Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 19 листопада 2019 року було розірвано. Після розірвання шлюбу дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати разом із нею. Також за рішенням суду від 19 листопада 2019 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2019 і до досягнення дитиною повноліття. З 01 вересня 2020 року син став студентом другого курсу денної форми навчання за державним замовленням медичного факультету №2 Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова за спеціальністю «Медицина», а також з 01 вересня 2021 року є здобувачем вищої освіти за освітньою програмою «Бакалавр» 1 курсу заочної форми навчання у Вінницькому торговельно-економічному університеті. На даний час син знаходиться на її утриманні та проживає разом з нею у належній їй на праві власності квартирі, після розлучення з відповідачем згоди щодо спільного виконання своїх батьківських обов`язків з приводу утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення ним 23 років не досягнуто, а тому вона змушена на підставі ст. 199 СК України звернутися до суду із даним позовом. Рівень її заробітної плати не дозволяє їй самостійно забезпечувати всі матеріальні потреби сина, адже крім нього на її утриманні знаходиться ще спільна дочка, яка також є студенткою. Відповідач є здоровою та працездатною особою, отримує постійний щомісячний дохід та має змогу сплачувати аліменти на повнолітнього сина. Вказує, що неодноразово повідомляла відповідача про те, що сину необхідні додаткові кошти для організації ефективного навчання, однак, відповідач проігнорував всі її звернення, що свідчить про його небажання матеріально підтримувати власного сина. Факт відмови участі в утриманні сина підтверджується показами свідка. Лист-вимога від 14 лютого 2022 року, яка отримана відповідачем, також залишена останнім без реагування. Тому наявні підстави для стягнення з відповідача на підставі ст. 191 СК України аліментів за минулий час, а саме з дня вступу сина до університету, тобто з 01 січня 2020 року по день подання позовної заяви. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь: - аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період його навчання, до досягнення ним віку двадцяти трьох років; - аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) за попередній період з 01 вересня 2020 року. У поданому на позовну заяву відзиві [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) за попередній період з 01 вересня 2020 року. Вказує, що визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. У відповіді на відзив [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у поданому на позовну заяву відзиві просив розгляд справи провести без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, де просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги позивача підтримує та просить суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року (а.с.12). У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] прописаний і проживає за однією адресою разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки ОСББ «Хмельницьке 53» від 14 січня 2022 року (а.с.15). Відповідно до копії заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 19 листопада 2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). Як вбачається з копії довідки Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ №12 від 04 листопада 2021 року, [PERSON] є здобувачем ОС «бакалавр» 1 курсу заочної форми навчання, навчається за умовами договору про навчання на факультеті економіки, менеджменту та права Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ. Період навчання з 01.09.2021 по 30.02.2026, стипендію не отримує (а.с.13). Також, згідно копії довідки Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова №05/1-811 від 23 листопада 2021 року, [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання медичного факультету №2 за спеціальністю медицина. Навчається за державним замовленням, термін навчання з 01 вересня 2020 року по 01 липня 2026 року (а.с.14). Позивачка [PERSON] працює на посаді завідувача відділення в/к КНП «ВОДКЛ ім. М.І.Пирогова ВОР», загальна сума доходу за період з липня 2021 року по грудень 2021 року без урахування аліментів становила 87 134,58 грн. (а.с.16). Відповідач [PERSON] працює в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1» на посаді лікаря-хірурга з 01 лютого 2001 року, заробітна плата за період з березня 2020 року по червень 2020 року становила 48 697,26 грн. (а.с.49). Згідно довідок №49 від 16.04.2021 та №59 від 27.04.2021 про здійснені відрахування та виплати КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1», [PERSON] за липень 2020 року по березень 2021 року нараховано заробітну плату в розмірі 236 994,05 грн., з них утримана сума за виконавчими документами становить 63 587,04 грн., а також за квітень 2021 року по березень 2022 року нараховано заробітну плату в розмірі 241 444,09 грн., з них утримана сума за виконавчими документами становить 89 982, 58 грн. (а.с.47,48). Згідно частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тлумачення статті 199 СК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку з (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 січня 2019 року у справі №346/103/17, дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Встановивши, що на час розгляду справи повнолітній [PERSON] навчається, зокрема, на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач в змозі таку надавати, беручи до уваги, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення ним двадцяти трьох років, у визначеному позивачем розмірі, суд вважає, що аліменти слід визначити в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. У відзиві на позов відповідач просив стягувати з нього кошти безпосередньо на рахунок сина [PERSON] , а не позивачки. Разом з тим, оскільки з даним позовом до суду звернулася матір [PERSON] - [PERSON] , що передбачено ч. 3 ст. 199 СК України, відтак аліменти на утримання [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки. [PERSON] , який був залучений згідно ухвали суду від 14 липня 2022 року до участі у даній справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, не заперечував щодо стягнення аліментів на його утримання на користь [PERSON] , яка є його матір`ю. Що стосується вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів за минулий час, то така вимоги задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються, в тому числі, норми статі 191 СК України. У ч. 2 ст. 191 СК України зазначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за десять років. Позивачка стверджує, що у відповідності до вимог ст. 199 СК України обов`язок відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, виник з дня вступу сина до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, тобто з 01 вересня 2020 року. Разом з тим, у відповідача виник обов`язок утримувати повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, лише з 22 травня 2021 року (досягнення сином повноліття). До 21 травня 2021 року включно з відповідача на користь позивача згідно рішення суду стягувалися аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, тому правові підстави для стягнення аліментів на навчання з 01 вересня 2020 року по 21 травня 2021 року на підставі вказаних норм відсутні. Що стосується стягнення аліментів за період з 22 травня 2021 року по 07 квітня 2022 року (день звернення до суду із вказаним позовом), то суд звертає увагу, що необхідною умовою для стягнення аліментів за минулий час є доведення позивачем відповідно до вимог 13, 81 ЦПК України тієї обставини, що він вживав заходів щодо добровільної сплати відповідачем аліментів, а відповідач в свою чергу ухилявся від сплати їх. Ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Як вбачається із наданих відповідачем копій платіжних доручень, після досягнення сином [PERSON] повноліття він періодично перераховував на рахунок сина [PERSON] кошти (а.с.56-60). Також відповідач до відзиву на позов додав докази, які підтверджують сплату ним коштів на утримання дочки [PERSON] (а.с.61-125). Ні [PERSON] , ні [PERSON] не заперечували факту належності вказаного в платіжному дорученні рахунку [PERSON] , а твердження позивачки про те, що вказані кошти були перераховані відповідачем для придбання телефону своїй матері, а також для оплати комунальних послуг батька в квартирі є голослівними. Протокол опитування особи від 06 вересня 2021 року, а саме свідка [PERSON] з приводу відсутності будь-якої допомоги з боку відповідача не береться судом до уваги, оскільки доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Ці дані встановлююся, в тому числі, показаннями свідків (п. 3 ч. 2 чт. 76 ЦПК України). Клопотань про виклик в судове засідання, як свідка [PERSON] , для надання показань щодо відомих їй обставин, які мають значення для справи, позивачка не заявляла, і, відповідно, [PERSON] не попереджалася судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. З цих же підстав не беруться до уваги і протоколи опитування [PERSON] та [PERSON] від 30 травня 2022 року. Лист-вимога [PERSON] від 14 лютого 2022 року, адресована [PERSON] , також не свідчить про ухилення останнього від сплати аліментів, оскільки вона датована 14 лютим 2022 року та отримана відповідачем 21 березня 2022 року, що ним не заперечується. З позовом до суду позивачка звернулася 07 квітня 2022 року, тобто через два тижні після отримання [PERSON] такої вимоги. Докази того, що з моменту досягнення [PERSON] повноліття ( [INFO] ) позивачка зверталася до відповідача [PERSON] в добровільному порядку з вимогою щодо сплати аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, а останній ухилявся від сплати їх в матеріалах справи відсутні. Оскільки матеріали справи не містять доказів, що позивачка вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а відповідач ухилявся від їх сплати, відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий час за період з дня досягнення [PERSON] повноліття до дня звернення з даним позовом до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, суд стягує з відповідача на користь Державної судової адміністрації України судовий збір станом на день подання позову в розмірі 992,40 грн за задоволену позовну вимогу.

Outcome: partial