Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

28 квітня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі та має намір розлучитись. Під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у них з відповідачем народилась донька [PERSON] , [INFO] . 17 жовтня 2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, у якому у них народилась друга спільна дитина син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їх спільні діти проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні та забезпеченні. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей. Вказує, що на даний час вона не має можливості повністю забезпечити дітей всім необхідним, оскільки є безробітною. Відповідач, який є повнолітньою, здоровою, працездатною особою отримує дохід в сумі близько 40000 грн на місяць, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, він не має на утриманні непрацездатних осіб, в тому числі й інших неповнолітніх дітей, тому позивач вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дітей. Посилаючись на вказані обставини, зокрема, на наявність належного матеріального рівня забезпечення відповідача, здійснення ним неофіційної господарської діяльності, стабільних доходів, наявності у власності нерухомого майна, яке відповідач здає у найм та отримує від цього неофіційний дохід в сумі не менше 40000 грн на місяць, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 5000 грн, та на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 5000 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 09 червня 2022 року. 09 червня 2022 року протокольною ухвалою суду оголошено перерву у судовому розгляді до 08\~липня 2022\~року у зв`язку з витребуванням доказів. 08 липня 2022 року протокольною ухвалою суду відкладено судове засідання на 21 липня 2022 року за клопотанням представника відповідача та у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Шершак-Гукова А.М. позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Представники відповідача [PERSON] адвокати Д`якова О.А. та Недведський О.О. заперечили проти позову. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 9). 17 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 845 (а.с. 8). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач (а.с. 10). Відповідно до довідки Сумського міського центру зайнятості від 21 квітня 2022\~року за №\~230/107 позивачка [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Сумському МЦЗ з 19 квітня 2022\~року (а.с. 15). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачкою [PERSON] зареєстрована на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). У свою чергу, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за відповідачем [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності наступне нерухоме майно: квартира за адресою [ADDRESS] ; квартира за адресою [ADDRESS] ; квартира за адресою [ADDRESS] ; квартира за адресою [ADDRESS] (а.с. 50, на звороті 52). Крім того, на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості від 12\~листопада 2018 року № 164-ПК16-4/2018 відповідачу [PERSON] належать майнові права на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 52, на звороті 53, 54). Як вбачається з акта обстеження умов проживання, складеного 06 липня 2022 року начальником відділу Управління «Служба у справах дітей» Погребною О.С., за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З 01 квітня 2022 року утриманням та розвитком дітей займається [PERSON] , батько матеріально не допомагає. Діти люблять маму і тата, але бажають проживати з мамою, а до тата ходити в гості, який проживає поруч, [ADDRESS] (а.с. 80). Відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51\~Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку. Хоча матеріали справи і не містять даних про працевлаштування відповідача, його представники в судовому засіданні пояснили, що з 27 червня 2022 року він працює слюсарем-ремонтником за укладеним з ФОП [PERSON] трудовим договором та отримує заробітну плату у сумі 6600\~грн. Також він має неофіційні підробітки. Крім того, представники відповідача визнали, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що станом на день розгляду справи судом становить 2744 грн. Разом з тим, суд враховує, що незважаючи на відсутність у відповідача офіційного доходу він має на праві власності чотири квартири, а також є власником майнових прав на квартиру, яка розташована в об`єкті капітального будівництва. Відповідно до частини 3 статті 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, дані про осіб, які б перебували на його утриманні, відсутні, стан здоров`я відповідача задовільний, чого не заперечували представники відповідача в судовому засіданні, тому він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Заперечення представників відповідача про те, що батько забезпечує дітей, коли ті до нього приходять в гості суд не приймає до уваги, оскільки факт надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі №\~712/4702/19, які відповідно до частини 3 статті 264 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Посилання представників відповідача на те, що позивачка не зверталася до відповідача за допомогою в утриманні дітей також не може слугувати підставою для відмови в позові, так як не звернення позивачки до відповідача в позасудовому порядку не є перешкодою для пред`явлення нею позову, а є гарантованим статтею 55 Конституції України правом на судовий захист. У той же час, на думку суду, позивачкою не обґрунтовано заявлений нею до стягнення розмір аліментів у сумі по 5000\~грн на кожну дитину. Водночас, на позивачку законом покладено рівний з відповідачем обов`язок по утриманню їх спільних дітей, тому перекладання обов`язку з утримання дитини лише на відповідача суперечить нормам сімейного законодавства України. За таких обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісяця, що незначною мірою перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ураховуючи, що розмір прожиткового мінімуму постійно збільшується. На думку суду, такий розмір аліментів відповідатиме інтересам дітей, не порушуючи, при цьому, права відповідача та інших осіб. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено на 60 % (3000 грн * 100 % / 5000\~грн), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 595\~грн 44 коп. (60 % від 992,40 грн за вимогою про стягнення аліментів, що визначається на формулою: 2481 грн * 0,4), ураховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial