Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У позові посилається на те, що 10.07.2021 між нею та представником відповідача, [PERSON] , було укладено в письмовій формі попередній договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку. Згідно умов даного договору вона сплатила обумовлену ціну. Проте, представник відповідача від укладення нотаріального договору ухилився, а сам продавець проживає на території російської федерації. Оскільки позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором купівлі-продажу, а відповідач ухиляється від належного нотаріального оформлення договору, хоча й прийняв оплату в повному обсязі, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 10.07.2021, а також визнати за нею право власності на вказаний будинок. У судове засіданні позивач не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, заяв до суду не надавала. Судова повістка направлялася за адресою реєстрації місця проживання, вказаною у наданій суду копії паспорту. На адресу суду надійшла заява [PERSON] , яка вказала себе представником [PERSON] , про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Проте, [PERSON] не було надано жодних документів, які б підтверджували її повноваження як представника [PERSON] в суді при розгляді даної справи. Зважаючи на те, що вищевказана заява подана неповажною особою, суд таку заяву до уваги не бере. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, житловий будинок [ADDRESS] , на праві приватної власності належить відповідачу [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.09.2004, посвідченого нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Тиханською С.Я. державної нотаріальної контори Запорізької області (арк.с. 13), копією Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 27.09.2004 та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.12.2004 (арк.с. 10). Також, з матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності від 11.03.2020 як представник [PERSON] (арк.с. 28, 29) та [PERSON] 10 липня 2021 року було укладено попередній договір купівлі-продажу, згідно з яким сторони зобов`язались у майбутньому, в обумовлений договором строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] на умовах і в порядку, визначених цим договором. Продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується сплатити за нього обумовлену грошову суму. Продаж вказаного будинку за домовленістю сторін вчинено за 153000 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання договору. Згідно з п.1 вказаного договору сторони зобов`язалися укласти основний договір купівлі-продажу нерухомого майна до 1 грудня 2021 року. У п. 5 договору зазначено, що покупець передає грошову суму в розмірі 153000 грн. як повну оплату за вищевказане нерухоме майно. Відповідно до п.7 вказаного договору продавець засвідчив, що повна попередня оплата, вказана в п.5 даного договору, отримана від покупця повністю до підписання цього договору. Позивачкою до матеріалів справи також було долучено технічну документацію на житловий будинок, що розташований [ADDRESS] (арк.с. 6-9). Згідно із ст.\~212\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не\~має для\~суду наперед встановленого значення. Згідно з\~нормою ст.\~328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~не заборонених\~законом,\~і вважається\~набутим правомірно,\~якщо інше\~прямо не\~випливає із\~закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. За змістом ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а саме власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Встановивши, що між сторонами було укладено лише попередній договір щодо зобов`язання у майбутньому у встановлений строк укласти договір-купівлі продажу, а основний договір купівлі-продажу житлового будинку навіть не було оформлено (відсутня його письмова форма), а отже, відповідно, нотаріально не посвідчувався, суд приходить\~до висновку,\~що такий договір купівлі-продажу не є укладеним та не може визнаватись дійсним у судовому порядку. Крім того, у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, позивачка не надала доказів того, що відповідач ухиляється від його укладення у письмовій формі й у подальшому від нотаріального посвідчення, адже саме основний договір купівлі-продажу має бути нотаріально посвідчений. На підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed