Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

До Козелецького районного суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом до суду звернулась [PERSON] , представник: [PERSON] до Кіптівської сільської ради. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . На день смерті вона була зареєстрована одна за адресою [ADDRESS] , але не проживала за місцем реєстрації. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 30.10.2013 року, та довідкою виконкому Кіптівської сільської ради № 1-347 від 28.12.2021 року. Довідка виконкому Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області № 87 від 02.12.2021 року свідчить про те, що гр. [PERSON] , [INFO] , фактично проживала без реєстрації в [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] з 2006 року по день смерті. Донька здійснювала догляд за нею, якого вона потребувала за станом здоров`я, також здійснила поховання. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,8874 га у межах згідно з планом, яка складається з ріллі площею 2,9061 га, кадастровий номер 7422086800:63:156:0265, сіножаті площею 0,9211 га, кадастровий номер 7422086800:26:177:0412, пасовища площею 0,0602 га, кадастровий номер 7422086800:63:103:0265, розташована на території Кіптівської сільської ради Чернігівського району (колишньої Олбинської сільської ради Козелецького району) Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене Державним актом на право приватної власності за землю серії ІІ-ЧН № 036366 від 28.08.2002 року, виданим на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Олбинської сільської Ради народних депутатів від 13.04.2001 року. Ще за життя 25.01.1999 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Орел Г.М. та зареєстрований в реєстрі під № 10. Цим заповітом на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: жилий будинок з надвірними будівлями, все своє майно де б воно не знаходилось і взагалі все те, що буде належати за законом на день смерті заповідала своїй дочці [PERSON] . Даний заповіт не змінювався та не відмінявся. Позивач у справі, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] спадкоємців, що мають обов`язкову частку у спадщині не має. Тривалий час, а саме з 2006 року позивач проживала постійно разом зі своєю матір`ю та здійснювала за нею догляд, оскільки вона потребувала сторонньої допомоги у зв`язку з похилим віком. Вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не зверталась. Таким чином, у позивача виникає необхідність в судовому порядку встановлення факту її постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: [INFO] померла мати позивача [PERSON] . На день смерті вона була зареєстрована одна за адресою [ADDRESS] , але не проживала за місцем реєстрації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 30 жовтня 2013 року, актовий запис № 21 та довідкою виконкому Кіптівської сільської ради № 1-347 від 28 грудня 2021 року. Відповідно до довідки виконкому Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області № 87 від 02.12.2021 року встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , фактично проживала без реєстрації в [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] з 2006 року по день смерті. Донька здійснювала догляд за нею, якого вона потребувала за станом здоров`я, також здійснила поховання. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,8874 га у межах згідно з планом, яка складається з ріллі площею 2,9061 га, кадастровий номер 7422086800:63:156:0265, сіножаті площею 0,9211 га, кадастровий номер 7422086800:26:177:0412, пасовища площею 0,0602 га, кадастровий номер 7422086800:63:103:0265, розташована на території Кіптівської сільської ради Чернігівського району (колишньої Олбинської сільської ради Козелецького району) Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене Державним актом на право приватної власності за землю серії ІІ-ЧН № 036366 від 28.08.2002 року, виданим на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Олбинської сільської Ради народних депутатів від 13.04.2001 року. Ще за життя 25.01.1999 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Орел Г.М. та зареєстрований в реєстрі під № 10. Цим заповітом на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: жилий будинок з надвірними будівлями, все своє майно де б воно не знаходилось і взагалі все те, що буде належати за законом на день смерті заповідала своїй дочці [PERSON] . Даний заповіт не змінювався та не відмінявся. Позивач у справі, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] спадкоємців, що мають обов`язкову частку у спадщині не має. Тривалий час, а саме з 2006 року позивач проживала постійно разом зі своєю матір`ю та здійснювала за нею догляд, оскільки вона потребувала сторонньої допомоги у зв`язку з похилим віком. Вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не зверталась. Родинні відносини [PERSON] та [PERSON] підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та про шлюб. Таким чином, у позивача, [PERSON] виникла необхідність в судовому порядку встановити факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Частина перша ст. 315 ЦПК України містить перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 р. № 5 , судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За змістом пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням мого спільного проживання з матір`ю законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Встановлення даного факту необхідно мені для прийняття спадщини. Відповідно ст. ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ст. 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Крім того відсутні правовстановлюючі документи на ім`я померлого спадкодавця. Державний акт, що посвідчує право власності на земельну ділянку, був втрачений, що підтверджується довідкою відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області № 939 від 17.02.2022 року, оголошенням в місцевому засобі масової інформації - Козелецькій районній газеті «Новини Придесення» № 8 (8485) від 23.02.2022 року. Підтвердженням того, що у власності [PERSON] були земельні ділянки, є: копія державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ЧН № 036366 від 28.08.2002 року, надана відділом у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області; витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №№ НВ-7422563692021, НВ-7422563722021, НВ-7422563712021 від 09.12.2021 року (згідно з ними за вказаними земельними ділянками відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, не зареєстровані). Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 1225 ЦК України та п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту «г» ст. 81 , ч. 1 ст. 131 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. В свою чергу ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦК України дозволяє визнавати право власності у разі відсутності документа, що його засвідчує. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав державної реєстрації права власності та інших речових прав є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На даний час відповідно до ст. 25 ЦК України видати нові правовстановлюючі документи на померлих не можливо у зв`язку з припиненням цивільної правоздатності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, позивач вимушена звернутися до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог чинного законодавства України, та державної реєстрації права власності на нерухоме майно. На підставі наведеного та

Outcome: approved