Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

22 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Старокостянтинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про встановлення батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що мала з [PERSON] стосунки без укладання шлюбу з лютого 2021 року до грудня 2021 року. Від їх стосунків народився син - [PERSON] , [INFO] . Вiдповiдач є його батьком, однак вiн вiдмовився подати в органи ЗАГСу заяву про реєстрацію батьківства та не визнає кровне споріднення. На утриманні позивача є ще один малолітній син [PERSON] , [INFO] , а тому позивач не має можливості самостійно утримувати двох малолітніх дітей, перебуваючи в декретнiй вiдпустці по догляду за новонародженою дитиною, сплачувати комунальні послуги за квартиру в якій проживає син відповідача, а також потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, та багато іншого. Таким чином, дитинi повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального соціального розвитку дитини. З урахуванням викладених обставин, просить стягнути аліментів із відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 2100 грн. на утримання сина щомісячно. Крім того, оскільки позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною на теперішній час не отримує доходів, перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача у розмірі 800 грн. до досягнення дитиною трьох років. 29 березня 2022 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області судді Андрощуком Є.М. було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання 04 липня 2022 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області судді Луговим О.М. було прийнято до свого провадження дану цивільну справу та відновлено провадження, призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивач не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду зявився, проте 26.07.2022 року до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити. Третя особа, в підготовче засідання свого представника не направила, проте 13 липня 2022 року до суду направила лист, яким просить розгляд даної справи здійснювати без їх представника та при розгляді даної справи покладаєтсья на думку суду. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі й таке визнання не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як сторони в судове засідання не з`явились. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] з [PERSON] перебували в цивільних відносинах з лютого 2021 року до грудня 2021 року. [INFO] народився [PERSON] , який проживає разом із матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] вiд 25 листопада 2021 року. У зв`язку з тим, що вiдповiдач вiдмовився подати в органи РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України. Однак, 26 липня 2022 року до суду надійшла заява від [PERSON] , згідно якою він визнає повністю позовні вимоги та просить задовольнити їх в повному обсязі. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач відповідно до поданої заяви позовні вимоги визнає у повному обсязі, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 за № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Враховуючи, дослідженні матеріали справи суд приходить до висновку, що в силу ст.ст.180-183 СК України, з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у межах заявлених позовних вимог, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 2 100 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу подання позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне. Згідно положень ч.ч.1, 2, 4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 77 СК України, визначено способи надання утримання одному з подружжя, так утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Якщо платник аліментів виїжджає на постійне місце проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти можуть бути сплачені наперед за час, визначений домовленістю подружжя, а у разі спору - за рішенням суду. Частиною 1 статті 80 СК України, визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи викладене вище, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, матеріальне становище позивача, яка не має змоги працювати і утримувати себе самостійно, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити, виходячого з того, що відповідач являється працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, достатніх та належних доказів протилежного суду не надано, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Суд звертає увагу, що у разі зміни майнового стану відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини та дружини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При визначені часу, з якого присуджуються дані аліменти, суд враховує, що відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 22 лютого 2022 року. У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті на підставі ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" [PERSON] слід повернути з державного бюджету 496 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved