Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивачі Радзівіл та Котова 21.12.2021 року звернулись до Київського районного суду міста Одеси з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» про припинення іпотеки, в якій просять суд: - припинити іпотеку нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка встановлена Іпотечним договором укладеним 24.03.2008р. між ВАТ Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України та [PERSON] , [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С., зареєстрованим в реєстрі за №416, та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №35138418 (відомості про реєстрацію до 01.01.2013р.: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 6850042); - скасувати заборону на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та вилучити запис про заборону на нерухоме майно з Державного реєстру обтяжень, номер запису про обтяження 35138123 (відомості про реєстрацію до 01.01.2013р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:6849885). В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління та [PERSON] 21 березня 2008 року був укладений кредитний договір № 2320-н, за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 31 700 євро зі сплатою 14% річних строком до 21.03.2013 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] та його матір`ю [PERSON] укладено Іпотечний договір, предметом якого є квартира [ADDRESS] , загальною площею 33,6 кв.м., житловою площею 18.1 кв.м., кількість житлових кімнат: одна, та належала Іпотекодавцям на праві\~\~спільної часткової власності. При цьому, [INFO] помер позичальник (Іпотекодавець) [PERSON] . Спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] була його мати [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем. Таким чином, права та обов`язки боржника (спадкодавця) по кредитному договору від 21.03.2008р. №230-н перейшли до [PERSON] , яка стала новим боржником за цим кредитним договором. Однак, [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями за правом представлення до майна [PERSON] , які прийняли спадщину були її онук [PERSON] та онука [PERSON] , батько яких [PERSON] помер [INFO] . Позивач зазначає, що за умовами кредитного договору, термін остаточного погашення кредиту був визначений сторонами не пізніше 21 березня 2013 року, а відповідач звернувся до нотаріуса після смерті [PERSON] з заявою кредитора лише 14.04.2015 року, пропустивши річний (преклюзивний) строк, встановлений ч.3 ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] ), що має наслідком позбавлення кредитора (відповідача) права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (припинення його цивільного права). Оскільки позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] на ѕ частини квартири за [ADDRESS] вта оформили право на спадщину, а зобов`язання по кредитному договору від 21.03.2008р. №2320-н є припиненим у відповідній частині, то іпотека за іпотечним договором від 24.03.2008р. на ѕ частини вказаної квартири є припиненою. Враховуючи те, що ј частини вищевказаної квартири не виділена в натурі, не зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому не є окремим об`єктом нерухомості, а отже не може предметом іпотеки, в розумінні ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», тому іпотека за вищевказаним іпотечним договором є припиненою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Бескровному Я.В. Згідно ч.ч.1,2 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Оскільки спір між сторонами по справі виник з приводу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , що розташована на території Київського району міста Одеси, то справа підсудна Київському районному суду міста Одеси. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 28.12.2021 року позову заяву залишено без руху, надано позивачам строк в десять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої заяви, а саме для: - надання до суду належним чином оформленого документа на підтвердження повноважень представника позивачів. Зазначені недоліки були усунені,\~у зазначений судом строк, тому ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 05.01.2022 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення судового засіданні з повідомленням учасників справи. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 16.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~30.06.2022р. в судовому засіданні представником відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» подано клопотання про витребування доказів, а саме із Третьої Одеської державної нотаріальної контори копії спадкової справи №353/2015 щодо майна померлої [PERSON] , посилаючись на те, що вказаний доказ може підтвердити отримання спадкоємцями вимоги банку. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 30.06.2022 року в задоволенні клопотання відмовлено з підстав пропуску встановленого ст.84 ЦПК України строку його подання, про поновлення якого у клопотанні не ставилось питання. Від представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі\~філії Одеського\~обласного управління\~АТ «Державний\~ощадний банк\~України»надійшов до суду відзив на позовну заяву, строк на подання якого був поновлений судом ухвалою від 30.06.2022 року. У відзиві на позовну заяву представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» зазначив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачі, як спадкоємці [PERSON] не виконали вимоги закону, та не погасили заборгованість по кредитному договору від 21.03.2008р. №2320-н. При цьому, банк робив все необхідне для належного виконання своїх обов`язків, виконав всі вимоги, які необхідні за законом, для погашення спадкоємцями [PERSON] заборгованості по кредитному договору. Крім того, відповідно до Закону України «Про іпотеку» відсутні правові підстави для припинення іпотеки по іпотечному договору від 24.03.2008р. №416. Представник позивачів у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в позові. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Відповідно до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що21.03.2008р. між відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління та [PERSON] був укладений кредитний договір №2320-н. Відповідно до\~Закону України «Про акціонерні товариства»\~проведено державну реєстрацію зміни до Статуту ВАТ «Ощадбанк», відповідно до яких змінено назву Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Згідно з п. 1.1. Кредитного договору, Банк надав Позичальнику грошові кошти у сумі 31 700.00 (тридцять одна тисяча сімсот) Євро, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 31 700,00 Євро, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14,0 % річних в порядку, на умовах та в строки визначені цим Договором, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 21.03.2013 року. Згідно п.1.2. Кредитного договору, кредитні кошти надаються на 60 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 21 березня 2013 року на споживчі цілі. Відповідно до п.п.1.4.5. п.1.4. Кредитного договору, погашення Кредиту\~\~здійснюється ануїтетними платежами в сумі 740 (сімсот сорок) євро, що складає 5 763,5 за (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) гривні 58 копійок по курсу Національного банку України на 21 березня 2008 року (7.788615 грн. за 1 євро) до останнього числа кожного\~\~місяця, починаючи з квітня місяця 2008 року після видачі Кредиту, та сплату нарахованих\~\~процентів, починаючи з березня місяця до останнього дня місяця, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в "Ощадбанк". Останнє погашення Кредиту здійснюється позичальником\~не пізніше березня 2013 року. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.п.4.2.2. п.4.2. Кредитного договору Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет Іпотеки. 24.03.2008 року, з метою забезпечення своєчасного i повного виконання зобов`язань за кредитним договором, між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України та [PERSON] та [PERSON] ,яка є майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] , було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С., зареєстрований в реєстрі за №416. Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору, цей Договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору №2320-н від 21.03.2008р. (а також усіх додаткових договорів (угод) до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії) укладеного між Іпотекодержателем та [PERSON] , за умови якого [PERSON] зобов`язаний до 21.03.2013р. повернути Іпотекодержателю кредит в сумі 31 700 (тридцять одна тисяча сімсот) євро, що складає 246 899,09 (двісті сорок шість тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 09 (копійок) по курсу Національного банку України на 21 березня 2008 року (7,788615 грн. за 1 євро) та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 14 (чотирнадцять) % річних, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом (якщо такі будуть мати місце), та сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором у розмірі та на підставах, передбачених ним, та витрати, пов`язані з реалізацією предмета іпотеки, що понесені Іпотекодержателем. Згідно п.1.2. Іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , та має наступні характеристики: загальна площа: 33,6 кв.м.; житлова площа: 18,1 кв.м.; кількість кімнат:1. Пунктом 1.3. Іпотечного договору зазначено, що вищевказана квартира належить Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці у праві власності) на підставі: Свідоцтва про право власності, виданого 19.02.2008р. Управлінням житлово - комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради згідно з розпорядженням від 19.02.2008р. №207563, зареєстровано і записано в реєстрову книгу №19-24206. Право власності зареєстроване КП "Одеське міське бюро технічної від а інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" в реєстрі прав власності на нерухоме майно ком 26.02.2008р. за реєстраційним номером 22258386. за номером запису 207 в книзі 598пр-179. Згідно п.п.3.1.6. п.3.1. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його у випадку смерті Іпотекодавців та/або боржника. Відповідно до п.4.2. Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому не поверненні у встановлені кредитним договором строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій); або у випадку несплати протягом трьох місяців частки кредиту та нарахованих процентів. 24.03.2008р. на підставі Іпотечного договору до Державного реєстру іпотек внесено запис про реєстрацію іпотеки за реєстраційним номером 6850042, що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстру іпотек №17677700 від 24.03.2008р. Крім того, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження заборона на нерухоме майно, об`єкт обтяження квартира [ADDRESS] , власник: [PERSON] , [PERSON] , реєстраційний номер 6849885 від 24.03.2008р., що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №17677325 від 24.03.2008р. Частиною 1\~ст. 638 ЦК\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Кредитний та іпотечний договори оформлені згідно вимог цивільного законодавства, скріплені підписами працівника Банку та печатками з однієї сторони і підписами позичальника з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у випадку порушення зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором.. Згідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. З вищенаведеного випливає, що [PERSON] та Банк, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави Позика, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2\~ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до вимог\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до\~ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [INFO] позичальник [PERSON] помер, про що Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за №920, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.06.2010р. серії [NUMBER] . У відповідності зі\~ст. 1223 ЦК\~України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу Згідно зі\~ст. 1261 ЦК\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України(в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] - [INFO] )спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] була його мати [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та залишилася проживати, володіти та користуватися спадковим майном, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію, виданою КП ЖКС Вузівський 14.09.2019р. за №1288. Статтею 1218 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] - [INFO] ) встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже права та обов`язки [PERSON] по кредитному договору від 21.03.2008р. №230-н перейшли до [PERSON] , яка стала новим боржником за цим кредитним договором. [INFO] [PERSON] померла, про що Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за № 2340, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.12.2011р. серії [NUMBER] . Відповідно статті 1261 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] - [INFO] ) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] - [INFO] ) внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємцями за правом представлення до майна [PERSON] , які прийняли спадщину є онук [PERSON] та онука [PERSON] ,батько ( [PERSON] ) яких помер13.06.2010р. Відповідно до ч.