Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту смерті батька [PERSON] , [INFO] та матері [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування своєї заяви посилався на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] загинули у м. Маріуполі Донецької області. Заявник зі своєю дружиною [PERSON] та дітьми проживали за адресою: [ADDRESS] та поруч з ними проживали батьки. У зв`язку з тим, що в м. Маріуполь Донецької області з 24.02.2022р. тривали бойові дії та оскільки 14.03.2022р. місто було частково окуповано та продовжувалися обстріли житлових кварталів та громадських будівель, були повністю відсутні умови для проживання. 14.03.2022р. був великий артилерійський обстріл на території міста, але не зважаючи на це о 14.00 год заявник все ж таки вирішив самостійно поїхати до будинку батьків, аби відвести їм воду та продукти. Приїхавши за адресою їх проживання виявив, що батьки загинули внаслідок розірвання снаряду, який впав поруч з ними, зачепив їх та спричинив смерть [PERSON] та [PERSON] . Оскільки відбувалися активні бойові дії та органи державної влади не мали можливості функціонувати, не мав можливості отримати свідоцтва про смерть та довідки про причини смерті. Забрав тіла своїх загиблих батьків та разом з своїм знайомим [PERSON] поховав їх в городі на дачі по [ADDRESS] . Для реєстрації смерті батьків [PERSON] звернувся до Святошинського ВРАЦС у м. Києві, однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю підстави для державної реєстрації. Заявник та його представник заяву підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особа в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день, місце та час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи дійшов наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч. 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З 24.02.2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України. У місті Маріуполь Донецької області протягом березня-квітня 2022 року тривали постійні активні бойові дії. Дані обставини є загально відомими та доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками заявника, що підтверджується матеріалами справи. Батьки заявника проживали в м. Маріуполь Донецької області. Заявник - [PERSON] був допитаний як свідок та пояснив, що батьки проживали не далеко від його місця проживання. 14.03.2022р. був великий обстріл і коли він приїхав до них, то виявив, що вони загинули внаслідок розірвання снаряду, який впав поруч. Разом зі своїм товаришем тіла загиблих батьків відвезли на дачу і там здійснили поховання. Вказаний факт підтвердив також допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] . Оскільки на момент смерті [PERSON] та [PERSON] в м. Маріуполі Донецької області відбувались активні бойові дії, державні органи не працювали, отримати лікарське свідоцтво про смерть не виявилось можливим. Факт смерті [PERSON] та [PERSON] підтверджується поясненнями заявника, показами свідків, фотознімками, що додано до матеріалів справи. 06.06.2022 року Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON] , [PERSON] , які померли в місті Маріуполі, у зв`язку з не наданням документів, визначених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 та рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація смерті [PERSON] та [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась. Встановлення факту смерті матері та батька, про що просить заявник, необхідно йому для проведення державної реєстрації смерті загиблих батьків. Заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті батьків у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви [PERSON] та її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved