Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

24.06.2022 року представниця заявниці звернулась до суду з вищеназваною заявою, вказуючи, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] . Після смерті батька заявниця звернулася до ГУ Пенсійного фонду України у Київській області з вимогою про виплату їй нарахованої пенсії батька, але отримала відмову, оскільки в її свідоцтві про народження батьком зазначений « [PERSON] », в той час як в свідоцтві про смерть батько вказаний як « [PERSON] ». Заявниця бажає реалізувати своє право на отримання належних виплат після смерті батька, тому її представниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Представниця заявниці, посилаючись на обставини викладені у заяві та на ст. ст. 293, 315-319 ЦПК України, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 29.06.2022 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представниця заявниці підтримала заяву та просила задовольнити. Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області свого представника на розгляд справи не направили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. На адресу суду подали заяву, якою просять розгляд справи проводити за його відсутності, проти встановлення факту родинних відносин не заперечують ( а.с.28-29). Заслухавши пояснення представниці заявниці, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] . Батьком в свідоцтві про її народження зазначено - « [PERSON] » ( а.с. 7). В подальшому заявниця виходила заміж та змінювала прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В другому шлюбі на « [PERSON] », що стверджено свідоцтвами про укладення шлюбу ( а.с. 8,10). [INFO] помер [PERSON] , про що 05.03.2022 року зроблено відповідний актовий запис № 78 ( а.с.11). Заявниця стверджує, що [PERSON] є її батьком, але наведені вище обставини вказують, що існує розбіжність у написанні по батькові батька заявниці, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] », яка перешкоджає їй отримати належні виплати після смерті батька, тому вона змушена звернутися до суду та просити про встановлення факту родинних відносин із нині покійним батьком. Факт родинних відносин заявниці з батьком стверджено у судовому засіданні свідками: [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що родину заявниці вони знають протягом тривалого часу, а також знали особисто її батька [PERSON] . Задовольняючи вимоги заявниці, суд виходить із наступних міркувань. Так, ст. 124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частина 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, оскільки, від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» ). У силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Від встановлення факту родинних відносин залежить виникнення майнових прав заявника, зокрема отримання нею належних виплат після смерті батька. Суд визнає вимоги заявника обґрунтованими та такими що ґрунтуються на законі, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved