Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивачка звернулася\~до суду\~з позовом про розірвання попереднього договору і стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10 жовтня 2017 року між позивачем, відповідачем і третьою особою укладено і нотаріально посвідчено «Попередній договір купівлі - продажу квартири». Предметом договору було зобов`язання сторін в майбутньому укласти в належній формі основний договір з купівлі - продажу 1-кімнатної житлової квартири за будівельним номером [ADDRESS] . Період укладення основного договору - IV квартал 2018 року. За основним договором відповідач зобов`язувався продати позивачу Квартиру. Попередній договір укладений в письмовій формі і нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк М.Х. і зареєстрований в реєстрі за № 3330. 17 грудня 2019 року сторони підписали зміни до попереднього договору, згідно з якими сторони домовились укласти основний договір в IV кварталі 2021 року. Ці зміни до попереднього договору також нотаріально засвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк М.Х. і зареєстрований в реєстрі за № 3848. В рахунок належних з позивача платежів за основним договором купівлі - продажу, позивачем, відповідно до п.4.3. і п. 4.4. Попереднього договору, оплачено відповідачу повну вартість майбутньої Квартири в сумі 796 550, 85 грн., що підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків. Основний договір купівлі - продажу Квартири не був укладений в IV кварталі 2018 року і не буле укладений в IV кварталі 2021 року, оскільки житловий будинок за адресою [ADDRESS] не буде побудований. На момент подання позову в розпорядженні відповідача знаходяться сплачені позивачем кошти в сумі 796 550, 85 грн. Статус цих коштів визначений в п.4.3. Попереднього договору - забезпечувальний платіж. 03 листопада 2021 року відповідачу була направлена письмова вимога про повернення суми, сплаченої за попереднім договором. Відповідачем вимога виконана не була. Будь-яка інша реакція на вимогу про повернення коштів з боку відповідача відсутня. Просять розірвати попередній договір «Купівлі - продажу квартири», укладений 10 жовтня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» (Україна, 79008, Львівська обл., місто Львів, вул. Лисенка М., будинок 38/8; Код ЄДРПОУ 37567735), [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП - [NUMBER] ) і товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна» (Україна, 04119, місто Київ, вул. Зоологічна, будинок 4А, офіс 139; Код ЄДРПОУ 38544771), нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк М.Х. і зареєстрований в реєстрі за № 3330, зі змінами, внесеними «Договором про внесення змін до попереднього договору купівлі - продажу квартири, посвідченого 10.10.2017 року Барбуляк Х.М., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстр. № 3330», який було укладено 17 грудня 2019 року і посвідчено Барбуляк Х.М., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстр. № 3848). Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» (Україна, 79008, Львівська обл., місто Львів, вул. Лисенка М., будинок 38/8; Код ЄДРПОУ 37567735) суму в розмірі 796 550, 85 грн. (796 тисяч п`ятсот п`ятдесят гривен, 85 коп.). Ухвалою суду від 22.03.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання подав клопотання про заслухання справи у його відсутності, та в такій вказав, що позові вимоги підтримує повністю. Відповідачі та треті особи у судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомляли, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи. За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності представника позивача, відповідачів та представника третьої особи на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд встановив, що 10\~жовтня 2017\~року між ТОВ «КУА «Оптимум», [PERSON] та ТОВ «Енерджі плюс Україна» укладено і нотаріально посвідчено «Попередній договір купівлі - продажу квартири». Предметом договору було зобов`язання сторін в майбутньому укласти в належній формі основний договір з купівлі - продажу 1-кімнатної житлової квартири за будівельним номером [ADDRESS] . Сторони договору погодили, що Покупець зобов`язується сплатити Продавцю забезпечувальний платіж у сумі: 796\~550, 85 грн., що за курсом НБУ на день укладення Договору становило: 30\~000, 00 доларів США. На виконання умов попереднього Договору купівлі-продажу квартири Покупцем 10.10.2017р. у відділі продажу було передано на користь відповідача кошти у сумі: 796\~550, 85 грн., що за курсом НБУ на день укладення Договору становило: 30\~000, 00 доларів США, як один із засновників ТОВ «КУА «Оптимум» зобов`язався внести на рахунок ТОВ «КУА «Оптимум», що стверджується актом звірки взаємних розрахунків за період від 10.10.2017 року. Згідно договору про внесення змін до попереднього Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.10.2017 року приватним нотаріусом Барбуляк Х.М., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за №3330 сторони погодили, що вони укладають Основний договір на умовах, передбачених попереднім Договором купівлі-продажу, протягом 4-го кварталу 2021 року, але не пізніше ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Продавцем на Об`єкт та за умови виконання Покупцем вимог розділу 4 попереднього Договору. Невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань із будівництва житлового будинку та не повернення забезпечувального платежу призвело до звернення позивача із зазначеним позовом до суду. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладання основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до\~ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За умовами\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 37 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10156/17 здійснено наступний висновок щодо застосування норм права в разі порушення позадоговірного зобов`язання, що виникло на підставі\~ст. 1212 ЦК України, наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. П. 41 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10156/17 зазначено, що\~стаття 625 ЦК\~України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Крім того, ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Строк виконання зобов`язання встановлений ст. 530 ЦК України, згідно з якою якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За вимогами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України, в якій зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами спору не було укладено основного договору купівлі-продажу квартири, актом звіряння взаємних розрахунків за період 10 жовтня 2017 року між ТОВ «КУА «Оптимум» ПНВІФЗТ «Оптимум класик» і [PERSON] за попереднім договором купівлі-продажу квартири №3330 від 10.10.2017 року встановлено факт передачі позивачем грошових коштів відповідачу. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Отже, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У постанові Верховного Суду від 14.04.2020р. по справі №495/2442/16 висловлена правова позиція згідно якої під відсутністю правової підстави розуміється\~такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідач [PERSON] всупереч вимогам\~ст. 81 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що він виконував свої зобов`язання за договором суду не надав. З огляду\~на вищенаведене,\~суд бере\~до уваги\~представника позивача\~розрахунок заборгованості,\~який складений\~у відповідності\~до вимог\~чинного законодавства,\~відповідач [PERSON] \~обґрунтованих заперечень\~щодо розрахунку\~суду не\~надав, клопотання щодо неспівмірності витрат до суду не надходило. А тому розрахунок суми боргу у розмірі визначений представником позивача правильно, що включає: 30\~800 Євро сума основного боргу та 2\~668,20 Євро 3 % річних. Згідно із ст.5 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, \~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. З огляду на вищенаведене, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, тому з відповідача товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Компанія з\~управління активами\~«Оптимум» (Україна,\~79008,\~Львівська обл.,\~місто Львів,\~вул.\~Лисенка М.,\~будинок 38/8;\~Код ЄДРПОУ\~37567735) підлягають стягненню на користь позивача кошти у сумі в розмірі 796 550, 85 грн.

Outcome: approved