Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

07\~лютого 2022\~року [PERSON] звернулася до суду із названим позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та Ел- [PERSON] , зареєстрований 14 серпня 2018 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1989. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 14.08.2018 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання дітей не мають. Проте спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, на ведення домашнього господарства. На даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, з липня 2021 р. вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у кожного свій бюджет. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.02.2022 року прийнято цивільну справу до свого провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження по справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомляний належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів 18 липня 2022 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено,\~що громадянин\~Держави Ізраїль\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~зареєстрували шлюб\~14.08.2018\~року,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданого Дніпровським\~районним у\~м.\~Києві відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~м.\~Києві,\~актовий запис\~№ 1989. Позивачка після реєстрації шлюбу стала носити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 14.04.2021 р. Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ел- [PERSON] змінила прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені на « [PERSON] ». Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00035646469 від 25.05.2022 р. реєстратором Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 14.08.2018 р. за № 00138298828 були внесені відомості про актовий запис № 1989 [PERSON] уклала шлюб з громадянином Держави Ізраїль [PERSON] . Від шлюбу у сторін дітей не має. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що відповідно до даних паспорту № [NUMBER] відповідач - Ел- [PERSON] є громадянином Ізраїлю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.3\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленимистаттею 110 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно зі статтею 497\~ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України. Відповідно до вимог статті 497\~ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Закон України\~«Про міжнародне\~приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону). У пункті 2 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: -хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; -об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; -юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Положеннями статей 60, 63\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Позивачкою зазначено, що останнім відомим місцем перебування відповідача в Україні є: [ADDRESS] ., а позивач [PERSON] проживає та зареєстрована за вказаною адресою, відповідно до ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право», підлягає застосуванню гл. 11 СК України. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51\~СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3\~ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із положеннями ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що збереження сім`ї не можливе, шлюб існує тільки формально, тому вона твердо вирішила його розірвати. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved