Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

18 січня 2022 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , одноразово, в розмірі 33750 грн. Позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 01 вересня 2006 року сторони уклали шлюб. [INFO] у сторін народилась дитина - [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 04 жовтня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку починаючи з 28 серпня 2012 року до досягнення повноліття. Аліменти на дитину стягувались в примусовому порядку. У зв`язку з проведенням на території Луганської області АТО, матеріали виконавчого провадження з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Луганська №1207/10100/12 та матеріали справи було втрачено. Відповідач добровільно рішення не виконує, аліменти на дитину не сплачує. Позивач звернулась до Троїцького районного суду Луганської області про отримання дубліката виконавчого листа у справі №1207/10100/12. Позивач зазначала, що ще в період перебування у шлюбі відповідач припинив піклуватись про дитину, не виконує покладених на батьків законом обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання дитини вирішує позивач самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, що підтверджується довідкою загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №133 м. Києва, довідкою Комплексної дитячо-юнацької спортивної шкоди «Школа спорту», довідкою комунального мистецького навчального закладу дитяча музична школа №4 ім. Д.Д. Шостаковича, листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Печерського району м. Києва. Крім того, позивач самостійно здійснювала оплату за навчання в музичній школі та здійснює оплату спортивної секції, яку відвідує її дитина. Загальний розмір таких витрат становить 33750 грн. З метою оздоровлення дитини та виїзду за межі України позивач зверталася до Печерського районного суду м. Києва. З даного приводу третьою особою було надано висновок про підтвердження місця проживання дитини для його тимчасового виїзду за кордон та складений акт обстеження житлово-побутових умов проживання. Крім того, народним спортивним клубом «Лучник-Живець»», який розташований в м. Жнивець Республіки Польща дитині було надіслано запрошення на навчання у 2021/2022 роках початкової школи. Рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі №757/8518/21 надано дозвіл за виїзд за межі території України [PERSON] без дозволу та супроводу батька тільки для відпочинку та оздоровлення тобто на короткочасні виїзди. Тому навчатися в спортивній школі у дитини немає можливості, що шкодить інтересам дитини. Таким чином, ухилення від виховання, свідоме нехтування ним своїми обов`язками підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відзив від відповідача не надійшов. 30 червня 2022 року від позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі. Ухвалою суду від 30 червня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд установив, що 01 вересня 2006 року сторони уклали шлюб. [INFO] у сторін народилась дитина - [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 30 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 4 жовтня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку починаючи з 28 серпня 2012 року до досягнення повноліття. 31 жовтня 2012 року [PERSON] видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів у справі №1207/10100/12. Відповідно до розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 13 лютого 2019 року [PERSON] , 2008 року народження, який проживає за адресою: [ADDRESS] , надано статус «дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, зазнавши психологічного насильства». Згідно з довідкою, виданою ЗОШ І-ІІІ ступенів №133 Печерського району у м. Києва про те, що батько [PERSON] , учня 8а класу за час навчання своєї дитини не приходив до школи, не приводив до закладу та не забирав його, не спілкувався з класним керівником і вчителями школи. Згідно з довідкою комунального мистецького навчального закладу дитяча музична шкода №4 ім. Д.Д. Шостаковичавід 28 грудня 2021 року №132, виданою [PERSON] про те, що він дійсно навчався в Дитячій музичній школі №4 ім. Д.Д. Шостаковича в м. Києві з класу гітари з 01 вересня 2016 року до жовтня 2020 року. У довідці також зазначено, що під час навчання дитини ним опікувалась мати, вчасно приводила до шкоди, була присутня на заняттях, мала постійний контакт з викладачами. Вчасно вносила оплату за навчання, яка за 2016-2017 роки становила 230 грн, за 2018-2020 роки - 290 грн. Згідно з довідкою громадської організації «Асоціація «Тайфун» [PERSON] з 2020 року займається у спортивній секції рукопашного бою, за що систематично мати дитини - [PERSON] вносить місячний внесок в сумі 1400 грн. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 25 червня 2021 року, затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, складеного за місцем проживання позивача та [PERSON] встановлено належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини. Згідно з довідкою Комплексної дитячо-юнацької спортивної шкоди «Школа спорту» від 05 липня 2021 року №078/25-131 про те, що спортсмена [PERSON] на заняття приводила та забирала тільки його мати та бабуся. Згідно з довідкою комунального мистецького навчального закладу дитяча музична школа №4 ім. Д.Д. Шостаковича від 02 липня 2021 року № 61, батько дитини за час навчання до шкоди не приходив. Згідно з листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Печерського району м. Києва від 09 липня 2021 року дитина на прийом до лікаря приходить тільки з матір`ю або бабусею. Також суд установив, що у лютому 2021 року [PERSON] зверталась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року позов [PERSON] задоволено. Надано дозвіл [PERSON] на тимчасовий виїзд за територію України [PERSON] , 2008 року народження, без згоди та супроводу батька строком до 04 січня 2024 року з метою відпочинку та оздоровлення. Крім того, з 2017 року до 2021 року позивач неодноразово зверталась до Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві із запитами про встановлення фактичного місця проживання відповідача, на що отримувала відповіді про неможливість встановлення його фактичного місця проживання. У висновку Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 16 лютого 2022 року №105/01-198/В-140, наданого як органом опіки та піклування зазначено, що адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON] , [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та догляду своєї дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 Сімейного кодексу України, законодавчо визначає, що підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Бездіяльність батьків повністю співпадає з ознаками, викладеними у положеннях ст. 164 СК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», оскільки вона не бере участі у вихованні своєї дитини, не виявляє турботи щодо дитини, не підтримує її матеріально, нехтує обов`язком батьків утримувати дитину. Частина четверта статті 5 Сімейного кодексу України закріплює, що держава бере під свою охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. Згідно з статтею 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що у порядку, встановленому законодавством, держава гарантує всім дітям рівний доступ до безоплатної юридичної допомоги, необхідної для забезпечення захисту їх прав. Згідно пункту 5 абзацу 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», однією з основних засад державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування є захист особистих прав та інтересів таких дітей. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Суд погоджується з висновком Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт невиконання ним батьківських обов`язків, відсутність прояву інтересу до здоров`я, навчання, виховання дитини [PERSON] , що свідчить про ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Як зазначено у висновку [PERSON] пояснив, що не бачив батька 10 років, він йому не телефонує, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги не надає. На підставі викладеного,

Outcome: partial