ч. 2,3\~ст. 1281 ЦК України\~кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання стоку\~\~вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати\~про\~відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. При цьому,AT «Ощадбанк» тільки 14.04.2015р.звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контри з заявою кредитора до спадкоємців померлої [PERSON] . На підставі цієї заяви, 14.04.2015р. державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Кушнір Г.І. було заведено спадкову справу №353/2015 до майна померлої [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40134414 від 14.04.2015р. Згідно відповідіТретьої Одеської державної нотаріальної контрина заяву кредитора від 15.04.2015р. №1956/02-14вбачається, що про перетнзію і суму заборгованості спадкоємці померлої [PERSON] повідомлені належним чином. 26 липня 2019 рокуAT «Ощадбанк» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся\~\~до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] в якому просив, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед AT «Ощадбанк» в особі філії - Одеське обласне управління AT «Ощадбанк» за кредитним договором № 2320-н від 21.03.2008 р. у розмірі 40 533,73 євро, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру за номером [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року по справі №520/17591/19 залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09 червня 2020 року та постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року по справі №520/17591/19 встановлено факт пропущення АТ «Ощадбанк» преклюзивного річного строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, визначеного ч.3 ст.1281 ЦК України, оскільки термін остаточного погашення кредиту був визначений сторонами кредитного договору не пізніше 21 березня 2013 року, а АТ «Ощадбанк» звернувся до нотаріуса після смерті [PERSON] з заявою кредитора лише 14 квітня 2015 року. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, факт пропущення АТ «Ощадбанк» преклюзивних строків пред`явлення вимоги до спадкоємців [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] по кредитному договору від 21.03.2008р. №2320-нє обставиною, яка не доказується при розгляді даної справи. Відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] - [INFO] ) кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282\~ЦК України. Тобто,\~стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив визначених\~статтею 1281 ЦК України\~строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (припинення його цивільного права). Вказані висновки викладені в п.62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц та п.69.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі 520/7281/15-ц. У зв`язку з пропущенням АТ «Ощадбанк» преклюзивних строків пред`явлення вимоги до позивачів, як спадкоємців боржника [PERSON] про погашення заборгованості по кредитному договору від 21.03.2008р. №2320-н, кредитні зобов`язання, які забезпечені іпотечним договором від 24.2008р. №416, є припиненими. 21.01.2020р. спадкоємці [PERSON] [PERSON] та [PERSON] оформили право власності на спадкове майно, а саме на ѕ частини квартири за [ADDRESS] , про що державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Барановою О.В. були видані свідоцтва про право на спадщину на 3/8 частини вищевказаної квартири кожному, які зареєстровані в реєстрі за №2-38, №2-39. Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно №290349920 від 15.12.2021р. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно п.1 ч.1 ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Згідно ч.1 ст.17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно статті 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до статті 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Оскільки позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] на ѕ частини квартири за [ADDRESS] вта оформили право на спадщину, а зобов`язання по кредитному договору від 21.03.2008р. №2320-н є припиненими, то іпотека за іпотечним договором від 24.03.2008р., укладеним між ВАТ Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України та [PERSON] , [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С., зареєстрованим в реєстрі за №416 на ѕ частини вказаної квартири є припиненою. Відповідно до вимог статті 5 ЗУ «Про іпотеку» частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. З аналізу положень вказаної статі ЗУ «Про іпотеку» вбачається, що законодавцем визначено можливість передачі в іпотеку частини об`єкта нерухомого майна за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Відповідно і звернення стягнення на частину переданого в іпотеку майна можливе за умови її виділення в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2018 року у справі № 565/1778/13-ц. Крім того, звернення стягнення на ідеальну частку у нерухомому майні\~Законом України «Про іпотеку»\~не передбачено. При цьому, ј частини однокімнатної квартири загальною площею 33,60 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] не виділена в натурі, не зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому не є окремим об`єктом нерухомості, а отже не може бути предметом іпотеки, в розумінні ст. 5 ЗУ «Про іпотеку». Згідно статті 17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється з інших підстав, передбачених цим Законом. З аналізу наведених норм ЗУ «Про іпотеку» вбачається, що відсутність предмета іпотеки після укладення договору іпотеки свідчить про її припинення, оскільки іпотека не може існувати без предмета іпотеки, так як це нерозривно пов`язані обставини. Отже, іпотека на ј частини вищевказаної квартири є припиненою з підстав відсутності предмета іпотеки на ј частини квартири. З урахуванням вищенаведеного вбачається, що іпотека за іпотечним договором від 24.03.2008р. №416 є припиненою. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved