Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 04 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори Ясинською Н.М., номер 2107, скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та скасувати заборону відчуження майна, з квартири [ADDRESS] за договором довічного утримання. Позовні вимоги обгруyтовує тим, що позивачем з [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинською Ніною Миколаївною 04 жовтня 2013 року. На підставі вказаного договору за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , натомість остання зобов`язувалася утримувати та доглядати за [PERSON] довічно. Вказує, що відповідач, з часу укладення зазначеного договору, ніколи не виконувала взяті на себе зобов`язання, відтак такий договір підлягає розірванню в судовому порядку. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.11.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали повністю, вважають такі підставними та такими, що підлягають до задоволення. Зокрема, допитаний в якості свідка за його згодою позивач [PERSON] пояснив, що позивач умови договору довічного утримання не виконувала, догляд за ним не здійснювала, не забезпечувала щоденним триразовим харчування, придатним для носіння одягом та взуттям, не надавала побутових послуг, що підтверджується фотографіями, долученими до матеріалів справи, не забезпечувала лікарськими препаратами. У зв`язку із наведеними обставинами, позивач просить позов задовольнити та договір довічного утримання розірвати. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили, вказавши на його безпідставність та недоведеність позовних вимог. Так, допитана за її згодою в якості свідка відповідач [PERSON] , пояснила, що вісім років здійснювала догляд за [PERSON] , зокрема готувала їжу, прибирала у квартирі та прала одяг позивача. Продукти харчування купувала за власний кошт, також, оскільки проживає в селі та веде домашнє господарство, використовувала для приготування їжі власні продукти харчування, крім того здійснювала оплату комунальних послуг та, за необхідності придбавала одяг. Вказує, що позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, мав оперативне втручання, в зв`язку з чим нею повністю оплачувались усі необхідні ліки та медикаменти, згідно рецептів та рекомендацій лікарів, в тому числі для зниження розміру артеріального тиску. За період догляду за позивачем здійснила заміну вікна у кухні та провела ремонтні роботи з відновлення стелі, щомісяця надавала грошову допомогу, передбачену в Договорі. Востаннє позивача бачила близько року тому, оскільки він не надає їй доступу в квартиру. З приводу долучених до справи фото, пояснила, що такий безлад там був останні 30 тридцять років, оскільки позивач збирає макулатуру та кольорові метали. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 746 ЦК України встановлено , що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до частини першої статті 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (лпікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Статтею 751 ЦК України передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений державними нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинською Н.М, який зареєстрований в спадковому реєстрі за № 2107. /а.с.6/. Відповідно до п. 1 Договору, [PERSON] передає у власність [PERSON] належну йому направі власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , взамін [PERSON] зобов`язується забезпечувати Відчужувача утриманням та доглядом довічно. Пунктом 11 Договору, за згодою сторін, передбачено обов`язок Набувача майна надавати Відчужувачу довічно матеріальне забезпечення та догляд у вигляді: забезпечення Відчужувача житлом у відчужуваній квартирі, шляхом безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі в цілому, забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом, здійснення догляду та необхідної допомоги, надання побутових послуг, забезпечення, згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами на допомогу та на стаціонарному лікуванні в лікарні, незалежно від їх вартості. В пункті 12 Договору зазначено, що за згодою сторін встановлено додаткове грошове забезпечення, яке визначається в сумі 1000 /одна тисяча/ гривень на місяць. Відповідно до п. 15 Договору, цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання, однією з сторін - у судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 5-6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні були допитані свідки, які пояснили наступні обставини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач навідувала [PERSON] один раз в тиждень, готувала їжу, в квартирі на кухні замінили вікно та зробили побілку. [PERSON] збирав макулатуру та кольорові метали, які зберігав у себе в квартирі для подальшого продажу, санітарний стан квартири є незадовільним, в зв`язку з чим на даний час [PERSON] проживає разом із сином у с. Борщовичі, Львівської області. Свідок [PERSON] пояснив, що зі слів сина позивача [PERSON] йому відомо, що останній уклав з [PERSON] договір довічного утримання. В березні 2019 року, син позивача попросив його поїхати разом з ним за адресою [ADDRESS] для того, щоб забрати його батька в село. Квартира за адресою [ADDRESS] була в незадовільному стані, проживати у ній було неможливо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його батьком, а відповідач є дружиною його покійного брата. Остання умови спірного договору довічного утримання не виконувала, приїжджала до батька один раз на тиждень, іноді готувала для нього їжу, одягом та взуттям не забезпечувала, комунальні послуги не оплачувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його батьком, а відповідач [PERSON] є дружиною покійного брата позивача. Про договір довічного утримання він дізнався рік тому. Свідок стверджує, що відповідач не виконувала умов договору довічного утриманн, тому він забрав батька в село. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] є його матір`ю, а [PERSON] є його дідом. [PERSON] належним чином виконувала умови договору довічного утримання, зокрема постійно готувала свіжу іжу з домашніх продуктів, яку особисто привозив дідові, за потреби купувала одяг і взуття, разом з матір`ю неодноразово возили позивача до медичних установ, провели на кухні ремонтні роботи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] , а також була головою ОСББ за адресою: [ADDRESS] , відтак, в силу своєї діяльності, надавала допомогу особам похилого віку. Вказує, що неодноразово бачила [PERSON] та її синів, які привозили продукти харчування [PERSON] , квартира була прибранною, комунальні послуги сплачувались вчасно. Коли [PERSON] виїхав з квартири, виникла заборгованість по комунальним платежам, яку [PERSON] погасила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що [PERSON] є її сусідом, останній постійно приносив додому макулатуру та часто накопичував непотріб. [PERSON] неодноразово приїздила до позивача, привозила продукти харчування, бачила її часто на спільній сходовій клітці. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є знайомим [PERSON] , який є сином [PERSON] і разом з ним привозив продукти його дідові [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що є знайомим [PERSON] , який є сином [PERSON] та він неодноразово відвозив [PERSON] до його діда [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому, вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Отже, наявність факту порушення зобов`язання є підставою позову, який повинен довести позивач у справі. У даних правовідносинах розірвання договору довічного утримання у судовому порядку у випадку невиконання його істотних умов та відмови від добровільного розірвання однією із сторін, а також правові наслідки його розірвання передбачені п.15 договору. Сторони визначили та погодили у договорі істотні умови, а саме те, що відповідач [PERSON] повинна надавати позивачу [PERSON] матеріальне забезпечення та догляд довічно у вигляді забезпечення останнього житлом у відчужуваній квартирі, шляхом безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі в цілому, забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом, здійснення догляду та необхідної допомоги, надання побутових послуг, забезпечення, згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами на допомогу та на стаціонарному лікуванні в лікарні, незалежно від їх вартості. Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 19.06.2019 по справі № 759/501/17, тлумачення п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. [PERSON] , звертаючись до відповідача [PERSON] з позовними вимогами про розірвання договору довічного утримання, посилається на те, що [PERSON] не виконувала належним чином умови договору довічного утримання. Водночас в судовому засіданні такі доводи позивача спростовуються наявними у справі копіями виписок з банківського рахунку [PERSON] від 07.07.2021 р. по витратам і додатковим рахункам договору SAMDNWFC000130862288 від 24.12.2014 року за період з 01.01.2018 - 06.07.2021 року, відповідно яких останньою здійснювалась оплата комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] . Крім того, належне виконання обов`язків за умовами спірного договору довічного утримання [PERSON] підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були допитані під час судового розгляду, оскільки вказані особи є, відповідно, синами позивача та відповідача і можуть бути зацікавленими у вирішенні даної справи на користь тієї чи іншої сторони. Крім того, суд критично оцінює покази свідка [PERSON] , оскільки обставини, про які останній повідомляв суд, стали йому відомі зі слів сина позивача [PERSON] . Щодо показань свідка [PERSON] , то такі, в с укупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, не спростовують доводів відповідача щодо належного виконання умов спірного договору довічного утримання. Судом також не беруться до уваги фотографії, надані стороною позивача щодо стану квартири, в якій проживав позивач, оскільки жодна з них не містить будь-якого опису, відтак не може спростовувати або підтверджувати доводи сторін спору. Щодо покликання сторони позивача на те, що останній на даний час проживає у с.Борщовичі, а не у квартирі, яка, фактично є предметом спірного договору довічного утримання, то суд зазначає, що така обставина з [PERSON] , як стороною договору не погоджувалася, відтак не може братися судом до уваги при вирішенні даного спору, оскільки позивач не позбавлений права і надалі проживати у відчужуваній квартирі безоплатно. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. З врахуванням наведеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності,суд встановив, що обов`язки по догляду та утриманню відчужувача [PERSON] , згідно Договору довічного утримання від 04.10.2013 р. виконувались відповідачем в об`ємі, який передбачено його умовами, позивачем не надано жодного достовірного доказу, який би підтверджував порушення умов договору довічного утримання зі сторони відповідача, відтак суд приходить до переконання про відсутність підстав для розірвання оспорюваного Договору на підставі пункту 1 частини першої статті 75 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесенні позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed