Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] , від імені яких діє представник адвокат Колотуха Іван Олексійович, звернулися в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В позовній заяві представник зазначив, що з матеріалів кримінальної справи за №6106801, відкритої по факту подвійного вбивства 1 вересня 2001 року батьків позивачів, відомо, що відповідач [PERSON] уклав з батьком позивачів [PERSON] договір позики та отримав від нього 5000 доларів США зі сплатою 5% в місяць за користування позикою. Станом на серпень 2001 року відповідач боргував батьку 5000 доларів США. Суму боргу відповідач визнав та підтвердив це своїми показами в кримінальній справі згідно протоколу допиту свідка від 20 вересня 2001 року, підписанні власноручно відповідачем. На даний час відповідачем [PERSON] кошти не повернуті і його борг перед позивачами складає 301000 гривень, з яких сума боргу становить 140000 гривень (5000 доларів США*28 гривень по курсу НБУ за 1 долар США), 161000 гривень 5% місячних за користування позикою (5000 доларів США * 28 грн. (курс НБУ за 1 долар*5%*23 місяці), \~ \~ \~ \~З урахуванням збільшених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] 301000 гривень за договором позики. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив, в якому зазначив, що текст протоколу його допиту як свідка не містить факту його зобов`язання повернути борг дітям померлого [PERSON] або їх офіційному опікуну. Таким чином, протокол допиту свідка від 20.09.2001 року не є письмовим документом, яким може бути підтверджено факт існування договору позики та взяті [PERSON] зобов`язання повернути борг позивачам. Тобто, вказаний вище протокол не є письмовим доказом, що підтверджує факт визнання ним існування боргу та зобов`язання його повернути. Крім того, звертає увагу суду, що покази були написані не ним власноручно, а лейтенантом міліції [PERSON] , при цьому, зазначені покази були зафіксовані ним не в первісному вигляді, виходячи з його слів, а було допущено вільне трактування існуючих обставин об`єктивної дійсності, що призвело до їх перекручування та неправильного викладення у протоколі допиту. Пояснює, що на момент проведення допиту він перебував у статі сильного душевного потрясіння у зв`язку із фактом вбивства [PERSON] , та його дружини, з якими він знаходився у тісних дружніх і майже родинних відносинах. Тому, під час проведення допиту та спілкування із працівником міліції його хвилювали не грошові зобов`язання перед загиблим, а сам факт його загибелі та процес розшуку винних у злочині. При цьому, він розповів [PERSON] , що дійсно отримав більш як 5 років назад (перед загибеллю) грошові кошти від [PERSON] в розмірі 11000 гривень, про що написав останньому розписку. Розписка, була написана саме за його ініціативою та наполяганням, оскільки враховуючи тривалі та тісні дружні відносини, [PERSON] не наполягав на її написанні та відмовляв його від цього, Він довів до відома працівника міліції, що вказані грошові кошти він [PERSON] повернув, та що загиблий [PERSON] обліковував свої доходи та видатки у спеціальній записній книжці (в тому числі, і отримання ним та повернення боргу), яка мала вигляд блокноту чорного кольору у шкіряному перепльоті та зберігав її у себе вдома. Під час їх розмови [PERSON] повідомив йому, що всі документи, які знаходились вдома у загиблого [PERSON] були вилучені та приєднані в якості доказів до матеріалів кримінальної справи. Таким чином, вказана вище розписка і записна книжка на даний час можуть перебувати в матеріалах кримінальної справи №6106801, Що стосується суми 5000 доларів США, зазначеної слідчим у протоколі допиту свідка, то вказує, що на момент отримання ним в борг грошової суми в розмірі 11000 гривень, вона була еквівалентна близько 5000 доларів США. Саме про факт отримання 11000 гривень в борг, що на момент отримання було еквівалентно 5000 доларів США, він і повідомив під час допиту. При цьому, він не стверджував, що отримав 5000 доларів США. Також він повідомив про той факт, що загиблому [PERSON] було відомо, що перед поверненням боргу в нього існували деякі грошові проблеми, оскільки з ним не вчасно розрахувались за відправку пиломатеріалів в Республіку Чехія та про те, що зважаючи на їх дружні стосунки, він пообіцяв йому допомогти вирішити вказану проблему. Про те, отримавши позовну заяву та додані до неї документи, він виявив, що працівником міліції його покази були викладені невірно, перекручено. При цьому, зазначаю, що допит проводився у нього вдома в с. Крива, Тячівського району. [PERSON] поспішав повернутись в м. Ужгород, а тому його покази записував власноручно, протокол допиту прочитати йому не дав, а лише вказав місця для підпису. Таке твердження доводиться і тим, що фраза «Протокол допиту свідка з моїх слів написано правильно і мною прочитано» також записана рукою [PERSON] , а не ним. За таких обставин, враховуючи вимоги статей 77, 78 ЦПК України, зазначений протокол допиту свідка не є належним та допустимим доказом наявності в нього боргових зобов`язань та під ставності позовних вимог позивачів (а.с.42-45). Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач [PERSON] та його представники в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на викладені у відзиві обставини та просять в його задоволенні відмовити. