Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 27 грудня 2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ВАЗ -21093», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER] внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Як вбачається з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі №607/98/18 від 26.03.2018, дорожньо-транспортна пригода відбулась у зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху, який керував транспортним засобом «ВАЗ -21093», д.н.з. [NUMBER] , окрім того зазначеною постановою встановлено, що [PERSON] будучи причетним до дорожньо -транспортної пригоди, залишив місце подій, чим порушив вимоги п.2.10 А Правил дорожнього наслідком чого стало встановлення судом вини останнього у вчиненні у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 КУпАП. Позивач вказує, що власник пошкодженого транспортного засобу Рено, д.н.з. [NUMBER] звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди цивільноправова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» згідно полісу №АК/4974835 позивачем згідно розрахунку страхового відшкодування та страхового акту №ЦВ /17/4478 від 29.07.2018 сплатив власнику пошкодженого транспортного засобу 4632грн. страхового відшкодування. Також зазначає, що оскільки відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участі самовільно залишив місце пригоди, згідно із ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до ТДВ СК «АльфаГарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 4632,00 грн. Окрім того, оскільки позивач не є фахівцем у галузі права, відповідно для захисту своїх прав та інтересів останній звернувся за професійною правничою допомогою до особи, яка надає послуги в галузі права Адвокатське бюро «Грідін і Партнери», з яким було укладено договір про надання правничої допомоги б/н від 14.05.2019. Правнича допомога, визначена та обумовлена вищезазначеним договором і відповідними додатками до нього, надавалася керівником Адвокатського бюро «Грідін і Партнери» Білиновою Анастасією Вікторівною, яка є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 8426/10, виданого Радою адвокатів Київської області 28.11.2019, а тому має право надавати правничу допомогу позивачу. Позивач вказує, що з матеріалів справи слідує, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін, суму гонорару за надання правничої допомоги позивач та адвокат погодили у відповідному Завданні дорученні № 165 від 01.11.2011 до договору про надання правничої допомоги, яку він надав у повному обсязі, що підтверджується детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги адвокатом. За надану правничу допомогу позивач сплатив 2500грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням та актом прийому передачі наданої правничої допомоги. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти, в розмірі 4632грн. а також 2500 грн. судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної правової допомоги та 2270 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» не з`явився. Разом із позовною подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного вирішення справи не заперечує позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що 24 березня 2017 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» та [PERSON] було укладено Поліс № АК/4974835 обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу марки ВАЗ 21093, д.н.з. [NUMBER] , [NUMBER] , 2005 року випуску (строк дії з 27.03.2017 по 26.03.2018). Як вбачається з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2018 у справі № 607/98/18, Громадянин [PERSON] 27 грудня 2017 року о 12 год. 45 хв. в м.Тернополі по вул. Коперника, 1 керував автомобілем «ВАЗ-21093», державний номерний знак [NUMBER] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT FLUENCE», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Крім того, будучи причетним до дорожньо транспортної пригоди, місце події залишив. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень у дохід держави. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як слідує із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу марки ВАЗ модель 21093, д.н.з. [NUMBER] , [NUMBER] , 2005 року випуску є [PERSON] . На момент виникнення дорожньо транспортної пригоди 27.12.2017, транспортним засобом марки «ВАЗ-21093», д.н.з. [NUMBER] , керував [PERSON] , який документований посвідченням водія серії [NUMBER] . 28 грудня 2017 року [PERSON] , звернувся до ТДВ СК «АльфаГарант» із повідомленням ЦВ (винна особа), у якій повідомив про дорожньотранспортну пригоду, яка трапилась о 12 год. 45 хв. 27.12.2017 за участю ТЗ винуватця ВАЗ -21093, д.н.з. [NUMBER] м.Тернополі по вул. Коперника, 1. Швидкість руху до моменту зіткнення 10км/год. Обставини події: здійснюючи роз`їзд біля парковки машин по вул. Коперника, 1 на автомобілі ВАЗ-21093 пройшов незначний контакт з автомобілем «Рено». Пошкодженим транспортним засобом керував [PERSON] на підставі посвідчення водія № [NUMBER] . Опис пошкоджень ТЗ винуватця, отриманих при ДТП: пошкоджене лакофарбове покриття заднього лівого крила. Відповідно до страхового акта ТДВ СК «АльфаГарант» №ЦВ/17/4478 від 29.11.2018 розмір страхового відшкодування становить 4632грн., підставою для визначення розміру збитку зазначено рахунок №2 від 03.01.2018 ТОВ «ТерКо Авто Град». Відповідно до страхового Акту №00246860 від 09.01.2018, вартість суми страхового відшкодування власнику автомобіля «Рено» (реєстраційний номер [NUMBER] ) становить 6132,00грн. ПАТ «СК «Уніка», яка відшкодувала власнику пошкодженого транспортного засобу «Рено» д.н.з. [NUMBER] шкоду нанесену в результаті вищезазначеного ДТП за договором майнового добровільного страхування, звернулась до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із претензією №21351 з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування в порядку суброгації (регресу), сума страхового відшкодування становить 4632 грн. Із платіжного доручення № ID-112656 від 29 листопада 2018 року вбачається, що ТДВ СК «АльфаГарант» перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «Уніка» грошові кошти у розмірі 4632 грн., із зазначенням призначення платежу: 22 Страх. відшкод. в порядку регресу зг.страх.акту №ЦВ/17/4478 за дог.страх.№ АК-0004974835 від 24.03.2017 без ПДВ. В силу вимог ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Згідно ч. 1 ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1188\~ЦК України\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно п. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньотранспортну пригоду, якщо він після дорожньотранспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). З вищенаведеного слідує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Судом встановлено, що відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 27 грудня 2017 року о 12 год. 45 хв. в [ADDRESS] , що слідує із постанови Тернопільського міського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.02018 у справі №607/98/18, а позивач ТДВ СК «АльфаГарант» в свою чергу виплатив потерпілому у ДТП суму завданої шкоди в розмірі 4632 грн., у зв`язку з чим позивач заявив регресні вимоги до [PERSON] , який не виявив наміру в добровільному порядкуздіснити таке відшкодування. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ТДВ СК «АльфаГарант» до [PERSON] про стягнення коштів ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є доведеними належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача коштів в розмірі 4632 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1, 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У позові позивач просить стягнути витрати на правничу (правову) допомогу, у розмірі 2 500 грн. На підтвердження понесених витрат стороною позивача надано суду: - копію витягу з Договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, укладений між Клієнтом Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» та Адвокатським Бюро «Грідін і Партнери», за умовами якого Адвокатське Бюро «Грідін і Партнери» зобов`язується надавати Клієнту професійну правничу допомогу передбачену цим Договором та/або додатками, додатковими угодами, завданнями доулченими до цього Договору, а Клієнт зобов`язується прийняти відповідну правничу допомогу та оплатити її; - завдання доручення № 165 від 01.11.2021 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, згідно якого Клієнт Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» з метою отримання професійної правничої допомоги передає адвокату Грідіну В.В. з поміж іншого страхову справу № ЦВ/18/5555, відносно страхувальника [PERSON] за договором страхування № АМ539959. Сума гонорару за надання правничої допомоги по вказаній страховій справі становить 1600 грн. Загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ по страхових справах зазначених у п. 1 завдання доручення № 165 від 14.05.2019 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, становить 1600 грн.; - платіжне доручення №23854 від 05.11.2021, з якого вбачається, що ТДВ СК «АльфаГарант» перерахувало на рахунок АБ «Грідін і Партнери» 1600 грн., призначення платежу: *01* Оплата рах.№172 від 01.11.2021 (за правничу допомогу по договору від 14.05.2019 за завданням-дорученням №165 від 01.11.2021р.) Без ПДВ; - детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг) від 08.11.2021, виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019; - акт прийому передачі наданої правової правничої допомоги від 08.11.2021 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» слід стягнути сплачений ними судовий збір в розмірі 2270 грн. за звернення до суду із позовом та 2500 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved