Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

1. Короткий виклад доводів поданої заяви. 1.1. [PERSON] та [PERSON] звернулись з вказаною заявою та посилаються на те, що 21 вересня 2017 року вони уклали шлюб. [INFO] в м.Луганськ у них народився син [PERSON] . Однак органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження у вказаному населеному пункті. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. Тому [PERSON] та [PERSON] просять встановити факт, що [INFO] в м. Луганськ народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , громадянка України, а батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянин України. 1.2. [PERSON] , [PERSON] , їх представник [PERSON] не з`явились у судове засідання. Водночас, представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд цивільної справи в її відсутності та у відсутності її довірителів [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). 1.3. Представник Бориспільського ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) також не з`явився у судове засідання. Він у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. 1.4. Правовідносини, учасниками яких є [PERSON] та [PERSON] , регулюються главою 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України та главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. 2. Норми права, якими керується суд при розгляді цивільної справи. а. щодо встановлення факту народження дитини. 2.1. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. 2.2. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 2.3. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони. 2.4. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.317 ЦПК України. б. щодо забезпечення особистих немайнових прав дитини. 2.5. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. 2.6. Згідно з ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. 2.7. Відповідно до ч.1 ст.146 СК України ім`я дитини визначається за згодою батьків. 2.8. Згідно з ч.1 ст.147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька. 3. Мотиви, якими керується суд при розгляді цивільної справи. 3.1. Встановлено, що 21 вересня 2017 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві ВДРАЦС ГТУЮ у місті Києві, про що був складений відповідний актовий запис №2456. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21 вересня 2017 року (а.с.9). 3.2. Зі змісту медичного свідоцтва про народження №259 від 26 квітня 2022 року (а.с.10) вбачається, що [INFO] в м. Луганськ у [PERSON] народився хлопчик вагою 4300 грамів. Вказаний населений пункт розташовується на окупованій території України, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. 3.3. У зв`язку з тим, що станом на день народження дитини заявники перебували у шлюбі, на підставі ч.1 ст.122 СК України дитина вважається такою, що походить від [PERSON] . Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 травня 2022 року (а.с.9 зворот) вбачається, що заявники обрали народженій дитині ім`я « [PERSON] ». На підставі ч.1 ст.145 та ч.1 ст.147 СК України по батькові дитини є « [PERSON] », а прізвищем дитини « [PERSON] ». 3.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності належить встановити факт, що [INFO] в м. Луганськ народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , громадянка України, а батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянин України.

Outcome: approved