Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 02 листопада 2021 року, в якій просила суд: позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що з 21 вересня 2013 року вони з відповідачем [PERSON] перебували офіційно зареєстрованому шлюбі. Будучи в шлюбі, вони усиновили малолітню [PERSON] , [INFO] . З квітня 2016 року шлюбно-сімейні стосунки між подружжям було припинено з вини [PERSON] , який створив сім`ю з іншою жінкою. Крім того, між ними постійно виникали сварки, непорозуміння на ґрунті розбіжності в поглядах на сім`ю. При цьому, в обґрунтування необхідності позбавлення відповідача батьківських прав [PERSON] зазначає, що з моменту усиновлення останній не бачив доньки, матеріальну допомогу на її утримання не надавав та не надає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, тобто не дбає про її самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, як того вимагають положення ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Також, позивач зазначає, що дитина не отримує від батька жодного подарунку на дні народження. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, не цікавиться її життям, не відвідує її. На думку позивача, всі зазначені вище обставини свідчать про те, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 13 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 10 травня 2022 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням її до судового розгляду по суті. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні; відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] ; представник третьої особи підтримав позовні вимоги, вважав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, про що надав висновок. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що 21 вересня 2013 року між громадянином України [PERSON] та громадянкою Російської Федерації [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №425 (а.с.11). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року (справа №214/3889/19) шлюб між сторонами розірвано (а.с.12). У період перебування сторін в шлюбі, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2019 року (справа №212/226/19) ухвалено усиновити громадянином України [PERSON] , [INFO] , та громадянкою Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Змінено прізвище дитини « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » на « [PERSON] », дату народження « [INFO] » на « [INFO] »; ім`я « [PERSON] » та місце народження «України, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг», залишено без змін (а.с.4-5). У відповідності до судового рішення про усиновлення Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис №818 від 21 вересня 2017 року та сторонам видано свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 26 березня 2019 року (повторно), відповідно до якого батьками малолітньої [PERSON] значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Як слідує з листа Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №01-08/98/5.1 від 23 березня 2021 року (а.с.8), родина не перебуває на обліку як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, не отримує соціальних послуг та не перебуває під соціальним супроводом. Потреби [PERSON] задовольняються в повному обсязі, вона має окрему кімнату, в якій є: окреме ліжко з чистою постіллю, одяг та взуття відповідно до віку та сезону, засоби особистої гігієни, розвиваючі ігри. Мати [PERSON] дбає про гармонійний розвиток доньки, піклується про її здоров`я, раціональне та калорійне харчування, створює безпечні умови проживання для неї, влітку оздоровлює на морі. Батько дитини - [PERSON] , який проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , в телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] . На підставі проведеної роботи, КМЦСССДМ не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] . Також, як слідує з копії листа в.о. головного лікаря Центру первинної медико-санітарної допомоги м. Кривого Рогу Задорожного О. №1679 від 01 липня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , має декларацію з лікарем КНП «ЦПМСД №4» КМР. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] . Мати з дитиною регулярно звертається з приводу стану здоров`я та для профілактичного огляду. Дитина соматично здорова, щеплена за віком. Мати виконує рекомендації та призначення лікаря відносно здоров`я дитини. Батько дитини [PERSON] з приводу здоров`я дитини в амбулаторію не звертався (а.с.9). Окрім того, відповідно до копії довідки №90 від 30 березня 2021 року, виданої КЗ «ДНЗ (ясла-садок) №264 комбінованого типу», [PERSON] [INFO] , дійсно виховується у вказаному закладі, в групі молодшого віку №6. За час перебування дитини в закладі, батько її вихованням та навчанням не цікавився, дитячий заклад не відвідував (а.с.15). До того ж, 11 березня 2021 року [PERSON] звернувся до начальника служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради із заявою, в якій зазначив, що згоден з позбавленням його батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] (а.с.7). Встановлені судом обставини, що підтверджені обсягом наявних доказів в своїй сукупності, суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача [PERSON] життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім його малолітньої дитини, фактичне умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування їх виконанням. Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. Як слідує з положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, в розумінні п.15, п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Згідно з висновком виконкому Саксаганської районної у місті ради №10/39-1501 від 18 травня 2022 року (а.с.31-32), вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У контексті приписів ч.6 ст.19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Так, суд погоджується із зазначеними висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання ним батьківських обов`язків, яке виражається у відсутності з його боку піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, не прийняття участі в її вихованні. При цьому, така поведінка [PERSON] є винною та свідомою. Судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього доньки. Провівши ретельний аналіз життя [PERSON] , у тому числі його ставлення до дитини, пасивне відношення до неї протягом усього часу з моменту усиновлення, відсутність тенденції до виправлення, визнання позову, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням викладеного, визнання відповідачем позовних вимог, яке не суперечить закону, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених [PERSON] вимог та можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни його поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для її позбавлення батьківських прав з переосмисленням його ставлення до дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн. 00 коп., а інші 50% судового збору (454 грн. 00 коп. відповідно) - стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved