Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] , третя особа - Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просила не здійснювати, надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи - Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 2 с. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16 жовтня 2013 року було розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №28 від 06.06.2011 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 29 від 06.06.2011 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13.05.2021 року складеного начальником служби у справах дітей Департаменту соціальної сімейної політики та охорони здоров`я Білгород-Дністровської міської ради головним спеціалістом служби у справах дітей Департаменту соціальної сімейної політики та охорони здоров`я Білгород-Дністровської міської ради, встановлено, що [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та неповнолітніми дітьми - [PERSON] та [PERSON] проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з двох кімнат, кухні-студії, лоджії, коридору, туалету, ванної кімнати. Одна з кімнат обладнана, як дитяча кімната. Створено усі необхідні умови для проживання, розвитку дітей. За місцем проживання позивач [PERSON] характеризується позитивно, притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 160 ч. 1 КУпАП у 2021 році (характеристика Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 30.04.2021 року №63/8096). Адміністрація ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 характеризує [PERSON] та [PERSON] , учениць 4-А класу, як дисциплінованих, старанних дітей. Мати [PERSON] завжди цікавиться станом навчання доньок, відповідально ставиться до їх виховання, четвертий рік очолює батьківський колектив та бере активну участь у вирішенні потреб класу. За інформацією КНП «Білгород-Дністровський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Білгород-Дністровської міської ради від 26.04.2021 року №289 доглядом за дітьми, рекомендації лікарів матір`ю виконуються належно. Щеплення проведені за календарем. Служба у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області інформує (від 06.05.2021 року №1-07/8), що батько дітей [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в даний час працює за кордоном. За місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувався. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 01.03.2021 року №43-3253, наданого Лиманським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) розмір заборгованості по аліментах [PERSON] станом на 01.03.2021 рік складає 225143,1 грн. Відповідач [PERSON] , [INFO] з 12.08.2021 року проходив курс психо-соціальної реабілітації у реабілітаційному центрі Одеської області філії ГС «Міжнародна Антинаркотична Асоціація», за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського, 32, що підтверджується Довідкою №31/31 від 01.09.2021 року, яка видана керівником Одеської філії ГС «МАА» Зиковим Є.В. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради надав до суду висновок №32/1136 від 01.06.2021 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Розглядаючи зазначений позов, судом приймається подана відповідачем [PERSON] 08.07.2022 року заява про визнання позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, заява відповідача про визнання позовних вимог, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав у відношенні до неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Європейський суд з прав людини у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Крім того, статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Outcome: approved