Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області із позовом звернулася [PERSON] та просила суд: ?визнати протиправним та скасувати наказ завідувача сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації про звільнення позивача з посади методиста районного методичного кабінету сектору освіти від 31 червня 2020 року №40-К; ?поновити позивача на рівнозначну методисту районного методичного кабінету Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації посаду в секторі освіти; ?стягнути із відповідача на користь позивача середній місячний заробіток за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що наказом завідувача Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації про звільнення від 31 червня 2020 року №40-К її було звільнено з посади методиста районного методичного кабінету сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області. Цей наказ вона вважає таким, що прийнятий із порушенням норм ст. ст. 40, 42, 43, 44 КЗпП України, оскільки вона мала переважне перед іншими на залишення на роботі. Будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, позивач на нього не з`явилася, надіслала заяву у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності (а.с. 63, 79). \~ \~ \~ \~ В судове засідання не з`явилися представники Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області та Миронівської районної державної адміністрації Київської області. Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Сектор освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області було припинено 13 травня 2021 року. Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Миронівську районну державну адміністрацію України в Київській області було припинено. Незважаючи на\~те,\~що Сектор\~освіти Миронівської\~районної державної\~адміністрації України\~в Київській\~області та\~ Миронівську\~районну державну\~адміністрацію України\~в Київській\~області було\~припинено,\~суд вважає\~про необхідність\~розгляду справи\~за відсутності\~їх представників,\~в зв`язку\~із тим,\~що вони\~були припинені\~з порушенням\~норм п.\~2\~ч.\~1\~та ч.\~5\~ст.\~112\~Цивільного кодексу\~України,\~а тому\~стягнення середнього\~заробітку за\~час вимушеного\~прогулу може\~бути покладено\~на Державний\~бюджет України,\~зокрема за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (КПКВ 3504040). Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Із трудової книжки позивача вбачається, що вона із 11 серпня 1978 року по 31 серпня 2020 року працювала на посаді методиста по бібліотечних фондах методичного кабінету Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації, та була звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України наказом від 31 серпня 2020 року №40-К (а.с. 13, 45). 31 серпня 2020 року завідувачем Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації за № 40-К прийнято наказ, за яким позивача звільнено 31 серпня 2020 року з посади методиста районного кабінету сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації за п. 1 ст. 40 КЗпП України, із цим наказом позивача ознайомлено (а.с. 18). Тобто, завідувачем Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації 31 серпня 2020 року було розірвано трудовий договір та звільнено позивача із посади районного кабінету Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому за нормою ч. 3 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п. 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Тобто звільнення позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України можливе лише в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема реорганізацією сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації, що супроводжується скороченням чисельності або штату працівників цієї установи, і лише за умови неможливості переведення її на іншу роботу. За нормою ч. 2 ст. 42-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч. 4 ст. 36 КЗпП України). При реорганізації підприємства звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників (п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9). Аналіз змісту оскаржуваного наказу завідувача Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації про звільнення позивача не дає можливості суду зрозуміти з якої із передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП підстав було розірвано трудовий договір: ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання відповідача чи скорочення чисельності або штату працівників. В наказі не зазначена жодна із цих підстав (а.с. 18). Цей наказ містить відсилання на: розділ X «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про повну загальну середню освіту»; розпорядження Миронівської районної державної адміністрації «Про припинення роботи районного методичного кабінету сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації» від 31 серпня 2020 року №167; наказ сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації «Про припинення роботи районного методичного кабінету» від 31 серпня 2020 року №38-К. Пунктом 5 розділ X «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про повну загальну середню освіту» встановлено, що до 1 вересня 2020 року органам місцевого самоврядування та місцевим державним адміністраціям забезпечити створення районних, міських (районних у містах) центрів професійного розвитку педагогічних працівників шляхом реорганізації науково-методичних (методичних) установ (центрів, кабінетів), крім закладів післядипломної освіти, та організувати і забезпечити відбір працівників до зазначених центрів на конкурсних засадах. Розпорядженням Миронівської районної державної адміністрації «Про припинення роботи районного методичного кабінету сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації» від 31 серпня 2020 року №167 прийнято рішення припинити роботу районного методичного кабінету сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області із 31 серпня 2020 року відповідно до вимог законодавства (а.с. 19, 101). Наказом завідувача Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації «Про припинення роботи районного методичного кабінету» від 31 серпня 2020 року №38-К прийнято рішення припинити роботу районного методичного кабінету сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації з 31 серпня 2020 року, в зв`язку із чим звільнити з роботи 8 методистів, серед яких і позивача, оператора комп`ютерного набору а також завідувача районного методичного кабінету (а.с. 17). Крім того, завідувач сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації прийнято наказ «Про попередження про можливе наступне вивільнення» від 26 червня 2020 року за № 22- К, яким у відповідності до п. 5 розділу X «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про повну загальну середню освіту» попереджено про можливе наступне вивільнення 27 серпня 2020 року по закінченню двох місяців 8 методистів, серед яких і позивача, оператора комп`ютерного набору а також завідувача районного методичного кабінету (а.с. 14-15). Разом із тим, розпорядженням Миронівської районної державної адміністрації Київської області «Про утворення консультативної групи Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області від 31 серпня 2020 року №168 (а.с. 102) було прийнято рішення про утворення при Секторі освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області консультативної групи працівників у складі 5 осіб, на період до створення юридичної особи Центр професійного розвиту педагогічних працівників. Системний аналіз розділу X «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про повну загальну середню освіту» а також положень вищезазначених розпоряджень та наказів дає суду підстави дійти до висновку, що у Секторі освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області відбулися змін в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників. Так було припинено існування такої структурної одиниці Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області як «районний методичний кабінет», до штату якого входило 10 посад, та утворено таку структурну одиницю як «консультативна група», до штату якої входило 5 посад. Нормою ч. 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Тобто, роботодавець має право звільнити працівника виключно у випадку, якщо неможливо перевести останнього, за його згодою, на іншу роботу, у даному випадку на іншу вільну будь-яку посаду у Секторі освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області. Порядок вивільнення працівників урегульовано нормою ст. 49-2 КЗпП України, за якою про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Однак матеріали справи не містять доказів того, що позивачу одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці уповноваженою особою Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області було запропоновано іншу роботу у цьому відділі, зокрема і роботу на п`яти вакантних посадах такої структурної одиниці як «консультативна група», чи інші можливі вакантні посади у Секторі освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області. Таким чином, з позивачем було розірвано трудовий договір із порушенням процедури, передбаченої ст. 49-2 КЗпП України, оскільки одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці не запропоновано іншої роботи у Секторі освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області, зокрема на п`яти вакантних на той час посадах в «консультативній групі» цього відділу. За нормами ст. 30 та ч. 2 ст. 40 КЗпП України позивач мала переважне право на переведення на іншу роботу у Секторі освіти Миронівської районної державної адміністрації України, зокрема і в «консультативній групі» цього відділу, де було 5 вакантних посад. При цьому\~суд виходить\~із того,\~що в силу ч. 2 ст. 22 Конституції України норма п. 5 розділ X «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про повну загальну середню освіту» в частині відібрання працівників в «консультативні групи» на конкурсних засадах, звужує передбачене ст. 30 та ч. 2 ст. 40 КЗпП України переважне право на працю позивача перед іншими особами, які не перебували у трудових відносинах із відповідачем а отже ця норма Закону України «Про повну загальну середню освіту» до спірних правовідносин застосованою бути не може. В супереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано жодних доказів того, що особи із якими Сектором освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області було укладено трудові договори щодо заміщення п`ятки вакантних посад в «консультативній групі». За таких обставин суд позбавлений можливості дійти висновку про законність розірвання із позивачем трудового договору, як наслідок суд вважає, що цей трудовий договір розірвано із порушенням ч. 2 ст. 40 КЗпП України і ст. 49-2 КЗпП України, та необхідності скасування наказу завідувача Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації Запари М.І. про звільнення [PERSON] з посади методиста районного методичного кабінету Сектору освіти від 31 червня 2020 року №40-К, в частині дати її звільненні із 31 серпня 2020 року. При цьому суд вважає за необхідне змінити дату розірвання із позивачем трудового договору із 31 серпня 2020 року на 13 травня 2021 року, зважаючи на наступне. Як зазначено вище, трудовий договір із позивачем розірвано з порушенням норм ч. 2 ст. 40 КЗпП України та ст. 49-2 КЗпП України, а тому вона підлягає поновленню на роботі на тій же посаді, що і до порушення її трудового права. Проте із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Сектор освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області було припинено 13 травня 2021 року, при цьому в реєстрі відсутні данні про наявність його правонаступників. Тобто, із обставин встановлених судом вбачається неможливість поновлення позивача на посаді методиста районного методичного кабінету Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області в зв`язку із його припиненням 13 травня 2021 року. Позивач в жодне із судових засідань не з`явилася, в супереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надала доказів наявності правонаступників Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області ( у своїх заявах наполягала на розгляді справи за її відсутності (а.с. 63, 79), в зв`язку із чим суд позбавлений можливості дійти висновку про їх наявність. За таких обставин, у зв`язку із державною реєстрацією 13 травня 2021 року припинення Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області, відсутність доказів існування його правонаступників, на підставі ч. 3 ст. 235 КЗпП України суд прийшов до висновку про необхідність зміни дати звільнення позивача із 31 серпня 2020 року на 13 травня 2021 року та необхідність виплати їй середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів/годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів за цей період. Аналіз змісту Порядку обчислення середньої заробітної плати, вказує на те, що при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України) береться до уваги сумарна заробітна плата працівника за останні два повні місяці, протягом яких він отримував заробітну плату, яка ділиться на кількість робочих днів у цих місяцях, визначивши таким чином одноденну середню заробітну плату за ці два місяці, яка в подальшому множиться на кількість робочих днів вимушеного прогулу. Позивач була звільнена із роботи 31 серпня 2020 року (цей день є її останнім робочим днем), а тому суд вважає, що період за який позивач має право на компенсацію середнього заробітну в зв`язку із вимушеним прогулом починається із 01 вересня 2020 року по 13 травня 2021 року, зокрема: 20 робочих днів за вересень 2020 року; 21 робочий день за жовтень 2020 року; 21 робочий день за листопад 2020 року; 22 робочих днів за грудень 2020 року; 19 робочих днів за січень 2021 року; 20 робочих днів за лютий 2021 року; 22 робочих днів за березень 2021 року; 22 робочих днів за квітень 2021 року; 6 робочих днів за травень 2021 року (по 13 травня 2021 року включно). Таким чином, позивач у відповідності до ст. 235 КЗпП України має право на виплату їй середнього заробітку за 173 робочих днів вимушеного прогулу за період із 01 вересня 2020 року по 13 травня 2021 року. Із довідки про дохід позивача (а.с. 22) вбачається, що вона за липень і серпень 2020 року отримала сукупний заробіток 35\~944 гривні 99 копійок. Липень і серпень 2020 року в сукупності мали 43 робочі дні (23+20=43), а тому середня заробітна плата позивача за один робочий день становила 835 гривень 93 копійки (35944/43=835,93). Отже позивач має право на стягнення 144 615 гривень 89 копійок середнього заробітку за 173 робочі дні вимушеного прогулу (173*835,93=144615,89). У зв`язку із тим, що 13 травня 2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення такої юридичної особи як Сектор освіти Миронівської районної державної адміністрації України в Київській області (відсутні данні про наявність правонаступників) а також припинено таку юридичну особу як Миронівська районна державна адміністрація, суд приходить до висновку про необхідність стягнення 144 615 гривень 89 копійок середнього заробітку за 173 робочі дні вимушеного прогулу за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (КПКВ 3504040). Крім того, суд не бере до уваги заперечення представника відповідача Сектору освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області, які подані до Миронівського районного суду Київської області 27 січня 2021 року, оскільки в супереч п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України заперечення не містять підтвердження насилання (надання) заперечення іншим учасникам процесу. Враховуючи викладене, на підстав ст. 4 Конституції України, ст. ст. 16, 23, 80, 81, 83, 89, 104, 108, 204 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5-1, 21, 24, 40, 42-2, 47, 48, 49-2, 94, 235 КЗпП України, ст. 27 Закону України «Про оплату праці», пунктів 2, 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100,

Outcome: partial