Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивачі звернулися в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] , Могилів-Подільської міської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку та часткове скасування рішення міської ради, мотивуючи тим, що вони є власниками квартир в багатоквартирному будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Будинки межують та фактично знаходяться на одному подвір`ї та даний двір є спільного користування. Через загальне подвір`я мешканці будинку [ADDRESS] проходять до своїх квартир, розвішують для сушіння випрані речі, здійснюють прогулянки, інші побутові справи, а також двір є місцем ігор для дітей. В 2017 році відвідач поставила паркан та унеможливила доступ позивачам до господарських будівель, які знаходяться в їх власності та користуванні. Згідно з витягу з рішення №419 від 11.04.2017 року 13 сесії 7 скликання Могилів-Подільської міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельн6их ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0312 га. по [ADDRESS] . Таким чином, затвердивши технічну документацію із землеустрою [PERSON] міська рада позбавила позивачів можливості користуватися своїм будинком, господарськими будівлями та загальним подвір`ям. Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0,0312 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 0510400000:00:004:1175. З жодним власником квартир будинку [ADDRESS] межі земельної ділянки не були погоджені, їм взагалі не було відомо про приватизацію земельної ділянки, про дані обставини стало відомо 13.09.2017 року. А тому позивачі просять суд скасувати рішення №419 від 11.04.2017 року 13 сесії 7 скликання Могилів-Подільської міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельн6их ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» в частині затвердження технічної документації та передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки [PERSON] площею 0,0312 га, що знаходиться в м. Могилів-Подільський Вінницької області. Визнати недійсним та скасувати реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку кадастровий номер 0510400000:00:004:1175, площею 0,0312 га, що знаходиться по [ADDRESS] . Стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 14.09.2020 відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 27.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 20.01.2021 задоволено заяву позивачів про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0312 га, яка розташована [ADDRESS] . Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 25.05.2021 призначено судову земельно-технічну експертизу. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 14.09.2021 поновлено провадження по справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 09.12.2021 задоволено клопотання експерта про надання необхідних документів для проведення експертизи та зупинено провадження в справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 29.06.2022 поновлено провадження по справі. В судовому засіданні позивачі, представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та просили суд в їх задоволенні відмовити. Представник Могилів-Подільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, де просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги не визнає з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що вони проживають в окремих квартирах в будинку по [ADDRESS] . По сусідству з ними проживає відповідач по справі, яка захватила частину земельної ділянки, якою користувалися всі мешканці будинку, та цим створила незручності мешканцям будинку. Дану земельну ділянку відповідач приватизувала. Їх звернення з даного приводу до органів місцевої влади зі скаргами на дії відповідача результатів не дали. Заслухавши позивачів та їх представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи та матеріали інвентарної справи на будинок, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: згідно витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно індексний номер 1131337, [PERSON] належить кв. [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2013 (а.с.29). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого за №2-1040, [PERSON] належить кв. [ADDRESS] (а.с.33). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого за №1-792 ( а.с.38) та договору дарування частки квартири від 16.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу, зареєстрованого за №218 (а.с.40,41), [PERSON] належить кв. [ADDRESS] , що підтверджується також витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.39,42). Як вбачається з державного реєстру речових прав, [PERSON] , належить буд [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 0510400000:00:004:1175, площею 0,0312 га, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.24-27). Статтями 15,16\~ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних\~законом\~інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відповідно до статті 152\~ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених\~законом, способів. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158\~ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Звертаючись до суду із даним позовом, позивачі посилалися на те, що при приватизації відповідачем [PERSON] земельної ділянки площею 0,0312 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510400000:00:004:1175, вони не погоджували межі земельної ділянки. Як вбачається із технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: [ADDRESS] [PERSON] звернулася 27.12.2016 року до землевпорядника [PERSON] із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходяться за адресою: [ADDRESS] . З пояснювальної записки виконавця, встановлено, що підставою для розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] , є заява останньої; свідоцтво про право власності на нерухоме майно; технічний паспорт на садибний будинок; технічне завдання на проведення робіт. Місцезнаходження кутів поворотів зовнішніх меж володіння обстежено і встановлено в натурі по фактичному їх положенню на місцевості в присутності землекористувача і узгоджено з представниками суміжних землекористувань та землеволодінь. При узгодженні земельної ділянки з суміжними землекористувачами претензії відсутні. Узгодження меж виконано, про що складено відповідний протокол погодження меж ділянки. За результатами зйомки складено кадастровий план встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за допомогою програмного забезпечення «Digital 5.0». в масштабі 1:500, загальна площа ділянки визначена по координатах аналітичним способом, а площі окремих угідь та будівель аналітичним та графічним способом за допомогою комп`ютера. На підтвердження даних обставин, матеріали технічної документації містять: пояснювальну записку виконавця [PERSON] ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу 76586608 від 22.12.2016; витяг про державну реєстрацію прав, номер 33653855 від 29.03.2012; договір купівлі-продажу квартири від 23.03.2012, посвідчений приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №269; акт приймання-здачі робіт згідно договору №912-06/16; акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 28.12.2016; технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а.с.5-22). Рішенням 13-ої сесії 7-го скликання Могилів-Подільської міської ради Вінницької області № 419 від 11.04.2017 р. «Про надання дозволу на виготовлення та затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); щодо поділу земельних ділянок; та їх передачу у власність», затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибні земельні ділянки) 0,0312 га по [ADDRESS] . Передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0312 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибні земельні ділянки) 0,0312 га по [ADDRESS] . Визначено оформити право власності на вищевказані земельні ділянки у встановленому чинним законодавством порядку (а.с.23). На підставі вказаного рішення, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 28.04.2017 р. державним реєстратором Відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області внесено запис про державну реєстрацію права [PERSON] на вищевказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1237782805104). Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України. Згідно частини першої статті 3 ЗК України, земельні відносини регулюються\~Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Статтями 116,118\~ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Відповідно до частин шостої, сьомої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку у межах норм безоплатної приватизації, визначеної статтею 121 цього Кодексу, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України\~від 22\~травня 2003\~року №\~858-IV\~«Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV), у строки, що обумовлюються угодою сторін. Відповідно до статті 50 Закону № 858-IVпроекти\~землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки), кадастровий план земельної ділянки, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки). За змістом статті 198 ЗК України, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно з положеннями статті 55 Закону № 858-IV, установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі -Інструкція № 376). Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання. Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198\~ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18). Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В порушення вказаних вимог процесуального\~закону, позивачі не довели суду належними та допустимими доказами факт накладення земельної ділянки, належної відповідачу, на земельну ділянку, яка знаходяться у фактичному користуванні позивачів. При цьому, позивачі фактично відмовилися від проведення земельно-технічної експертизи для встановлення істини по справі. Враховуючи викладене та взявши до уваги те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд вважає, що, позовні вимоги позивачів є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, та

Outcome: dismissed