Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідач, його представник адвокат Златі Н.С. позовні вимоги не визнали, щодо їх задоволення заперечували, надали відзив на позовну заяву, зазначивши, що дійсно [PERSON] перебуває на пенсійному обліку з 12.01.2012р. , 26.11.2014р. він звернувся до суду із заявою про перерахунок пенсії. Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 24.05.2016р. у справі №510/288/15-а позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 13.02.2018р. (справа №510/40/17) було роз`яснено вищевказану постанову, визначено дату проведення [PERSON] перерахунку пенсії (26.11.2014р.). Як вказує позивач, в процесі виконання постанови Ренійського райсуду від 24.05.2016р., при проведенні перерахунку пенсії 03.03.2021р. начебто було виявлено переплату пенсії відповідачу, а саме з причин того, що: в розрахунку заробітної плати за 1996р., 2003р. не було включено 10% північних надбавок для Крайньої Півночі; перерахунок пенсії по заробітку за 2005, 2006, 2007, 2008 р.р. необхідно було перерахувати з 01.05.2017р., тобто з дати звернення за перерахунком. Із даними доводами відповідач, його представник не згодні, вважають, що 10% північних надбавок для Крайньої Півночі були неправомірно виключені, оскільки вони є складовою заробітної плати. Щодо дати проведення перерахунку зазначають, що фактично перерахунок пенсії відповідачу з врахуванням довідок заробітної плати за 2005, 2006, 2007, 2008 р.р. здійснено з 19.06.2014р., а не з 01.05.2017р., тому посилання позивача на необхідність проведення перерахунку саме з 01.05.2017р. є хибним. Таким чином, позивачу було достовірно відомо про складові пенсії відповідача з 19.06.2014р., а отже відсутня переплата пенсії за період з 01.01.2015р. по 30.04.2017р. в розмірі 19458,33 грн., у зв`язку із чим немає підстав для застосування вимог ст. 1212 ЦК України. Представник позивача ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області Сакали Н.Ф. на задоволенні позову наполягала, надала заперечення та уточнення до заперечень, зазначивши, що 10% північних надбавок для Крайньої Півночі на підставі пп. «д» п. 15 Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування , затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960р., до 01.01.1992р. враховувалися для обчислення розміру пенсії, після 01.01.1992р. (за 1996р., за 2003р.) ні. Щодо дати проведення перерахунку пенсії зазначає, що відповідач 19.06.2014р. звертався із заявою про перерахунок пенсії по стажу, а 28.04.2017р. із заявою про перерахунок пенсії по заробітку, це були дві різні заяви і різні перерахунки проводилися за кожною з них окремо. На підставі доводів, викладених у позовній заяві та у запереченнях на відзив на позовну заяву, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія протоколу №11 від 27.03.2012р.; копія заяви про призначення пенсії, пам`ятки пенсіонера; копія трудової книжки на ім`я [PERSON] ; копія довідки від 12.01.2012р. №8/4, акту зустрічної перевірки від 26.03.2012р., архівної копії від 15.02.2012р.; копії довідок військкомату №39, довідок про заробітну плату від 22.12.2011р. №№ 532, 523, акту від 03.2012р.; копія заяви про перерахунок пенсії, пам`ятка пенсіонера від 25.11.2014р.; копія довідки від 25.11.2014р. №8/101 та розпорядження; копія заяви про перерахунок пенсії, розписки-повідомлення, пам`ятки пенсіонера від 28.04.2017р., довідки від 28.05.2014р. №476, розрахунків спеціаліста; копії довідок від 25.08.2014р. №401 та від 05.08.2014р. №МП-12/259; копія розпорядження від 01.05.2017р.; копія виконавчого листа від 20.01.2017р. №510/288/15-а; копії розпоряджень від 31.07.2017р., від 01.08.2017р.; копії розрахунку стажу та архівної довідки від 05.08.2014р. №367; копії службової записки від 28.07.2017р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016р.; копія постанови Ренійського районного суду Одеської області від 24.05.2016р.; копія розпорядження від 23.02.2018р.; копія службової записки від 21.02.2018р. та ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 13.02.2018р.; копія листа №268; копії супровідного листа суду від 12.02.2021р. та ухвал Ренійського районного суду Одеської області від 11.12.2021р. та від 06.05.2021р.; копія протоколу від 03.03.2021р.; копії розрахунків від 03.03.2021р.; копія листа ГУ від 10.03.2021р.; копія рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 25.03.2021р.; копія листа ГУ від 30.03.2021р.; копія листа ГУ від 26.08.2021р.; копія заперечень від 22.05.2015р.; копія листа УПФУ у Ренійському районі від 15.12.2014р.; копія листа Ізмаїльського об`єднаного УПФУ Одеської області від 12.07.2018р.; копія листа Ізмаїльського об`єднаного УПФУ Одеської області від 23.03.2018р.; копія листу ГУ ПФУ в Одеській області від 12.02.2021р.; копія п копія листа Ізмаїльського об`єднаного УПФУ Одеської області від 12.07.2018р. ; копія постанови Одеського апеляційного суду від 28.01.2022р. (судова практика). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з 12.01.2012р. перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ. 26.11.2014р. відповідач звернувся до ГУ із заявою про перерахунок пенсії по заробітку, надавши копії довідок про заробітну плату, отриману за періоди роботи в районах Крайньої Півночі (порт Тіксі) у 1986, 1996, 2003 та 2013 роках. Рішенням УПФУ від 15.12.2014р. №39/С-01 було відмовлено відповідачу у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку із тим, що заявником для проведення перерахунку пенсії надано документи про заробітну плату не в оригіналах. Не погоджуючись із зазначеним рішенням УПФУ, відповідач звернувся до суду. Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 24.05.2016р. по справі №510/288/15-а були задоволені позовні вимоги про врахування для перерахунку пенсії відповідачу довідки від 05.08.2014р. №МП-12/259, виданої ТОВ «Морський порт «Тіксі», та довідки від 05.08.2014р. №367 державного архіву с. Тіксі з урахуванням заробітку за 1986, 1996, 2003 та 2013 роки в районах Крайньої Півночі. Постанова Ренійського районного суду Одеської області від 24.05.2016р. по справі №510/288/15-а набрала законної сили 05.12.2016р. В результаті виконання постанови Ренійського районного суду Одеської області від 24.05.2016р. по справі №510/288/15-а ГУПФУ було проведено перерахунок пенсії [PERSON] , розмір його пенсії з 05.12.2016р. склав 2718,77 грн. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 13.02.2018р. по справі №510/288/15-а було роз`яснено постанову Ренійського районного суду Одеської області від 24.05.2016р. по справі №510/288/15-а в частині, з якої дати потрібно провести перерахунок пенсії з урахуванням заробітку за 1986, 1996, 2003 та 2013 роки в районах Крайньої Півночі, а саме було визначено дату 26.11.2014р., тобто з моменту звернення позивача до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії. Таким чином, в результаті наданих за ухвалою суду роз`яснень винесеної судом вищевказаної постанови ГУ ПФУ було проведено перерахунок пенсії відповідачу, внаслідок чого її розмір з 26.11.2014р. склав 2715,15 грн. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 11.12.2020р. по справі №510/288/15-а було роз`яснено постанову Ренійського районного суду Одеської області від 24.05.2016р. по справі №510/288/15-а в частині проведення перерахунку пенсії відповідачу за 2013р. з урахуванням страхового стажу, після призначення йому пенсії 12.01.2012р. Таким чином, в результаті наданих за ухвалою суду від 11.12.2020р. роз`яснень винесеної судом вищевказаної постанови ГУ ПФУ 03.03.2021р. було знов проведено перерахунок пенсії відповідачу. При проведенні даного перерахунку пенсії ГУПФУ було виявлено переплату пенсії відповідачу, а саме з причин того, що: в розрахунок заробітної плати за 1996р., 2003р. не було включено 10% північних надбавок для Крайньої Півночі; перерахунок пенсії по заробітку за 2005, 2006, 2007, 2008 р.р. необхідно було перерахувати з 01.05.2017р., тобто з дати звернення за перерахунком пенсії по заробітку, а не з 26.11.2014р. Рішенням від 03.03.2021р. №951290126281 пенсійна справа відповідача була приведена у відповідність, виявлено, що за період з 01.01.2015р. по 30.04.2017р. утворилась переплата пенсії у сумі 19458,33 грн., на теперішній час розмір пенсії відповідача складає 6568,14 грн. Позивач вважає, що у зв`язку із невірним проведенням перерахунку пенсії, сума в розмірі 19458,33 грн. за період з 01.01.2015р. по 30.04.2017р. була виплачена відповідачу без достатніх правових підстав, а тому, на підставі ст. 1212 ЦК України, вона повинна бути повернена. Крім того, позивач зауважує, що дана помилка не є арифметичною, а є розрахунковою, такою, що була допущена при перерахуванні пенсії [PERSON] в процесі виконання постанови Ренійського районного суду Одеської області від 24.05.2016р. по справі №510/288/15-а (після надання двох судових роз`яснень цієї постанови), отже правових підстав для застосування положень ст. 1215 ЦК України - немає. Оскільки письмові звернення позивача про повернення надмірно виплаченої суми пенсії відповідачем не виконуються у добровільному порядку, позивач звернуся до суду із відповідними позовними вимогами, які вважає обґрунтованими і просить задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, що підтримала позовні вимоги, заперечення відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. Так, Головне управління ПФУ в Одеській області звернулося до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості по переплаті пенсії у розмірі 19458,33 грн. [PERSON] перебуває на пенсійному обліку з 12.01.2012 р. Обставини звернення [PERSON] до суду, зміст винесеної Ренійським районним судом Одеської області від 24.05.2016р. по справі №510/288/15-а постанови і ухвал із роз`ясненнями цієї постанови були наведені вище. Відповідно до частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Сутність рахункової (лічильної) помилки визначено Верховним Судом (Друга судова палата Касаційного цивільного суду) в постанові від 20.06.2018 р. у справі - №501/2500/15-ц. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. До лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце у цій справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних у комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка це результат неправильного застосування правил арифметики, не більше того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні. Отже, рахункова помилка за своїм змістом, смисловим та логічним значенням - це математична помилка, зокрема помилка під час здійснення математичних дій, розрахунків (множення, додавання, іншого обрахунку). Таким чином, надмірно виплачена позивачем пенсія у зв`язку з неправильним визначенням дати перерахунку та неправильне застосування нормативно-правової бази, а відтак, переплатою пенсії, за відсутності рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності з боку пенсіонера (відповідача) поверненню не підлягає. Відповідач отримав від позивача спірні грошові кошти у вигляді пенсії, їх виплата проведена позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з боку відповідача, тому вбачаються обґрунтовані підстави у необхідності відмовити в задоволенні позову. Частиною 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. У пункті три Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення наведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво виплачені суми пенсії можуть бути стягнуті позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; у разі недобросовісності зі сторони набувача. Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум. До подібних висновків щодо застосування статті 1215 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постановах: від 22 січня 2014 року № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року № 6-91цс14. Ці висновки підтвердила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18). Також слід зазначити, що позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування та перерахунок пенсії, а також здійснення контрольних функцій. За таких обставин суд приходить до висновку, що проведення позивачем перерахунку пенсії не є помилкою та не може бути віднесене до рахункової помилки, адже помилка допущена під час перерахунку пенсії має винятково суб`єктивний характер, а саме: посадовою особою особисто, при наявності відповідних довідок в матеріалах пенсійної справи, здійснено перерахунок пенсії відповідачу. Більш того, саме позивачем підтверджується факт проведення перерахунку пенсії з 19.06.2014 р., вказане було предметом судового дослідження в справі № 510/288/15-а, по якій позивачем надані було заперечення (копія додана до матеріалів справи), та в яких зазначено, що відповідачу 19.06.2014 р. на підставі наданих ним довідок за 2005, 2006, 2007, 2008 рр. проведено перерахунок пенсії по стажу, обчислено пенсію з урахуванням 37 років 04 місяця 21 днів. Таким чином, позивачу достовірно було відомо про складові пенсії відповідача з 19.06.2014 р., а тому відсутня переплата пенсії за період 01.01.2015 р. по 30.04.2017 р. в розмірі 19458,33 грн., а отже, і відсутні правові підстави для застосування вимог ст. 1212 ЦК України. Позивачем не надано жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою. Окрім цього, відповідач зауважує, що спеціалісти УПФУ перед тим, як провести виплату пенсії, могли пересвідчитися у правильності проведених нарахувань, однак цього не зробили, що свідчить про недотримання стандарту належної обачливості. Як вбачається з пункту 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічна правова позиція також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». У відповідності до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищенаведеного, наданих суду доказів, висловлених правових позицій сторін, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Outcome: dismissed