Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, за період з 01 листопада 2019 року по 31 жовтня 2021 року за послуги: з централізованого опалення в сумі 17\~801,18 грн, послуги гарячого водопостачання в сумі 7\~317,06 грн, на загальну суму 25\~118,24 грн; інфляційні втрати в розмірі 786,48 грн та 3% річних у розмірі 317,68 гривень, покликаючись на неналежне виконання відповідачів зобов`язань. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 19 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] , 21 лютого 2022 року подано відзив на позовну заяву, у якому в задоволенні позову просить відмовити, покликаючись, що він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , та за адресою де утворилась заборгованість не проживає. Зазначив, що позовні вимоги у прохальній частині позову сформовані не чітко, а саме не зазначено, яку конкретно суму заборгованості (її частку) за послуги з централізованого опалення та послуги гарячого водопостачання слід стягнути з кожного з відповідачів, не зазначено і про солідарне стягнення. Представником позивача, 11 травня 2022 року подано заяву про збільшення позовних вимог, розглядаючи яке суд прийшов наступного. За вимогами п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Перше судове засідання у даній справі призначено на 12:00 год 21 лютого 2022 року. Оскільки позивачем пропущено строк звернення із заявою про збільшення позовних вимог, у задоволенні такої слід відмовити. Сторони у судове засідання призначене на 11:30 год 06 липня 2022 року не з`явилася. Представник позивача [PERSON] скористалася правом, наданим ч.3\~ст.211 ЦПК України, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзив на позовну заяву не подали. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України). Відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності (по 1/2 частці) належить квартира [ADDRESS] , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 300492878 від 20 лютого 2022 року. За даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, наданими в порядку ч.6\~ст.187 ЦПК України, зареєстроване місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» за вказаною адресою надаються послуги з централізованого постачання та постачання гарячої води. Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води, що регулюються загальними нормами\~Цивільного кодексу України,\~Житловим кодексом\~УРСР,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року\~(у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з приписами ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 541 ЦК України передбачено солідарне зобов`язання. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. За вимогами ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.67,\~68 ЖК України, п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі зобов`язані оплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Виходячи з приписів ч.6\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2\~ст.625 ЦК України). Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, якою зроблено наступні висновки. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2\~ст.625 ЦК України. Установлено, що відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому зобов`язані сплатити заборгованість з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. Отже, згідно з розрахунком позивача за спірною адресою за період з 01 листопада 2019 року по 31 жовтня 2021 року утворилася заборгованість на загальну суму 25\~118,24 грн, яка складається з: послуги з централізованого опалення 17\~801,18 грн, послуги з гарячого водопостачання 7\~317,06 грн, а також інфляційні втрати 786,48 грн та 3% річних 317,68 гривень. Відповідачами указаний розрахунок не заперечено, а відтак такий приймається судом до уваги як розмір наявної заборгованості. Покликання відповідача [PERSON] , що він не проживає у квартирі де утворилась заборгованість, не звільняє його від обов`язку нести відповідальність, як співвласника майна, перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України). Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що у прохальній частині позову сформовані не чітко позовні вимоги, а саме не зазначено, яку конкретно суму заборгованості (її частку) за послуги з централізованого опалення та послуги гарячого водопостачання слід стягнути з кожного з відповідачів, не зазначено і про солідарне стягнення, оскільки солідарна відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг встановлена законом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішив справу за наявними матеріалами. Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. З урахуванням несплати відповідачами житлово-комунальних послуг з них на користь позивача в солідарному порядку підлягає до стягнення 25\~118,24 грн заборгованості за надані послуги, а також а також інфляційні втрати 786,48 грн та 3% річних 317,68 гривень. У матеріалах справи відсутні відомості, що б спростовували даний висновок суду. У порядку ст.141\~ЦПК України на відповідачів слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 2 270 грн, по 756,67 грн з кожного.

Outcome: approved