.11.2021 року до участі у справі залучено в якості третьої особи співвласницю житлового будинку [PERSON] , розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.04.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник уточнив суму судових витрат, які підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували. [PERSON] суду пояснила, що вона дійсно є власницею 3/5 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Будинок придбала у 2013 році. В 2/5 частинах вказаного будинку ніхто протягом останніх семи років фактично не проживає, вона перебуває у занедбаному стані, руйнується і прилегла до неї її частина будинку. Позивач у порушення норми ст. 322 ЦК України не виконує обов`язку по утриманню майна, не забезпечує його схоронність, не проводить за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Співвласник частини будинку позивача [PERSON] перебуває за кордоном, у будинку не проживає та не утримує його. [PERSON] не виконуючи свої обов`язки щодо утримання будинку, створює перепони їй в проведенні ремонтних робіт в її частині будинку. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що у належній його матері частині будинку проводив ремонтні роботи, в тому числі перекривав дах. Звертав увагу, що він має професійно-технічну освіту столяра будівельного, паркетника. Ремонтні роботи по заміні даху він почав проводити 10.06.2021 року, коли придбав шиферне покриття. Відповідач не заперечував, що дах зі сторони частки матері, він підняв вище на 20 см і зробив скат більшим. Вважав, що роботи виконані ним на професійному рівні, а протікання даху у половині співвласників мало місце не з його вини, а через неналежне утримання позивачем свого майна. Представник відповідачів адвокат Ігнатенко І.М. проти позову заперечував, суду пояснив, що позивач не надав суду доказів вини відповідачів. Представник зауважив, що ремонт будинку тривав 2 місяці з червня 2021 року по липень 2021 року, у той час як експертиза була проведена у травні 2021 року, тобто до ремонту даху. Щодо витрат на правову допомогу, представник зазначив, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, затраченим часом, обсягом наданих послуг та ціною позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, місце і час судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. 19.11.2021 року на електронну адресу суду [PERSON] направила заяву про проведення розгляду справи без її участі, оскільки вона наразі перебуває за кордоном, позовні вимоги [PERSON] третя особа підтримала, просила задовольнити. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи: Житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (1/5 частина), [PERSON] (1/5 частина) та [PERSON] (3/5 частини), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Сапко М.В. 05.08.2013 року (а.с. 14), договором купівлі-продажу від 25.12.2013 року (а.с.83-84), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 219032193 від 04.08.2020 року (а.с. 10-13). Позивач [PERSON] та його сестра третя особа у справі [PERSON] у належній їм частині будинку не проживають. Влітку 2020 року відповідач [PERSON] почав проведення ремонтних робіт частини житлового будинку. 05.08.2020 року [PERSON] звернувся із заявою до управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про проведення перевірки щодо проведення ремонтних робіт стороною відповідача у спірному будинку. Згідно відповіді управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 47-01.16/15 від 05.01.2021 року, управлінням проводяться організаційні заходи щодо вирішення питання призначення перевірки відносно зазначеного об`єкту. З аналогічною заявою позивач повторно звернувся до управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 25.06.2021 року. Внаслідок того, що [PERSON] демонтував покрівлю на частині житлового будинку, належній його матері, з метою її заміни, відбулося залиття стелі частини будинку позивача, а саме: приміщення коридору, кухні, що призвело до пошкодження фасаду будинку. Позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка згідно висновку судового експерта Маківського М.В. № 34-21 від 31.05.2021 року складає 19\~865 грн 00 коп. (а.с. 27-41). Відповідачі з визначеною вартістю відновлювального ремонту не погодилися. Допитаний у судовому засіданні судовий експерт [PERSON] суду пояснив, що 27.05.2021 року [PERSON] звернувся до нього із заявою про проведення експертного дослідження. 31.05.2021 року він провів експертне дослідження, під час якого було встановлено, що шкода завдана [PERSON] була завдана внаслідок залиття, оскільки були руді потьоки із внутрішньої та зовнішньої сторони фасаду. Дослідження було проведено лише половини будинку, яка належить [PERSON] . Свідок пояснив, що невідомо яка конфігурація була раніше, проте протікання сталося через неякісне примикання покрівлі біля димоходу. Стан покрівлі [PERSON] (металевий дах) не досліджувався, було виявлено протікання у коридорі та на кухні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у січні 2021 року він бачив, що відповідач [PERSON] розкрив пристройку до хати. У лютому 2021 року він був у половині будинку позивача і бачив потьоки, мокрі стелю та стіни. У судовому засіданні також було досліджено електронний доказ відеозапис, зроблений позивачем, який підтверджує, що роботи по демонтажу покрівлі проводилися [PERSON] , в тому числі у холодну пору року. Вирішуючи позовні спір, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 15 та ч. 1 і п. 1 ч. 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) … Статтею 319 Цивільного Кодексу України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частини 4 та 5 статті). Відповідно до ч. 1 ст. 369 Цивільного Кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ч. 1 ст. 323 Цивільного кодексу України передбачено, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1166 Цивільного Кодексу України так визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду: 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті ( частина 1 статті 1167 Цивільного Кодексу України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень Цивільного Кодексу України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного Кодексу України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Водночас, у деліктних правовідносинах обов`язковою умовою відповідальності за завдані збитки, окрім наявності шкоди, є також протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв`язок між такою поведінкою та настанням шкоди, а також вина заподіювача. Позивач довів факт заподіяння йому шкоди та її розмір, у той час як відповідач [PERSON] не довів відсутність його вини у заподіянні шкоди. В той же час, суд не встановив підстав для стягнення шкоди з відповідача [PERSON] , оскільки роботи виконував відповідач [PERSON] . Щодо відшкодування судових витрат суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Стаття 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу на суму 6 000 грн 00 коп. Позивач надав суду - квитанцію № 48-20 від 05.07.2021 року на суму 2\~000 грн 00 коп. (а.с. 44), - квитанція № 48-20 від 09.09.2021 року на суму 1\~000 грн 00 коп. (а.с. 69) - квитанція № 48-20 від 08.11.2021 року на суму 1\~000 грн 00 коп. (а.с. 178) - квитанція № 48-20 від 12.04.2022 року на суму 1\~000 грн 00 коп. (а.с. 177) - квитанція № 48-20 від 19.05.2022 року на суму 1\~000 грн 00 коп. (а.с. 176) - копію договору про надання правової допомоги № 48-20, укладений між адвокатом Федосєєвим Д.О. та [PERSON] 08.10.2020 року (а.с. 42), - додаткову угоду № 1 до договору № 48-20 від 05.07.2021 року (а.с. 43), - додаткову угоду № 2 до договору № 48-20 від 07.09.2021 року (а.с. 67) - акт приймання-передачі наданих послуг від 09.09.2021 року (а.с. 68), - акт приймання-передачі наданих послуг від 19.05.2022 року (а.с. 175), Ураховуючи складність справи, час, витрачений правником на її підготовку, суд вважає понесені витрати співмірними та розумними. На підставі\~викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: partial