Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Нємни Т.І. звернулася до суду з позовом до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов К.К., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтовання позову зазначено про те, що 02.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис № 22697 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 30.12.2019-100002109 від 30.12.2019 у розмірі 13 010,00 грн. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений із порушенням вимог чинного законодавства в частині перевірки наявності заборгованості, права вимоги, повідомлення боржника, позиції ВАСУ щодо неможливості вчинення виконавчого напису за кредитними договорами які не були посвідчені нотаріально, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене просить суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 02.12.2021 року зареєстрований в реєстрі за №22697 таким, що не підлягає виконанню. Одночасно з подання до суду позовної заяви, [PERSON] , в особі представника - адвоката Нємни Т.І., було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2022 року заяву про забезпечення позову було задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67904905 відкритому на підставі виконавчого напису №22697 вчиненого 02.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість в розмірі 13 010,00 грн. до набрання законної сили рішення суду у справі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. копії матеріалів нотаріальної справи, заведеної у зв`язку із вчиненням виконавчого напису №22697 від 02.12.2021; витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Хохлова К.К. матеріали виконавчого провадження №67904905, в тому числі копію договору на підставі якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №22697 від 02.12.2021 року. Ухвала суду від 24.01.2022 неодноразово направлялась судом на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. проте поштові відправлення повернулися до суду не врученими. Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. ухвала суду від 24.01.2022 отримана особисто 04.02.2022 року, проте витребувані докази останнім надано не було. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Нємна Т.І, про дату, час та місце розгляду мправи повідомлялися у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явилися, разом з цим, у позовній заяві просили суд провести розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки у судові засідання не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву або заяви про розгляд справи за його відсутності на адресу суду від останнього не надходило. Треті особи: приватний виконавець приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов К.К., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення судового засідання не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень ст.ст. 55, 124\~Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 02.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, на підставі ст.ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 22697 яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , Запорізька область, Запоріжжя, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , місце роботи: ТОВ «STARLIFE», реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» код ЄДРПОУ 37356833, юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133-А, невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору №30.12.2019-100002109 від 30.12.2019 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , строк платежу настав 13.01.2020 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13.01.2020 по 01.12.2021 включно у розмірі: прострочений основний борг у розмірі 7 000,00 грн., прострочені проценти 1 960,00 грн., пеня 3 500,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису 550 грн., що становить загальну суму 13\~010,00 грн. 15.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. за заявою стягувача ТОВ «Споживчий центр» відкрито виконавче провадження №67904905 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. № 22697 від 02.12.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості в розмірі 13010 грн. 00 коп. 30.12.2022 в рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З тексту оспорюваного виконавчого напису №22697 від 02.12.2021 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.\~\~87 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно до\~\~ст.18 ЦК України\~\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у\~Главі 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662\~(надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною\~постановою\~виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням\~статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2\~постанови\~Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до\~статті 124 Конституції України,\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п.1 та п.2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Спірний виконавчий напис, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 02.12.2021 тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто, станом на 02.12.2021 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №30.12.2019-100002109 від 30.12.2019 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , оскільки, як зазначила позивач, договір було укладено у простій письмовій формі. Відповідач зазначеного не спростував. Третіми особами також не було надано копію договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис. За змістом зазначених вимог чинного законодавства, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави дійти висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий висновок щодо застосування вказаних норм матеріального права висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 № 6-887цс17 та\~постанові Верховного Суду\~у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 (провадження № 14-12559св18). Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем ТОВ «Споживчий центр» не надано суду ні розрахунку заборгованості позивача перед відповідачем, ні копію вимоги про добровільне її погашення із доказами вручення позивачу, не зазначено і строк за який ця сума заборгованості виникла, що би підтверджувало факт не оспорення позивачем суми заборгованості, безспірність заявлених вимог та дотримання трирічного строку, в межах якого нотаріус міг стягнути заборгованість шляхом вчинення виконавчого напису. Тобто, будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому кредитором нотаріусу Кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має кредитор при зверненні до нотаріуса. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача перед відповідачем, не спростованої останнім, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню, суд вважає за необхідне відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стягнути ТОВ «Споживчий центр» на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 992,40 грн., а також за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн., а всього 1 488,60 грн.

Outcome: approved