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно протоколу допиту свідка від 20 вересня 2001 року відповідач [PERSON] визнав, що взяв у [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 5000 доларів США зі сплатою 5% щомісячно за користування грошовими коштами. На даний час він боргу не повернув, так як має скрутне економічне становище, але щодо цього між ним та [PERSON] суперечок не було. Проценти за користування позикою він сплачував (а.с.215-216). Допитаний в суді як свідок відповідач [PERSON] суду пояснив, що дійсно в 1996 році позичив від [PERSON] у борг 11000 гривень, і кожного місяця сплачував [PERSON] відсотки за користування кредитом та тіло позики в гривнях в еквіваленті по 250 доларів США. Так як він виплатив за певний період часу значну суму коштів [PERSON] йому сказав, що він перед ним вже нічого не боргує, так як позика ним погашена. Під час його допиту як свідка на досудовому слідстві він перебував в шоковому стані та підписав протокол його допиту, не читаючи змісту протоколу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною відповідача [PERSON] і їй відомо, що її чоловік позичав від [PERSON] в борг 11000 гривень, про що була дана розписка. ЇЇ чоловік [PERSON] борг повертав частинами, але розписки про це не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є братом відповідача [PERSON] і йому відомо, що його брат в 1996 чи 1997 році позичав від [PERSON] в борг 11000 гривень. Виплата боргу була розбита на частини по місяцях, і [PERSON] його виплачував протягом трьох років. Про погашення боргу [PERSON] відмічав у своєму блокноті. Наскільки йому відомо, сума боргу братом [PERSON] була виплачена [PERSON] . Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів статті 374 ЦК УРСР за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Договір позики на суму понад п`ятдесят карбованців повинен бути укладений у письмовій формі (стаття 375 ЦК УРСР). Згідно з частиною першою статті 45 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Статтею 46 ЦК УРСР передбачено, що недодержання простої письмової форми, що вимагається законом (стаття 44 цього Кодексу), позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Із даних норм слідує, що саме по собі недодержання письмової форми при укладенні договору позики не тягне за собою недійсність такої угоди. Сама по собі відсутність розписки не може бути безумовною підставою для відмови в задоволенні позову. Сторони можуть підтверджувати факт існування боргових зобов`язань будь-якими іншими доказам, крім показань свідків. В протоколі допиту [PERSON] від 20 вересня 2001 року зафіксовано факт визнання [PERSON] існування боргу перед [PERSON] в розмірі 5000 доларів США. Кожна сторінка даного протоколу допиту підписана [PERSON] , а тому такий слід вважати письмовим доказом. Суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] на невизнання ним таких свідчень, так як він перебував в шоковому стані та не читав змісту протоколу, оскільки з протоколу допиту слідує, що [PERSON] було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому вважати недостовірною інформацію відображену в даному протоколі допиту підстав немає. Також, суд вважає безпідставними доводи відповідача [PERSON] щодо погашення ним боргу перед [PERSON] , оскільки такі жодним чином не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, і фактично є надуманими та намаганням уникнути виконання цивільного зобов`язання. При цьому, суд не бере до уваги також покази свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони в порядку ст. 46 ЦК УРСР не можуть підтверджувати факт існування боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] . Таким чином, матеріалами справи доведено факт існування між [PERSON] та [PERSON] станом на вересень 2001 року правовідносин, що випливають з договору позики та невиконання відповідачем [PERSON] станом на день пред`явлення позову (03.03.2020 року) свого зобов`язання за договором позики в розмірі 5000 доларів США. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також в судовому засіданні встановлено та не заперечується учасниками справи, що спадкоємцями, які прийняли спадщину за померлим [PERSON] , в рівних долях по Ѕ частці є позивачі [PERSON] та [PERSON] , а тому до них обох перейшло і право вимоги в рівних частках до [PERSON] про повернення заборгованості. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції від 16 січня 2003 року) до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно із\~статтею 1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (частина друга статті 530 ЦК України). Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Аналізуючи вищенаведені норми матеріального права можна дійти висновку про те, що якщо строк повернення позики договором не встановлений, то застосуванню підлягають положення частини другої статті 530 та частини першої статті 1049 ЦК України. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов договору позики відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає позику та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 27.01.2022 року його заборгованість перед позивачами становить 301000 гривень, з яких 140000 гривень заборгованість за позикою, а 161000 гривень заборгованість за відсотками за користування позикою. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов в межах заявлених позовних вимог слід задовольнити і стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] 301000 гривень заборгованості за договором позики. Судові витрати в частині сплаченого судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved