Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , померлого [INFO] . А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні документи що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якими позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів трудящих № 205/27 від 03.04.1970 року, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.05.2022 року за №\~234. Також, згідно вищезазначеної довідки, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.05.2022 року за №\~234 житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ) має самостійний адресний номер [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1950 році є завершений будівництвом та відповідно до листа Державної архітектурно будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року» житлові будинки збудовані до 05.08.1992 року не підлягають до здачі в експлуатацію. Внаслідок чого, об`єкт нерухомості розташований за адресою: [ADDRESS] є житловим будинком з надвірними спорудами завершеного будівництва та не підлягає до здачі в експлуатацію. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.08.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначений житловий будинок. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 63034665 від 23.12.2020 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265\~ цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: -\~ \~дружина [PERSON] , факт\~того,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] \~є дружиною\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.11.1967 року виданого виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, а також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0002903,4478 від 23.12.2020 року; - син [PERSON] , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00029034558 від 23.12.2020 року; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.01.1981 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу УРСР та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00029034816 від 23.12.2020 року, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.11.1971 року, виданого Болградським районним бюро РАЦСу Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.11.1989 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСУ, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено записом в будинковій книзі на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. В свою\~чергу,\~відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України звернулись з відповідними заявами про відмову від прийняття спадщини. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання\~права власності\~на спадкове\~майнов зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved