Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позовні вимоги тим, що у жовтні 2021 року їй стало відомо про те, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесено постанову від 02.03.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису №23846 від 12.02.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. [PERSON] зазначає, що жодних зобов`язань перед ТОВ «Вердикт Капітал» вона не має та жодних кредитних договорів не укладала. Відповідач не надсилав будь-яких вимог щодо наявності боргу, копій документів згідно яких виникли боргові зобов`язання, копію договору, розрахунок заборгованості. Крім того, вона втратила свій паспорт у травні 2008 року, а виявила це тільки у червні 2008 року і відразу ж звернулася з відповідною заявою. Новий паспорт отримала 17.06.2008 року, а тому не могла укладати будь-яких договорів. На думку\~позивача,\~виконавчий напис\~було вчинено\~з порушенням\~вимог чинного\~законодавства України,\~оскільки приватний\~нотаріус:\~не був\~обізнаний про\~отримання позивачем\~розрахунку заборгованості;\~не перевірив\~правильність виникнення\~боргу та\~нарахованої заборгованості;\~не зазначив\~яким чином\~і на\~яку суму\~заборгованості нараховані\~відсотки,\~а тому\~такий розрахунок\~не є\~безспірним;\~вчинив виконавчий\~напис на\~підставі не\~нотаріально посвідченого\~кредитного договору. Враховуючи викладене вище, [PERSON] змушена була звернутися до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 16.11.2021 року заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] задоволено та забезпечено позов шляхом зупинення стягнення,\~що проводиться\~на підставі\~виконавчого напису\~№23846,\~вчиненого 12.02.2021\~року приватним\~нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Гораєм\~Олегом Станіславовичем,\~що перебуває\~на виконанні\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Малкової Марії\~Вікторівни ВП №64627951 про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 9578,21\~гривень, до ухвалення рішення у справі. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,\~проте її\~представник подав\~до суду\~заяву,\~в якій просив провести\~розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, представником відповідача було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого доводи позивача не заслуговують на увагу. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Крім того, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Також представником відповідача було надіслано суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, яке мотивоване тим, що з витратами на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. представник категорично не погоджується, оскільки з врахуванням середньої заробітної плати в регіоні, в якому працює адвокат позивача, витрати по часу наприклад на половину робочого дня повинні були складати 311,00 грн., але аж ніяк не 6000,00 грн. за справу незначної складності. Також до матеріалів позовної заяви не додано доказів оплати правничої допомоги. Враховуючи викладене, представник просив відмовити [PERSON] у стягненні витрат на правничу допомогу. Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2008 року між ВАТ «Родовід\~Банк» та\~ [PERSON] було\~укладено кредитний\~договір №\~Ск-042-003924/5-2008,\~відповідно до\~якого остання\~отримала кредит\~в розмірі\~4546,88\~грн.\~строком до\~27.05.2009\~року зі\~сплатою 10,00 процентів річних та щомісячної плати за обслуговування кредиту 2,20% від суми виданого кредиту (а.с. 13-15). При цьому, згідно з довідкою СГІРФО Ленінського ВМУ УМВС України у Вінницькій області №8173 від 24.04.2009 року, [PERSON] звернулася до них 06.06.2008 року із заявою про втрату паспорта громадянина України на її ім`я. Після розгляду справи по втраті, [PERSON] отримала інший паспорт [INFO] (а.с. 17). Суд критично ставиться до твердження позивача про те, що жодних кредитних договорів вона не укладала та втратила свій паспорт в травні 2008 року, оскільки вони не підтвердженні жодними належними доказами. Судом встановлено,\~що 12.02.2021\~року приватний\~нотаріус Житомирського\~міського нотаріального\~округу Горай Олег\~Станіславович вчинив\~виконавчий напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 23846,\~яким звернув\~стягнення з\~ [PERSON] ,\~яка є\~боржником за\~кредитним договором\~Ск-042-003924/5-2008\~від 27.05.2008\~року,\~укладеним з\~ПАТ «Родовід\~Банк»,\~правонаступником всіх\~прав та\~обов`язків якого\~на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 23 від 04.07.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість за період з 04.07.2019 року по 27.01.2021 року в розмірі 8928,21 грн., а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна заборгованість боржника становить 9578,21 грн. (а.с. 12). Вказаний виконавчий\~напис перебував\~на примусовому\~виконанні у\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва\~Малкової Марії\~Вікторівни ВП\~№64627951,\~що підтверджується\~постановою про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 02.03.2021 року (а.с. 9). Слід відзначити, що [PERSON] 25.11.2017 року зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 18). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного вище закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року№662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 12.02.2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між ВАТ «Родовід Банк» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. При цьому,\~представлену нотаріусу\~заборгованість не\~можна вважати\~безспірною,\~оскільки судом\~встановлено,\~що позивач\~заперечує факт укладання\~кредитного договору\~з ВАТ «Родовід Банк». Таким чином, грошова вимога стягувача не є безспірною, а також нотаріусом не було перевірено факт направлення та отримання позивачем вимоги, а тому підстави для її стягнення шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса були відсутні. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Встановленні вище обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1362,00 грн. (а.с. 19, 23), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., то вона підлягає задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу позивачем\~наданий витяг\~з договору\~про надання\~правової (правничої)\~допомоги №б/н\~від 25.10.2021\~року (а.с.\~114),\~ордер (а.с.\~6),\~розрахунок суми\~гонорару за\~надану правову допомогу\~від 04.02.2022\~року,\~в якому\~міститься перелік виконаних\~робіт, кількість витрачених адвокатом годин (а.с. 115) та квитанція до прибуткового касового ордера №13 від 25.10.2021 року на суму 6000,00 грн. (а.с. 116). Представником відповідача не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу. Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про надання правової (правничої) допомоги), справа має для позивача важливе значення. Тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, відтак підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved