Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 26 травня 2021 року [PERSON] незаконно заволодів належним позивачу мотоциклом марки LIFAN, моделі LF175-2E, державний номерний знак [NUMBER] вартістю 24811,92 грн. Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у вигляді 5 років позбавлення полі та звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік. Внаслідок протиправних дій відповідача, належний позивачу мотоцикл зазнав пошкоджень у вигляді пошкодження замка запалювання, панелі приборів, розриву електропроводів, відсутності дзеркал заднього виду. Згідно звіту №1/1012 про оцінку транспортного засобу вартість матеріального збитку завданого власнику мотоцикла LIFAN LF175-2E, державний номерний знак [NUMBER] становить 13272,18 грн. Сукупний розмір матеріальних збитків визначено позивачем у розмірі 16957,32 грн., з яких 13272,18 грн. - матеріальні збитки внаслідок пошкодження мотоцикла, 3500 грн. - витрати на оплату звіту про оцінку транспортного засобу та 185,14 грн. - витрати на оплату повідомлення відповідачу про проведення огляду мотоциклу в ході виконання звіту про оцінку. Крім цього у зв`язку із незаконним заволодінням та пошкодженням належного йому майна, позивач стверджує, що йому було завдано моральної шкоди, розмір якої позивач визначив в сумі 10 000 грн. Зважаючи на вказане просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 16 957 грн. 32 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився подав до суду заяву, у якій позов визнав частково. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26 травня 2021 року [PERSON] незаконно заволодів належним позивачу мотоциклом марки LIFAN, моделі LF175-2E, державний номерний знак [NUMBER] вартістю 24811,92 грн. Вироком Красилівського районного суду від 05 серпня 2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у вигляді 5 років позбавлення полі та звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік. Згідно звіту № 1/1012 про оцінку транспортного засобу який був завершений 10 грудня 2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику LIFAN LF175-2E, державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при викраденні складає 13272,18 грн. Частинами 1,2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п. 3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2021 року встановлено вину [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та викрадення належного позивачу мотоцикла. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження розміру завданої шкоди подано до суду звіт про оцінку транспортного засобу мотоцикла LIFAN LF175-2E №1/2005, який був завершений 10 грудня 2021 року. Розмір матеріального збитку, визначений у вищевказаному звіті про оцінку транспортного засобу № 1/1012 відповідачем не оспорюються. Зважаючи на вказане, суд доходить висновку про, що вимоги позивача є законними та з відповідача на користь позивача слід стягнути 13272,18 грн. майнової шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно п. 9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 10000 грн., виходячи з того, що він пережив стрес при виявленні зникнення мотоцикла, яким він користувався разом з неповнолітнім внуком, переживав внаслідок пошкодження належного йому майна, необхідністю застосування додаткових зусиль для поновлення його порушених прав. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду у зв`язку з душевними переживаннями з приводу викрадення та пошкодження його мотоцикла, що потягло певну зміну усталеного способу і ритму життя та спричинило стрес. Разом з тим, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із викраденням та пошкодженням його майна, характер немайнових втрат позивача, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Позивачем також понесені витрати на оплату оцінки вартості матеріального збитку на користь ТОВ «Подільська незалежна оцінка» у розмірі 3500 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.1) та витрати на оплату поштового повідомлення [PERSON] про проведення огляду мотоциклу в ході виконання звіту про оцінку у розмірі 185 грн. 14 коп., що підтверджується квитанцією (а.с.1а). Ці витрати не є матеріальним збитком, а відносяться до судових витрат відповідно до пункту 2 частини 3 статті 133 ЦПК України і підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем були заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 13 272 грн. 18 коп., які судом задоволено у повному обсязі. Тому витрати, пов`язані з розглядом справи, пов`язані із залученням спеціаліста, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі у загальному розмірі 3685 грн. 14 коп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» на момент звернення позивача до суду із позовною заявою відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 697 грн. 86 коп.

Outcome: partial