Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

У грудні 2021 року представник заявника адвокат Коршок О.Г., діючи від імені та представляючи інтереси заявника [PERSON] , звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги представник заявника мотивувала тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Останній рік\~ перед смертю мати заявника почувала себе погано, у неї були хворі ноги і вона майже не виходила з будинку, потребувала постійного піклування. Син [PERSON] фактично проживав з матір`ю, постійно її доглядав: викликав лікаря, купував ліки, продукти харчування, утримував будинок. Заявник розлучений, сім`ї не має, тому постійно проживав з матір`ю. Будинок, у якому заявник зареєстрований знаходиться поряд з будинком матері\~\~ по [ADDRESS] , проживав він фактично з матір`ю. У 2016 році заявник працював у м. Носівка, отже, здійснювати догляд за матір`ю було зручно. Мати заявника померла на його руках, він здійснював поховання, у даний час доглядає за будинком та земельною ділянкою. Тобто фактично на день смерті [PERSON] проживала зі своїм сином [PERSON] за місцем відкриття спадщини. Після смерті матері заявника відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . [PERSON] звернувся із заявою про відкриття спадщини до Носівської районної державної нотаріальної контори та отримав інформаційний лист про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Оскільки\~ у встановлений законом строк [PERSON] не подав заяви\~ до нотаріальної контори про прийняття спадщини, то для отримання свідоцтва про право на спадщину йому необхідно звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Представник заявника просила судовим рішенням установити факт постійного проживання [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] ,\~\~\~ на\~\~\~\~ час\~\~\~\~ відкриття\~\~\~\~ спадщини\~\~\~ за\~\~\~ адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2021 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 09 березня 2022 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України уведено воєнний стан. Відповідно до розпорядження № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року голови Верховного Суду В. Князєва про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану було змінено територіальну підсудність судових справ Носівського районного суду Чернігівської області,\~\~\~ яку\~\~\~\~ відновлено\~\~\~\~ розпорядженням\~ голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22. Судове засідання по справі було призначено на 27 червня 2022 року. Ухвалою суду судове засідання відкладено до 07 липня 2022 року за клопотанням представника заявника. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні\~ підтримала вимоги заяви з підстав, викладених у її змісті, просила заяву задовольнити та установити факт постійного проживання [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, у якій указала, що міська рада просить розглянути справу за відсутності свого представника за наявними в ній матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами. Заявлені вимоги Носівська міська ради визнає, проти задоволення заяви не заперечує. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] дала показання, що\~ заявник [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] , який помер у 2006 році, проживав зі своєю\~\~\~ матір`ю\~\~\~\~ [PERSON] \~\~\~ в\~ одному будинку за адресою: [ADDRESS] . Його мати почувала себе погано, у неї були хворі ноги, вона майже не виходила з будинку, потребувала піклування. У 2016 році мати померла, [PERSON] здійснював її поховання і в даний час доглядає за будинком та земельною ділянкою. У судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] дав показання, що із заявником [PERSON] він знайомий 10 років, оскільки вони сусіди. [PERSON] проживав зі своєю матір`ю\~\~\~\~ [PERSON] \~\~\~ в\~\~\~ одному\~\~\~ будинку\~\~\~ за\~\~\~ адресою: [ADDRESS] , та доглядав за останньою. Коли у 2016 році мати померла, [PERSON] здійснював її поховання, наразі доглядає за будинком. Вислухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 11). За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 41-45). Судом установлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням Носівської державної нотаріальної контори від 18 травня 2022 року № 384/01-16 та\~ інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 39, 40). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з копією свідоцтва про народження (а. с. 12) [PERSON] є сином [PERSON] , а тому в силу ст. 1261 ЦК України він має право на спадкування за законом після її смерті (є спадкоємцем першої черги за законом). Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. У п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] одна, однак із 2015 року з нею проживав син [PERSON] , оскільки [PERSON] у силу віку та стану здоров`я потребувала допомоги та постійного стороннього догляду, які їй надавав [PERSON] . Ці обставини підтверджуються поясненнями заявника, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , сумнівів у достовірності яких суд не має. Отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] уважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Однак, у заявника відсутні документи на підтвердження спільного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, що є перешкодою в отриманні в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до Носівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак заявником пропущено строк для прийняття спадщини після смерті матері. Нотаріус роз`яснив заявникові право на звернення до суду з відповідним позовом, що підтверджується повідомленням завідувача Носівської районної державної\~\~\~\~ нотаріальної\~\~\~\~ контори Л.М. Киреєвої від 30 листопада 2021 року вих. № 1183/01-16 (а. с. 13). Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд уважає, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником права на отримання спадщини після смерті матері [PERSON] . Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] \~\~\~\~ на\~\~\~\~ час\~\~\~\~ відкриття\~\~\~ спадщини в [ADDRESS] підлягає задоволенню. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, адже дозволить йому реалізувати своє право на спадщину після смерті матері. Заявник позбавлений можливості в іншому порядку встановити вищезазначений факт, тому суд ухвалює рішення про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved