Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на його адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 17 березня 2021 року. Отримавши ідентифікатор доступу, позивач через сайт автоматизованої системи виконавчого провадження ознайомився з його матеріалами та встановив, що підставою для його відкриття став виконавчий напис № 21938 від 03 лютого 2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, яким було запропоновано звернути стягнення з позивача на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованості в розмірі 26287 грн. 48 коп. З вказаних документів позивач дізнався, про існування виконавчого напису яким з нього стягнуто заборгованість. Вважає, що зазначений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість яка стягнута за виконавчим написом не є безспірною, крім того, кредитний договір за яким було стягнуто заборгованість не є нотаріально посвідченим, і тому на його думку приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29\~грудня 2021 року в порядку забезпечення позову [PERSON] до АТ «АКЦЕНТ-БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупинено стягнення на\~підставі виконавчого\~напису вчиненого\~03\~лютого 2021\~року приватним\~нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Гораєм\~Олегом Станіславовичем,\~що зареєстрований\~в реєстрі\~за №\~21938\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~Акціонерного товариства\~«АКЦЕНТ-БАНК»\~заборгованості (а.с. 62, 63). Позивач та його представник в судове засідання не з`явились про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, згідно заяви просили справу розглядати у їх відсутність позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві (а.с 108). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду письмові пояснення, згідно яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 97-102). Суд дослідивши\~докази,\~що маються\~у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису вчиненого 03 лютого 2021 року приватним нотаріусом Горай О.С., приватний нотаріус пропонує стягнути грошові кошти у сумі 26287\~грн.\~48\~коп. з [PERSON] , які є боргом за кредитним договором №АВН0СТ15510143722 від 01 березня 2017 року, укладеним між ним та АТ «АКЦЕНТ-БАНК». Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 грудня 2020 року по 17\~січня 2021 року, і складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 5299 грн. 50 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 20487\~грн.\~98\~коп. та плати за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 21938 (а.с. 42). Відповідно до\~постанови про\~відкриття виконавчого\~провадження від\~17\~березня 2021\~року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д.О., відкрито виконавче провадження № 64868131 по виконанню виконавчого напису № 21938 виданого 03 лютого 2021 року (а.с.\~13, 14). Як вбачається з позову та пояснень відповідача, між сторонами укладений кредитний договір № АВН0СТ15510143722 від 01 березня 2017 року, який нотаріально не посвідчувався. Відповідач факт нотаріального посвідчення кредитного договору суду не довів. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається\~зі ст.\~89\~Закону України\~«Про нотаріат»\~-\~увиконавчому написі повинні зазначатися, зокрема суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначає в своїх рішеннях Велика Палата Верховного Суду оформлених постановами від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18): вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису 03 лютого 2021 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним і тому приватний нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис за договором укладеним між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та\~ [PERSON] 01 березня 2017 року. У зв`язку з чим, суд вважає, що доводи позивача, про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Горай О.С. на підстав договору укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та\~ [PERSON] 01 березня 2017 року таким, що не підлягає виконанню є слушними і таким, що підлягають задоволенню. Що стосується інших доводів позивача, в частині відсутності безспірності заборгованості за кредитним договором, то суд зауважує, що оскільки судом достовірно встановлено відсутність правових підстав у приватного нотаріуса вчиняти виконавчий напис за договором, який не був нотаріально посвідчений, тому наявність інших порушень з боку приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису не впливає на правомірність чи неправомірність дій нотаріуса під час вчинення зазначеного виконавчого напису, враховуючи, що діюче законодавство не передбачає права на вчинення такого напису за таким кредитним договором. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено суду про порушення законодавства при вчиненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач у відповідність до Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті позивачем при подані позову до суду в розмірі 908 грн. 00 коп. У зв`язку із задоволенням заяви про забезпечення позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн. 00 коп. (а.с. 54). Стосовно заходів забезпечення позову, то враховуючи, що суд задовольняє позов позивача, клопотань про скасування заходів забезпечення позову учасниками справи не подано, тому у відповідність до положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 29\~грудня 2021 року продовжують діяти\~протягом дев`яноста\~днів з\~дня набрання\~даним рішенням\~законної сили. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved