Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) в якому просить: -збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 10 000 грн., щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; -стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 131 863,18 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 серпня 1997 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Прізвище позивачки змінено на [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] по 2000 грн. щомісячно на кожну житину, починаючи з 17.05.2016 року і до повноліття дітей, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону. Дитина постійно проживає з матір`ю. Проте потреби неповнолітньої доньки після присудження сплати аліментів на її утримання у розмірі 2000 грн. на місяць значно зросли і станом на подання цього позову є меншими прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім того, додає, що Актом прийому-передачі майна від 18.04.2018 року відповідач передав до статутного капіталу ТОВ «АМТ-Україна» майно в обсязі 50% житлового будинку та господарських споруд, які не введені в експлуатацію, загальною площею 302,50 кв.м., розташованих на земельний ділянці, загальною площею 0,0989 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Протоколом № 5 загальних зборів ТОВ «АМТ-Україна» від 18.04.2018 року було збільшено статутний фонд Товариства до суми 1 811 363,00 грн. шляхом довнесення в якості внеску відповідача згаданого майна на став мажоритарним власником Товариства. У подальшому, актом приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АМТ-Україна» від 02.04.2019 року на підставі Договору дарування частки в статутному капіталі від 02.04.20019 року відповідач подарував власну частку вартістю 1 793 250 грн. [PERSON] . За таких обставин, вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у сумі 10 000 грн. відповідає доходам відповідача та є достатнім для забезпечення утримання та гармонійного розвитку дитини. Позивачка зазначає, що у порядку ст. 185 СК України на розвиток доньки понесла додаткові витрати. З 01.09.2021 року донька навчається у 9-му класі закладу загальної середньої освіти «Центр дистанційної освіти «Джерело», вартість навчання становить 125 000 грн. Харчування дитини в школі становить 260 грн. за один обід, тільки у вересні 2021 року сумарно коштувало 1 705 грн. Крім того, документально підтверджено, що за договором про надання оздоровчо-профілактичних послуг від 15.07.2019 року [PERSON] отримала курс лікування сколіозу у центрі «Здоровий рух», загальною вартістю 4 730 грн., у період з 23.10.2020 року по 31.10.2020 року курортне лікування у віллі «Христина» (м. Трускавець), загальною вартістю 10 087,95 грн., за направленням лікаря офтальмолога від 26.10.2020 року отримала лікування вад зору, що серед іншого включало придбання для дитини лінз та оправ, загальною вартістю 11 503,40 грн., отримала ортопедичну консультацію від 26.09.2020 року у сумі 200 грн., індивідуальне тренування (лижі) від 15.01.2021 року, за договором № 63 від 15.06.2021 року отримала курс навчання у Великобританії у період з 04.07.2021 року по 31.07.2021 року. Загальною вартістю 110 500 грн., а загалом вартість додаткових витрат на дитину становить 137 021,35 грн. Ухвалою суду від 02.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04.07.2022 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Литвиненко-Коренюк Н.Л. було подано відзив на позов, яким просив позовну заяву [PERSON] задовольнити частково, в сумі 1 310 грн., в іншій частині позову - відмовити. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини не явки суду не повідомили. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, в сумі 1 310 грн., в іншій частині просила відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Суд заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08 серпня 1997 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Прізвище позивачки змінено на [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 серпня 2016 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] по 2000 грн. щомісячно на кожну житину, починаючи з 17.05.2016 року і до повноліття дітей, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року визначено місце проживання [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог позивачка, серед іншого посилається на те, що визначений судом розмір аліментів на сьогоднішній день є недостатнім для забезпечення потреб дитини. Ці доводи позивачки суд визнає слушними, оскільки на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів дочці сторін [PERSON] було 10 років, а зараз дитина має майже 16 років, а відтак є очевидним, що забезпечення її фізичного існування і гармонійного розвитку потребує більше коштів, ніж шість років назад. До того ж того внаслідок інфляційних процесів за останні три з половиною роки вартість життя в Україні значно зросла, що є ще одним аргументом, який свідчить на користь доводів позивачки про недостатність коштів, які сплачуються відповідачем, для утримання дочки. Як на ще одну підставу своїх вимог позивачка посилається на те, що актом прийому-передачі майна від 18.04.2018 року відповідач передав до статутного капіталу ТОВ «АМТ-Україна» майно в обсязі 50% житлового будинку та господарських споруд, які не введені в експлуатацію, загальною площею 302,50 кв.м., розташованих на земельний ділянці, загальною площею 0,0989 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Протоколом № 5 загальних зборів ТОВ «АМТ-Україна» від 18.04.2018 року було збільшено статутний фонд Товариства до суми 1 811 363,00 грн. шляхом довнесення в якості внеску відповідача згаданого майна на став мажоритарним власником Товариства. У подальшому, актом приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АМТ-Україна» від 02.04.2019 року на підставі Договору дарування частки в статутному капіталі від 02.04.20019 року відповідач подарував власну частку вартістю 1 793 250 грн. [PERSON] , проте ці доводи суд відхиляє, оскільки таке відчуження частки статутного капіталу не має системного характеру, є певним правочином і не може бути підставою з якою закон пов`язує можливість зміни розміру аліментів, що мають постійний, щомісячний характер. Відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Найкраще забезпечення інтересів дітей має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть їх батьки. Отже на підставі оцінки наведених у позовній заяві аргументів і наданих позивачкою доказів суд вважає обґрунтованою вимогу про збільшення розміру аліментних зобов`язань відповідача до 3 500 грн. на дитину. Положення ст. 191 СК України щодо часу присудження аліментів на дані правовідносини не поширюються, а тому відповідач повинен сплачувати збільшений розмір аліментів від дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.ст.180,181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і/або/ натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивачка несе витрати з виховання дочки, її потреб на розвиток здібностей, зазначає, що 01.09.2021 року донька навчається у 9-му класі закладу загальної середньої освіти «Центр дистанційної освіти «Джерело», вартість навчання становить 125 000 грн. Харчування дитини в школі становить 260 грн. за один обід, тільки у вересні 2021 року сумарно коштувало 1 705 грн. За договором про надання оздоровчо-профілактичних послуг від 15.07.2019 року [PERSON] отримала курс лікування сколіозу у центрі «Здоровий рух», загальною вартістю 4 730 грн., у період з 23.10.2020 року по 31.10.2020 року курортне лікування у віллі «Христина» (м. Трускавець), загальною вартістю 10 087,95 грн., за направленням лікаря офтальмолога від 26.10.2020 року отримала лікування вад зору, що серед іншого включало придбання для дитини лінз та оправ, загальною вартістю 11 503,40 грн., отримала ортопедичну консультацію від 26.09.2020 року у сумі 200 грн., індивідуальне тренування (лижі) від 15.01.2021 року, за договором № 63 від 15.06.2021 року отримала курс навчання у Великобританії у період з 04.07.2021 року по 31.07.2021 року. Загальною вартістю 110 500 грн., а загалом вартість додаткових витрат на дитину становить 137 021,35 грн. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, чи хворобою, каліцтвом тощо). Частиною другою даної статті встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В правовій позиці Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізуст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів на аліменти, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Таким чином, доведенню підлягає наявність у дитини здібностей, талантів, хронічної хвороби чи каліцтва, що є особливими обставинами і є підставою для стягнення з іншого із батьків додаткових витрат. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Додатковими витратами позивач зазначає витрати на навчання в закладі загальної середньої освіти «Центр дистанційної освіти «Джерело», курс лікування сколіозу, курортне лікування у віллі «Христина», м. Трускавець, консультація у лікаря офтальмолога та придбання лінз та оправ для окулярів, ортопедичну консультацію, індивідуальне тренування (лижі), навчання у Великобританії. Відповідач визнав витрати на оздоровлення дитини, а саме: консультацію офтальмолога, перлинна ванна, ароматерапія в сумі 840 грн. (1680грн./2), консультацію ортодонта 100 грн. (200/2), заняття з кінезіології 370 грн. Однак, суд вважає, що навчання в закладі загальної середньої освіти «Центр дистанційної освіти «Джерело», курортне лікування у віллі «Христина», м. Трускавець, індивідуальне тренування (лижі), навчання у Великобританії не є додатковими витратами. Досліджуючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача в порядку ст. 185 СК України, додаткових витрат, суд зауважує, що до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина є інвалідом, страждає на тяжку /хронічну/хворобу, є калікою. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними належними медичними документами - висновками МСЕК, довідками медичних закладів та іншими документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, інвалідність, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. В якості доказів позивачем надано Договір про надання освітніх послуг закладом загальної середньої совіти ТОВ «Центр дистанційної освіти «Джерело» від 18.08.2021 року, Договір про надання послуг з навчання № 1 від 01.09.2021 року, Довідку від 31.10.2020 року про проходження санаторно-курортного лікування у віллі «Христина», м. Трускавець, Договір найму спортивного спорядження № 2215 від 18.01.20121 року, Договір № 63 від 15.06.2021 року, укладений з Українським центром міжнародного навчання. Згідно із вимогами частини першої статті 185 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України)той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. При цьому, навчання у платних навчальних закладах для здобуття освіти не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018року у справі №569/6838/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачем також не надано належних доказів, зокрема, довідки медичних закладів, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини і свідчить про необхідність додаткових витрат на санаторно-курортне лікування у віллі «Христина», м. Трускавець. Заявлені позивачкою додаткові витрати понесені на харчування в навчальному закладі також не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а є витратами на утримання дитини (аліментами). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 130 553 гривень не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано доказів того, що ці витрати викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial