Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Суха А.В., звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 24.01.1999 року управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради міста Чернівці Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 77. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що поступово сімейне життя між позивачкою та відповідачем погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до того, що вони втратили повагу одне до одного, а тому їх подальше перебування у шлюбі стало неможливим. Спроби зберегти сім`ю не дали результатів, а подальше спільне життя суперечить інтересам позивачки, на примирення вона не погоджується. В добровільному порядку розірвати шлюб не вдалося, що можуть підтвердити у разі необхідності свідки: [PERSON] та [PERSON] . З посиланням на відповідні правові норми, просить задовольнити позов та розірвати шлюб. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці від 08.07.2022, після отримання інформації по зареєстроване місце проживання відповідача у справі, вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 19 липня 2022 року про що повідомлено сторони. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивачки адвоката Сухої А.В. 19.07.2022 надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, однак скерував 18.07.2022 до суду власноручну заяву у якій просив розгляд справи провести без його участі, у зв`язку із неможливістю з`явитися до суду, оскільки останній працює. На розлучення не погодився, позовні вимоги не визнав. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши письмові матеріали справи та подані до суду заяви, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено,\~що між\~позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 24 січня 1999 року, який зареєстрований управління реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради міста Чернівці Чернівецької області, про що зроблено запис № 77, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 24 січня 1999 року (а.с.9). Від шлюбу у сторін народився сини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради міста Чернівці Чернівецької області 12 жовтня 1999 року (а.с. 10). Згідно даних Довідки про склад осіб та їх місце проживання № 392244 від 04.07.2022, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивач, примирення між ними стало неможливим, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини на особисту свободу. При цьому, суд виходить із того, що шлюб - це сімейний союз, слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Аналізуючи вищевикладене,\~з урахуванням\~обставин,\~передбачених ст.ст.\~110,\~112\~Сімейного кодексу\~України,\~беручи до\~уваги те,\~що дружина\~не бажає\~примиритися, переконливо має намір розірвати шлюб та робила відповідні спроби, а відповідач не просив суд надати строк на примирення, при цьому не погодився на розірвання шлюбу, беручи до уваги встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. При цьому судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, переконливе бажання дружини розірвати шлюб, а також те, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права чоловіка та жінки, а також права їх сина, який є повнолітнім. Враховуючи вищезазначене, з урахуванням того, що примушування до шлюбу не допускається, враховуючи відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про стягнення судових витрат із відповідача позивач не заявляє. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved