Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за період з 21 грудня 2020 року по 10 січня 2022 року у розмірі 40101,08 грн.; позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що 19 березня 2010 року вона та відповідач зареєстрували шлюб. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 червня 2015 року шлюб між ними було розірвано. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний момент проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 вересня 2021 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Незважаючи на норми закону та рішення суду, яке є обов`язковим для виконання, відповідач взагалі не сплачує аліменти. Загальний борг за виконавчим документом за період з 21 грудня 2020 року по 10 січня 2022 року включно складає 40101,08 грн. Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржено. Загальна сума пені за несплату аліментів у період з грудня 2020 року по січень 2022 року становитиме виходячи із розрахунку: за грудень 2020 року: 1122,42 грн. х 386 днів х 1% = 4332,54 грн.; за січень 2021 року: 3163,19 грн. х 375 днів х 1% = 11861,96 грн.; за лютий 2021 року: 3163,19 грн. х 344 днів х 1% = 10881,37 грн.; за березень 2021 року: 3163,19 грн. х 316 днів х 1% = 9995,68 грн.; за квітень 2021 року: 3163,19 грн. х 285 днів х 1% = 9015,09 грн.; за травень 2021 року: 3163,19 грн. х 255 днів х 1% = 8066,13 грн.; за червень 2021 року: 3163,19 грн. х 224 днів х 1% = 7085,54 грн.; за липень 2021 року: 3163,19 грн. х 194 днів х 1% = 6136,59 грн.; за серпень 2021 року: 3163,19 грн. х 163 днів х 1% = 5156 грн.; за вересень 2021 року: 3163,19 грн. х 132 днів х 1% = 4175,41 грн.; за жовтень 2021 року: 3163,19 грн. х 102 днів х 1% = 3226,45 грн.; за листопад 2021 року: 3163,19 грн. х 71 днів х 1% = 2245,86 грн.; за грудень 2021 року: 3163,19 грн. х 41 днів х 1% = 1296,91 грн.; за січень 2022 року: 1020,38 грн. х 10 днів х 1% = 102,04 грн. Отже, загальна сума пені за несплату аліментів становить: 83577,57 грн. на суму заборгованості 40101,08 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, пеня на заборгованість по аліментам не може перевищувати розміру заборгованості, тому розмір пені буде складати 40101,08 грн. Окрім несплати аліментів, відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує сина, не дзвонить по телефону чи іншими засобами зв`язку, не цікавиться здоров`ям дитини, навчанням, вихованням, розвитком, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Відповідач самоусунувся від виховання малолітнього сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з сином, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально не утримує, син проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Вона без згоди відповідача не може ані виїхати з сином за кордон на відпочинок, ані самостійно вирішувати місце проживання сина, тому вважає, що відповідач може бути позбавлений батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 03 травня 2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. 07 липня 2021 року підготовче провадження було закрито, а справа була призначено до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, заздалегідь повідомлений належним чином. Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей Кам`янської міської ради Галина Пелипас подала клопотання про розгляд справи без присутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради, з урахуванням найкращих інтересів дитини та висновку служби у справах дітей Кам`янської міської ради № 8вих-20/255 від 10 червня 2022 року, у якому зазначено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що сторони з 19 березня 2010 року по 02 червня 2015 року перебували у шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивач повторно зареєструвала шлюб та змінила прізвище « [PERSON] » на шлюбне « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 33, копією свідоцтва про народження, актовий запис № 228, копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. (справа № 209/1886/15-ц, копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 598, довідкою № 001155824 від 04 січня 2022 року про склад сім`ї. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 вересня 2021 року (справа № 209/3754/20) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання, малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21 грудня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , яка станом на 10 січня 2022 року складала 40101,08 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за № 68135191 від 17 січня 2022 року. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] не бере, про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя не піклується, добровільно не надає матеріальної допомоги на дитину, аліменти не сплачує, що підтверджується довідкою КЗ «Ліцей № 44» КМР № 01-15/03 від 05 січня 2022 року та розрахунком заборгованості за № 68135191 від 17 січня 2022 року. Судом не встановлено, вчинення позивачем будь-яких перешкод відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обов`язків та наявність його звернень до Служби у справах дітей з цього приводу. Згідно висновку служби у справах дітей Кам`янської міської ради № 8вих-20/255 від 10 червня 2022 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , є доцільним. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25 квітня 2018 року висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц, де Велика Палата Верховного Суду вирішила відійти від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16. Таким чином, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом на утримання [PERSON] становить 83577,57 грн. суд приходить до висновку, що він здійснений відповідно до вимог закону, та погоджується з даним розрахунком. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якої суд не має права стягувати розмір неустойки який більше 100 відсотків заборгованості, яка у даному випадку складає 40101,08 грн., суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за період з 21 грудня 2020 року по 10 січня 2022 року у розмірі, заявленому позивачем у позовних вимогах, а саме - 40101,08 грн. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, самоусунувся від виховання малолітнього сина, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав віносно малолітнього [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки позивач, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору у частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому,

Outcome: approved