Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

21 березня 2022 року позивач звернулася до суду з даними вимогами та просить постановити рішення, яким визнати виконавчий напис №82679 від 12.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з неї, позивача [PERSON] , грошової суми у розмірі 185\~886.39 гривень на користь ТОВ «Вердикт Капітал» таким,\~що не\~підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що виконавчий напис вчинений всупереч вимогам законодавства, зокрема, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. Ухвалою суду від 23.03.2022 року було відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім того, задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинене\~стягнення на підставі вищевказаного виконавчого документу - виконавчого напису, заборонено вчиняти будь-які дії щодо виконання цього виконавчого напису. 19.05.2022 року представник позивача надав заяву, якою просив долучити до матеріалів справи отриманий стороною позивача копію виконавчого напису від 12.06.2021 року. Приватним виконавцем Шуляченко М.Б., на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, надіслано лист від 03.06.2022 року з відповідними доказами щодо предмету спору. В судові засідання, призначені на 21.04.2022 року, 19.05.2022 року, 14.07.2022 року, сторони, повідомлення яких здійснювалось судом належним чином, не з`явилися, будь-яких заяв чи клопотань суду не надавали, про причини неявки не повідомили. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. 14.07.2022 року представником позивача надано заяву про розгляд справи без участи позивача та її представника та згоду на заочний розгляд справи. Відповідачеві судові повістки направлялись за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у відповідності до п. 1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України та врахуванням положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повістки вважаються врученими відповідачу. Вирішуючи питання\~про проведення\~розгляду справи\~в заочному\~порядку,\~суд вважає\~за необхідне\~зазначити,\~що інститут\~заочного провадження\~призначений впливати\~на відповідачів,\~які не\~вчиняють дій\~щодо участі\~у розгляді\~справи.\~Верховний Суд\~також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК.\~ Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом встановлено, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №82679, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості у розмірі 185\~886.39 гривень. Відповідно вказаного виконавчого напису, заборгованість в сумі 29765,73 грн. виникла за період з 16.01.2019 року по 07.06.2021 року на підставі кредитного договору №500950541 від 03.07.2014 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , правонаступником АТ «Альфа-Банк» є ТОВ «Вердикт Капітал». Вищевказаний виконавчий напис було пред`явлено відповідачем ТОВ «Вердикт-Капітал» для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б., де було відкрито виконавче провадження ВП № 68271790 постановою від 21.01.2022 року. Постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. від 21.01.2022 року стягнуто з позивача на користь приватного виконавця основну винагороду в сумі 18\~588.64 грн. та витрати виконавчого провадження в сумі 369,00 грн. Таким чином, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Частиною першою\~статті 88 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. В пункті 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5. вказано, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172,\~для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей\~15, 16, 18 ЦК України, статей\~50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87, 88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі N 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано; визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». З наявних у справі доказів встановлено, що виконавчий напис від 12.06.2021 року зареєстрований в реєстрі за №82679, вчинений нотаріусом в інтересах відповідача, на підставі кредитного договору №500950541 від 03.07.2014 року, який укладено між АТ «Альфа-Банк» та фізичною особою [PERSON] у простій письмовій формі. Будь-яких інших документів щодо вчинення виконавчого напису від 12.06.2021 року зареєстрований в реєстрі за №82679, сторонами не надано. Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. дотримано вищевказаних положень законодавства щодо умов та порядку вчинення виконавчого напису. Суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. при вчиненні виконавчого напису від 12.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №82679, в інтересах відповідача не дотримані вимоги Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 статті 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки виконавчий напис вчинено на підставі простого письмового договору, без наявності всіх необхідних документів та доказів. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ВП ВС від \~від 21\~вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Натомість, відповідачем чи третіми особами не надано відповідних доказів вчинення оскаржуваного виконавчого напису з додержанням встановлених законодавством вимог. Відтак, суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено загалом 1488.60 гривень судового збору. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1488.60 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved