Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначивши, що вона є співвласником Ѕ частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Іншим співвласником квартири є відповідач у справі. На даний час виник спір про порядок користування квартирою, оскільки між ними склались неприязні відносини, відповідач не проживає у квартирі, у родинних стосунках між собою не перебувають. Просить встановити порядок користування спірною квартирою та виділити їй в користування житлову кімнату 4 площею 11,2 кв.м. та житлову кімнату 5 площею 8,2 кв.м., відповідачу залишити у користуванні житлову кімнату 3 площею 16,9 кв.м., у спільному користуванні позивача та відповідача залишити: коридор 1 площею 7,9 кв.м., кухню 2 площею 8,9 кв.м., комору 6 площею 0,3 кв.м., ванну кімнату 7 площею 3,8 кв.м. Ухвалою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.04.2022р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з користуванням житловим приміщенням, яким на праві спільної часткової власності у рівних частках по 1/3 належить квартира [ADDRESS] . Квартира складається з трьох кімнат житловою площею 36,3 кв.м. Між позивачем та відповідачем відсутня згода у питанні користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року (із наступними змінами) слідує, що у квартирі, яка є спільною частковою власністю може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Користування майном є однією із складових права власності (ст.ст.317,319 ЦК України), яке гарантованест.41 Конституції України. Відповідач заперечень щодо встановлення порядку користування квартирою не надав. Встановлення порядку користування квартирою жодним чином не впливає на розмір часток сторін у праві власності на квартиру і не обмежує їх право власності. Допоміжні приміщення квартири: кухня, комора, ванна кімната, підлягають залишенню в спільному користуванні. Суд вважає необхідним встановити порядок користування квартирою відповідно до запропонованого позивачем варіанту. Вказаний порядок відповідатиме інтересам всіх проживаючих у квартирі, крім того, виявляє право позивача на визначення порядку користування як власника майна. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved