Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

[PERSON] з вернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на суму боргу в розмірі 51600 грн., стягнутих на його користь з [PERSON] за рішенням Хустського районного суду у цивільній справі №2/309/401/13 р. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.01.2013 року рішенням Хустського районного суду стягнуто з відповідача на його користь 51600 грн. за договором позики. На підставі зазначеного рішення, Хустським районним судом видано виконавчий лист № 2/309/401/13, який скеровано на примусове виконання до Хустського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області. На підставі виконавчого листа Хустським РВДВС\~ було відкрито виконавче провадження №53219854, однак у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійсненні виконавцем заходи щодо розшуку такого майна не дали результатів виконавчий лист повернуто стягувачу без виконання. Позивач вказує на те, що сьогоднішній день рішення суду не виконано, за тривалий період часу сталося знецінення грошових коштів. Посилаючись на ст.625 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати через знецінення основної суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних в загальній кількості 180339 грн. 17 травня 2022 року позивач подав на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що при визначенні суми позову ним допущено помилку, через яку до суми компенсації за несвоєчасне виконання рішення Хустського районного суду про стягнення боргу за договором позики, яку він просив суд стягнути з відповідача, було включено суму основного боргу 51600 грн. Подав суду уточнений розрахунок інфляційних витрат та 3% річних від простроченої у зв`язку з невиконанням рішення Хустського районного суду від 11 січня 2013 року суми боргу, стягнутого на його користь з відповідача [PERSON] . Остаточний розмір позовних вимог визначив в сумі 109860,92 грн., з них. 11442,48 грн. річних та 98418,44 грн. інфляційних втрат відповідно до ст.625 ЦК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом публікації оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов відповідачем не подавалося. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. З`ясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази, суд приходить до висновку, що\~ позов слід задовольнити з урахуванням зменшення позовної суми відповідно до заяви позивача про зменшення позовних вимог від 17 травня 2022 року, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Хустського районного суду від 11.01.2013 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 51600 грн. та судові витрати у вигляді судового збору. Постановою старшого державного виконавця Хустського районного відділу\~ держаної виконавчої служби ГТУЮ в Закарпатській області від 27.09.2019 року повернуто позивачу виконавчий лист, виданий на підставі рішення Хустського районного суду у цивільній справі № 2/309/401/13 про стягнення боргу за договором позики в сумі 51600 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] , на підставі ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Рішення Хустського районного суду від 11 січня 2013 року, яке набрало законної сили 22 січня 2014 року, до теперішнього часу не виконано у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Сума боргу, стягнута судом з [PERSON] на користь [PERSON] , не повернута кредиторові. В травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] суму основного боргу за договором із урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 180339,58 грн., а також понесені судові витрати. До позовної заяви додано таблицю індексу\~ споживчих цін плюс три відсотки річних. 17 травня 2022 року позивач подав на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог. Подавши суду уточнений розрахунок інфляційних витрат та 3% річних від простроченої у зв`язку з невиконанням рішення Хустського районного суду від 11 січня 2013 року суми боргу, стягнутого на його користь з відповідача [PERSON] , просив стягнути з відповідача 11442,48 грн. річних та 98418,44 грн. інфляційних втрат, а разом 109860,92 грн.,\~ на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. За змістом статті 524 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Як вбачається з положень ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році) (постанова ВП ВС від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Беручи до уваги факт виникнення у відповідача зобов`язань вже на підставі рішення суду вбачається, що на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України N 265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ N 1078). Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення. Предметом позову є стягнення з відповідача компенсацій у зв`язку з неповерненням ним боргу за договором позики. Суд констатує, що рішення Хустського районного суду від 11 січня 2013 року, яке набрало законної сили 22 січня 2014 року, про стягнення заборгованості за договором позики не виконано відповідачем, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат на прострочену суму, визначену у судовому рішенні. Таким чином, 3 % річних та інфляційні втрати мають нараховуватися за період з 22 січня 2014 року до дня звернення позивача до суду включно. Сума боргу, що підлягає стягненню за рішенням Хустського районного суду від 11 січня 2013 року 51600,00 грн.; дата виникнення заборгованості - 22.01.2022 р.; дата розрахунку 31.05.2021 р. Розрахунок 3 % річних: 51600,00 грн. х 3% : 100% : 365 дн. х 2698 дн. = 11442,48 грн. Розрахунок інфляційних втрат: 51600,00 (грн.) х 1,006 х1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,010 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,433 х 1,124 х 1,137 х 1,098 х 1,041 х 1,050 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 = 150018,44 (грн.), де 100,6; 102,2; 103,3; 103,8; 101,0; 100,4; 100,8; 102,9; 102,4; 101,9; 103,0; 143,3; 112,4; 113,7; 109,8; 104,1; 105,0; 101,3; 101,0; 101,7; 100,7; 101,3 - індекси інфляції (помісячні/порічні) за період з лютого 2014 року до травня 2021 року включно. Сума інфляційних втрат: 150018,44 грн. - 51600,00 грн. = 98418,44 грн. Таким чином, за розрахунком, перевіреним судом, правомірним є стягнення з відповідача 11442,48 грн. річних та 98418,44 грн. грн. інфляційних втрат, а тому позов підлягає задоволенню в цій сумі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду в розмірі 1803,40 грн.

Outcome: dismissed