Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

У червні 2021 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 23234,73 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, відповідач звернувся до банку з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву від 29.12.2019, згідно з якою отримав кредит у виді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом - 44,40 % річних. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Тарифами, Правилами та Умовами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав, проте відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 11.04.2021 утворилась заборгованість - 23234,73 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 17424,79 грн., заборгованості за відсотками - 5809,94 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Також до позовної заяви додано клопотання представника позивача, в якому він просить розгляд справи провести за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.06.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.07.2021. 14.07.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд позовні вимоги залишити без задоволення та застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давності, посилаючись на те, що відповідач підписав анкету заяву, але сплачує регулярно великі суми на погашення витрачених коштів та вважає, що заборгованості не існує. Відповідач вказує, що в анкеті-заяві від 29.12.2019 не зазначено кредитний ліміт платіжної карти, проценти за користування кредитними коштами, термін дії кредитного договору, строк повернення кредитних коштів, та взагалі відсутні відомості про видачу відповідачу кредитних карток, а також наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та Тарифів користування кредитною картою не містись підпису [PERSON] . Відповідач вважає, що підстави для сплати відповідачем відсотків, штрафів та пені, які нараховані позивачем на підставі Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», не узгоджених з відповідачем, відсутні. Тому, на думку відповідача, вимоги позивача про стягнення 5809,94 грн. заборгованості за відсотками є необґрунтованими. Окрім того, відповідач зазначає, що позивачем безпідставно спрямовувались кошти, які він сплачував, на оплату відсотків, а також відповідно, і на оплату пені, яка не передбачена умовами укладеного сторонами справи договору, і які безпідставно не зараховувались у повному обсязі на оплату зобов`язань відповідача за фактично використаними коштами. Так, відповідачем сплачено позивачу 25 480,00 грн., разом з тим частина цих коштів безпідставно спрямована позивачем на погашення відсотків, штрафів та пені, домовленість про нарахування яких не була досягнута між сторонами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не дає можливість співставити суми використаних коштів та суми внесених коштів, натомість з виписки, отриманої відповідачем 13.07.2021 у відділенні банку, вбачається, що відповідачу фактично надані кредитні кошти в сумі 33 573,20 грн., тобто відповідачем недоплачено банку 8093,20 грн. (33 573,20 грн. - 25 480,00 грн.). Розгляд справи 14.07.2021 справи відкладено на 22.09.2021 у зв`язку з неявкою сторін. 16.08.2021 від представника позивача до суду надійшли заперечення на відзив, в яких він просить задовольнити позовні вимоги, вказуючи на те, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № б/н від 29.12.2019. Саме номер договору SAMABWFC10073054977, що вказаний в розрахунку заборгованості, є внутрішньобанківським, та був створений під час внесення даних кредитного договору до програмного комплексу Банку, тому в Анкеті-заявi не зазначався) в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Представником позивача до матеріалів справи додано банківську виписку по рахунку відповідача, довідку про видачу карток, довідку за лімітами. Розгляд справи 22.09.2021 справи відкладено на 27.10.2021. 05.10.2021 відповідачем подано письмові пояснення, в яких він не погоджується з позовними вимогами та заперечує факт підписання паспорта кредиту та умов простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінка, оскільки заява анкета підписана ним власноруч в паперовій формі, а не за допомогою електронного цифрового підпису. Крім того, позивачем не надано доказів використання відповідачем електронного цифрового підпису, працівник банку мав можливість надати останньому паспорт кредиту на ознайомлення в паперовій формі при підписані заяви анкети, але не зробив цього, і тепер позивач намагається спотворити факти, доводячи ознайомлення відповідача із паспортом кредиту у електронній формі, якого в дійсності не було. Відповідач фізично не мiг ознайомитись із правилами та умовами надання кредиту по телефону за допомогою телефонного дзвінка. Відповідач зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач розумiв Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву. Розгляд справи 27.10.2021 не відбувся. У судовому засіданні 09.12.2021 оголошено перерву до 03.02.2022. Розгляд справи 03.02.2022 та 02.03.2022 не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 14.07.2022. У судове засідання 14.07.2022 представник позивача не з`явився. Відповідач з`явився, заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та в письмових поясненнях. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке. Судом встановлено, що 29.12.2019 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення, примірник якого згодний отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Позивач вказує, що на підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачу надано кредит у виді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифи. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 29.12.2019 становить 23234,73 грн. станом на 11.04.2021 та складається із заборгованості за кредитом - 17424,79 грн., а також заборгованості за відсотками - 5809,94 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку - АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. На підставі викладеного, з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника від 29.12.2019 процентна ставка за кредитом не зазначена. Обґрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 29.12.2019 посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розміщені на сайті, та Тарифи як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифами, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15). Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Не містить укладений у вигляді заяви-анкети кредитний договір від 29.12.2019 б/н, підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним). Щодо паспорта споживчого кредиту, на який посилається позивач, слід зауважити, що у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 висловив такий висновок про застосування норми права: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». Отже, паспорт споживчого кредиту не підтверджує укладення договору про споживчий кредит та не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитом. Водночас, згідно з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З довідки про видачу карток вбачається, що [PERSON] за договором від 29.12.2019 було відкрито рахунок та надано картку № [NUMBER] зі строком дії до грудня місяця 2024 року. Згідно з довідкою за лімітами, відповідачу 29.12.2019 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 15 000,00 грн., який згодом був зменшений, та станом на 29.03.2020 становив 13 147,00 грн. З виписки по банківському рахунку вбачається, що відповідачем за період з 01.01.2019 по 12.07.2021 використано кредитних коштів на суму 33 573,20 грн., натомість внесено на кредитний рахунок грошових коштів на суму 25 480,00 грн. (а.с. 55-58). Отже, відповідно до виписки по банківському рахунку різниця між сумою використаних кредитних коштів та сумою, внесеною відповідачем на кредитний рахунок, з якої в т.ч. позивач безпідставно списав кошти в рахунок погашення заборгованості за неузгодженими процентами, становить 8093,20 грн. (33 573,20 грн. - 25 480,00 грн.). З огляду на зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення суми боргу за тілом кредиту у розмірі 8093,20 грн. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом позовної давності. Однак такі доводи є необґрунтованими, оскільки Анкету-Заяву підписано відповідачем 29.12.2019, після чого відповідач почав використовувати кредитні кошти. З даним позовом позивач звернувся до суду 08.06.2021, отже, строк звернення до суду, встановлений приписами статті 257 ЦК України, не сплив. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» суми несплаченого тіла кредиту у розмірі 8093,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 790,69 грн.

Outcome: partial