Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 5000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання до суду позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначила, що 19.12.2019 року позивач та відповідач уклали шлюб, під час перебування в якому у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Відповідач останнім часом не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Сама позивачка на даний момент знаходиться у декретній відпустці та отримує соціальну виплату на дитину в розмірі 860,00 грн., інших доходів не має. Відповідач [PERSON] в свою чергу має ще одного утриманця, який проживає в смт. Березнегувате, крім того він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн., у зв`язку із чим просила про задоволення позову. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи про стягнення аліментів розглядати за його відсутності, позовні вимогивизнав. Відповідно до\~ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову та відзиву на позовну заяву і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, з 19.12.2019 року сторони знаходилися у шлюбі, який було зареєстровано Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 776. Під час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої, відповідно до свідоцтва про народження (серія [NUMBER] , зареєстрованого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 493 від 26.06.2020 року) є [PERSON] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в повному обсязі не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається\~Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому,\~статтею 184 СК України\~врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 174, ч.1 ст. 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування у позовній заяві, а в силу вимог ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач зобовязаний подати докази разом з поданням позовної заяви. Суд в силу вимог частини 1 статті 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом лише у передбачених цим Кодексом випадках. Ч.ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на наведені положення закону, зміст позовних вимог, предмет доказування у справі, яка розглядається судом, позивач має довести, а суд перевірити наявність достатніх підстав для визначення розміру аліментів в сумі 5000 грн, про стягнення яких просить позивач на утримання дитини. Проте, позивачем не доведено суду, що відповідач, який також, згідно зі змістом позовної заяви, має на утриманні також іще одну дитину, має дохід, достатній для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини саме в розмірі 5000 грн. З урахуванням наведеного, виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, наявність на його утриманні (як стверджує у позовній заяві позивач) іншої дитини, відсутність даних про стабільний постійних дохід відповідача суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог частково, а саме про стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. на дитину щомісяця до досягнення дитиною повноліття, що у повній мірі відповідатиме вимогам закону, щодо забезпечення достатнього рівня життя, фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку дитини та прожитковому мінімуму, встановленому законом, для дітей відповідного віку. При цьому судом не приймається твердження позивача про наявність у відповідача доходу та стану здоров`я, що дозволяє працювати, та можливість сплачувати аліменти у заявленому у позові розмірі, оскільки матеріали справи таких доказів не містять. На підставі ч.1 ст. 191 191 СК України, стягнення аліментів необхідно проводити від дня пред`явлення позову, тобто з 21 лютого 2022 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 6 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а відтак з відповідача, на користь Держави підлягає стягненню 50% судового збору, що становить 496,20 грн.

Outcome: partial