Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Заявник 27.01.2022 звернулась до суду із вищезазначеною заявою та просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , яка є місцем відкриття спадщини. Вказує, що матір дійсно була\~зареєстрована за\~іншою адресою,\~але оскільки\~була людиною\~похилого віку,\~хворіла,\~погано бачила,\~і потребувала\~постійного стороннього\~догляду,\~заявниця у\~2014\~році вона\~стала проживати\~разом з\~матір`ю у\~своїй квартирі,\~щоб мати\~можливість допомагати\~їй,\~доглядати за\~нею.\~Інших спадкоємців\~після смерті\~матері немає.Встановлення даного факту необхідно їй для прийняття спадщини у виді належної їй частки квартири за цією ж адресою, оскільки нотаріус своєю постановою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї причини, що заявник не була зареєстрована з померлою на момент смерті за однією адресою і не подала відповідну заяву у встановлений законом шестимісячний строк. Ухвалою від 01.02.2022 року було відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 28.02.2022 року, за клопотанням заявника було витребувано докази. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Заявниця в судовому засіданні свою заяву підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених в ній. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявника, проживає поряд приблизно 10 років, з 2012 року і добре знає її сім`ю. Їй відомо, що мати заявниці хворіла і за станом здоров`я, і за віком потребувала допомоги, тому дочка [PERSON] забрала її жити до себе, і постійно до дня смерті проживала з нею за адресою: [ADDRESS] , підтримувала, доглядала її і поховала. Вислухавши заявника, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з\~п.5\~ч.2\~ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] /а.с. 5, 6 - 9/. Мати заявниці - [PERSON] померла [INFO] /а.с.4/. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала останній на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.04.1995 року, виданого Інгулецьким державним гірничо-збагачувальним комбінатом на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстрованого у Криворізькому БТІ /а.с.10/. За повідомленням відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради від 11.01.2022, наданого на запит нотаріуса, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , інші особи, які мали на день її смерті реєстрацію місця проживання за вказаною адресою, відсутні /а.с.39/. Заявниця зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15.03.2021 року по теперішній час /а.с.13/. Згідно з відміткою у паспорті до цієї дати її місце проживання було зареєстроване за іншою адресою: [ADDRESS] /а.с.15-16/. 19.01.2022 року [PERSON] звернулась з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало її матері [PERSON] , до державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситник О.О., але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за однією адресою з померлою зареєстрована не була, строк для прийняття спадщини пропустила /а.с.12/. Актом від 24.01.2022 року, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] , затвердженого начальником дільниці ТОВ «УЮТ-19», підтверджено, що заявниця по справі [PERSON] з 1991 року постійно проживає з родиною в квартирі [ADDRESS] цього будинку, з 2014 року з ними проживала її матір [PERSON] по день смерті [INFO] /а.с.14/. Згідно з інформаційною довідкою нотаріуса, спадкову справу після [PERSON] заведено на підставі заяви дочки померлої [PERSON] від 10.11.2021 року, якій було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Спадкодавицею у 2000 році було складено заповіт, яким вона заповідала свою 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , який пропустив строк для прийняття спадщини. Водночас, він 15.01.2022 року звернувся до нотаріуса із заявою про те, що за продовженням строку для прийняття спадщини до суду звертатися не буде. Інших спадкоємців, які звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадкових прав, а також осіб, які прийняли спадщину, або які б претендували на отримання спадщини, немає /а.с.38/. Суд встановив, що факт відсутності реєстрації заявника за однією адресою разом з померлою матір`ю на день її смерті став перешкодою в отриманні заявником свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно. Водночас, згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізично: тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Разом з тим, показами свідка та наданими письмовими матеріалами судом встановлено, що заявниця, хоч і не була зареєстрована з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за однією адресою, однак постійно проживала з нею на момент смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що відсутність постійної реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавиці не може бути доказом того, що вони не проживали разом на момент смерті останньої, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 по справі № 484/747/17, яка відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судом, що розглядає справу з відповідними правовідносинами. Іншого способу, окрім як звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою, заявник не має. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить здійснити їй право на спадщину. Отже, судом встановлено, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved