Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту приналежності їй свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 1982 року Поворською сільською радою, де її прізвище зазначено як « [PERSON]», атестата про середню освіту серії [NUMBER] , виданого 26 червня 1979 року, де її прізвище зазначено як « [PERSON]», диплома серії [NUMBER] від 28 грудня 1981 року про закінчення Луцького культурно-освітнього училища, де її прізвище зазначено як « [PERSON]». Заява мотивована тим, що через розбіжності у написанні її прізвища у перелічених документах та у свідоцтві про народження вона не має можливості реалізувати право на перерахунок пенсії. Ухвалою суду від 27.06.2022 заяву [PERSON] в частині встановлення факту приналежності свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 1982 року Поворською сільською радою, та атестата про середню освіту серії [NUMBER] , виданого 26 червня 1979 року, залишено без розгляду. Таким чином предметом судового розгляду є вимога про встановлення факту приналежності [PERSON] диплома серії [NUMBER] від 28 грудня 1981 року про закінчення Луцького культурно-освітнього училища, де її прізвище зазначено як « [PERSON]». В судове засідання заявник не з`явилась, клопотала про розгляд справи у її відсутності. Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області згідно поданих письмових пояснень в цій частині заяви покладається на розсуд суду. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин 1-2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документів, відповідно до чинного законодавства. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж. За матеріалами справи заявник [PERSON] , [INFO] , народилась у селі Поворськ Ковельського району Волинської області (паспорт громадянина України [NUMBER] від 11.06.1996). Прізвище « [PERSON] » особа отримала 21.08.1982 у зв`язку з укладенням шлюбу. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 26.04.1962 прізвище заявниці зазначено на російській мові як « [PERSON] , прізвище батьків також на російській мові зазначено як [PERSON] - « [PERSON] . У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 22.11.2012 прізвище батька заявниці на українській мові зазначено як « [PERSON] ». Проте у дипломі серії [NUMBER] від 28.12.1981 про закінчення Луцького культурно-освітнього училища прізвище заявниці вказано як « [PERSON]». Співпадіння у перелічених документах імені, по батькові, дати, місця народження особи дають суду підстави без сумніву дійти висновку про їх належність одній особі - [PERSON] . У довідці №218/1-24 від 06.07.2022 Волинський фаховий коледж культури і мистецтва імені І.Ф.Стравінського, як правонаступник Луцького культурно-освітнього училища підтвердив навчання заявниці у закладі освіти на денній формі з 01.09.1979 по 28.12.1981 та видачу диплому [NUMBER] від 28 грудня 1981 року. Різне написання дошлюбного прізвища заявниці обумовлено невірним перекладом на українську мову. Заявник не має іншої можливості, ніж в судовому порядку, встановити факт приналежності їй документів, які необхідні для реалізації права на пенсійне забезпечення. За викладених обставин заява про встановлення факту приналежності документа підлягає до задоволення.

Outcome: approved