Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Відділ з питань реєстрації місце проживання/перебування осіб Печерського району у місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 вересня 2020 року [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко Я.О. за № 549. На дату укладання договору купівлі-продажу квартири, як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади в м. Києві від 29.09.2020,був зареєстрований син продавця - відповідач [PERSON] . Відповідно до п. 5 договору продавці зобов`язалися зняти з реєстрації в квартирі зареєстровану особу - [PERSON] . Колишні власник квартири [PERSON] звернувся до Відділ з питань реєстрації місце проживання/перебування осіб Печерського району у місті Києві державної адміністрації, але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що необхідна особиста заява особи або рішення суду для зняття з реєстрації. Третя особа [PERSON] повідомляє, що відповідач давно проживає, працює, навчається за кордоном, не планує повертатися до України, тому не має можливості прибути особисто для подання заяви про зняття з реєстрації. У зв`язку з цим, позивач обмежений у здійсненні свого права власності на квартиру, сплачуючи комунальні платежі з урахуванням проживання відповідача. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Писанця В.А. від 12 лютого 2021 року у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 27). 5 березня 2021 року на адресу суду від третіх осіб [PERSON] та [PERSON] надійшли пояснення, відповідно до яких просять позов задовольнити в повному обсязі та проводити судовий розгляд з повідомлення (викликом) сторін (а.с. 29-32). 5 березня 2021 року та 17 червня 2021 року на адресу суду від представника позивача - [PERSON] надійшли додаткові пояснення по справі та просить суд проводити судове засідання з повідомленням (викликом сторін) (а.с.41, 50). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2021 року вказана справа розподілена для розгляду судді Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В.(а.с. 58-60). Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 61). Повідомленням суду від 1 грудня 2021 учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (а.с. 62). 21 січня 2022 року на адресу суду від представника позивача - [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін) (а.с. 64-65). Ухвалою суду 20 липня 2022 року у задоволенні клопотань представника позивача - [PERSON] та третіх осіб [PERSON] , [PERSON] про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено (а.с. 77). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками надсилалися судом на адресу відповідача. Згідно відміток поштових відділень судова повістка повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що з 29 вересня 2020 року [PERSON] власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко Я.О. за № 549. (а.с. 8-9). Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за даною адресою з 04.06.2010 року (а.с. 25 зворотна сторона). Згідно із актами ТОВ «Рада-5» про непроживання особи за місцем реєстрації від 20 жовтня 2020 року, 19 лютого 2021 року, 21 травня 2021 року вбачається, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с. 13, 42, 51). Відповідно до змісту ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 16 ЦК України, визначено, що кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 17.10.2018 у справі № 521/17805/16-ц, відповідно до якої згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, норма статті 391 ЦК України не передбачає можливості визнавати особу такою, що втратила право на житлову площу. Також Верховний Суд роз`яснив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Рішення про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 грн.80 коп. (а.с. 1) відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved