Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

13.05.2022 року відповідно ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.01.2022 року за правилами підсудності до Володарського районного суду Київської області надійшла цивільна справа № 362/5864/21 за позовом [PERSON] про визнання батьківства. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківства, вказуючи, що є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . На ствердження зазначеного факту посилається на результат дослідження аналізу ДНК на батьківство. При цьому він стверджує, що дитина народилася відразу після розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] , який записаний батьком дитини. Посилаючись на ст. ст. 122,134 СК України, ст. ст. 4,5,28,174,175 ЦПК України, позивач просить суд: -визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Васильків, Київської області; -зобов`язати Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) внести зміни в актовий запис про народження дитини за № 661 від 07.12.2018 року, зазначивши в графі батько інформацію : [PERSON] , змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », по батькові з « [PERSON] » на « [INFO] »; -зобов`язати Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) видати нове свідоцтво про народження. Ухвалою суду від 18.05.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 17.06.2022 року. 17.06.2022 року підготовче судове засідання не відбулося, оскільки до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача та третьої особи. Суд клопотання задовольнив та призначив підготовче судове засідання на 11.07.2022 року. 11.07.2022 року суд підготовче провадження закрив та призначив справу до судового розгляду по суті на 25.07.2022 року. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Позивач, відповідачі : [PERSON] ; [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду надійшли заяви якими вони просять розгляд справи провести за їх відсутності ( а.с. 128,129,135-137,138-145, 162, 163, 164). Представник третьої особи: Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) на розгляд справи свого представника не направили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Своєю заявою просили суд про розгляд справи без участі представника та повідомили суд, що заперечують проти вимог про встановлення батьківства, оскільки до реєстру актів про народження інформація про батька внесена не на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, а ст. 128 СК України зазначає, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу ( а.с. 100-108, 160-161). Ознайомившись з позовом, матеріалами справи, заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги письмові пояснення третьої особи Васильківського відділу ДРАЦС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано 07.06.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 17. 07.03.2018 року Васильківським міськрайонним судом Київської області шлюб було розірвано. Зазначені обставини встановлено рішенням суду, що набрало законної сили, тому в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню при розгляді даної справи ( а.с. 50). Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON] , батьком якого в свідоцтві про народження ( а.с. 51) та в акті про народження № 661 від 07.12.2018 року зазначено (записано) [PERSON] ( витяг з акту надано суду третьою стороною № 00035784750 від 09.06.2022 року) ( а.с. 103-104). В подальшому відповідач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що 27.12.2019 року внесено відповідний актовий запис за № 497 ( а.с.52). Після реєстрації шлюбу [PERSON] стала носити прізвище « [PERSON] ». В позовній заяві позивач [PERSON] стверджує, що він та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування такого твердження зазначає, що стосунки з матір`ю дитини розпочалися ще в період, коли вона перебувала у попередньому шлюбі з [PERSON] . Після розірвання шлюбу, коли народився хлопчик всі сприйняли, як належне, що батьком дитини було записано саме - [PERSON] ( першого чоловіка відповідачки), ні в кого з них не виникло сумнівів щодо батьківства. В подальшому, коли подружжя [PERSON] продовжило спільне проживання вони вирішили, що [PERSON] має багато спільного з позивачем, тому вони і звернулися до спеціалізованого закладу ( з відповідною ліцензією) де провели аналіз ДНК на батьківство. За результатом дослідження № 32989 від 25.10.2021 було встановлено, що [PERSON] на 99,9999% є батьком [PERSON] ( а.с.59-61). 02.11.2021 року, позивач звернувся до суду, в межах визначених нормами ч. 2 ст. 129 СК України, з метою визнання свого батьківства на офіційному рівні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Так, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Наразі орган реєстрації актів цивільного стану вніс запис про батька дитини хоч шлюб на час народження дитини вже було розірвано, а спільної заяви подружжя не було подано. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved