Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник АТ «Кредобанк» з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором №СL-250526 від 23.12.2019 року у розмірі 160\~760,48 грн., та стягнути з відповідача судові витрати і витрати на професійну правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.12.2029 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №СL-250526, згідно з яким відповідачу надано кредит у сумі 153\~415,00 грн. у строк до 20.12.2024 року на наступні цілі: на поточні потреби та на погашення кредитної заборгованості. Пунктом 4.1 та 4.2. договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1 Договору, а саме 35 % річних. Позивач виконав умови договору належним чином та надав відповідачу кредит на суму 153\~415,00 грн.Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №СL-250526 від 23.12.2019 року на 22.09.2021 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 160\~760,48 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту 135\~548,00 грн., заборгованості по відсоткам 25\~211,68 грн. 29.09.2021 року представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до [PERSON] , проте досудова вимога повернулась відправнику за поштовою адресою. Позивач вказує, що на виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, однак позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.07.2022 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.12.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №СL-250526, згідно з яким відповідачу надано кредит у сумі 153\~415,00 грн. у строк до 20.12.2024 року на наступні цілі: на поточні потреби та на погашення кредитної заборгованості. Пунктом 3 договору встановлено порядок видачі кредиту, а пунктом 6 договору встановлено порядок повернення кредиту, зокрема, закріплено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (додаток №1 до договору). Також передбачена відповідальність сторін пунктом 7 договору (а.с.12-14). З матеріалів справи вбачається, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором №СL-250526 від 23.12.2019 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 153\~415,00 грн. (а.с.6-7). Пунктом 4.1 та 4.2. договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1 Договору, а саме 35 % річних. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №СL-250526 від 23.12.2019 року на 22.09.2021 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 160\~760,48 грн.,що складається із: заборгованості за тілом кредиту 135\~548,00 грн., заборгованості по відсоткам 25\~211,68 грн. (а.с.5). Заборгованість відповідача також вбачається з руху коштів по рахунку (а.с.8-11). 29.09.2021 року представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором до [PERSON] , проте досудова вимога не виконана і повернулась відправнику за поштовою адресою (а.с.15-17). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений строк. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Згідно ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень\~ст. 83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). На підставі\~досліджених письмових\~доказів,\~наданих позивачем,\~суд дійшов\~висновку,\~що заявлені\~позовні вимоги\~ АТ\~«Кредобанк» засновані\~на законі\~та умовах\~укладеного договору,\~підписаного сторонами,\~обґрунтовані належними\~доказами та\~підлягають задоволенню\~шляхом стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~позивача заборгованості\~за кредитним\~договором №СL-250526\~від 23.12.2019\~року в\~загальному розмірі 160\~760,48\~грн., яка\~складається із:заборгованості за тілом кредиту 135\~548,00 грн., заборгованості по відсоткам 25\~211,68 грн. Крім того, в позові позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 13% від ціни позову та фіксовану суму у розмірі 1\~400,00 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частина 3 статті 137 ЦПК України передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, у матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 01.09.2021 року, укладений між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Аксіліум» без відповідних додатків до нього. Також суду надана копія довіреності №12201 від 26.10.2021 року АТ «Кредобанк», якою уповноважено адвоката Мужик Н.Т. представляти інтереси банку, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Мужик Н.Т. Будь-яких заяв про надання доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу або таких доказів (детального опису виконаних робіт та здійснених витрат, додатків до договору) до закінчення розгляду справу (судові дебати у справі не проводяться) суду не надано. У зв`язку з чим суд не знаходить передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений Банком судовий збір в розмірі 2\~270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved