Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт належності [PERSON] , померлій [INFO] правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на підставі розпорядження голови Радивилівської районної державної адміністрації від 17.08.2007 року, за №290, серії ЯЕ № 229555 від 06.06.2008р., який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на права постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010859400012. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 27.12.2013 року Виконкомом Хотинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку. [PERSON] звернулась із заявою до нотаріуса, щоб оформити право на спадщину, але отримала відмову. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №165/02.31, виданої державним нотаріусом Забожною Л.Л., у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №229555 зазначено, що цей документ виданий [PERSON] , а згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27.12.2013 року померла громадянка [PERSON] . Також, нотаріусом було роз`яснено [PERSON] , що для вирішення зазначеного питання необхідно звернутися до суду. Встановлення факту приналежності Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, в іншому випадку зробити цього заявник не може, що порушує її права. \~ \~ \~ \~Заява поступила до суду 30.06.2022 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Радивилівського районного суду від 05.07. 2022 року, прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні заявник [PERSON] пояснила, що після смерті матері [PERSON] звернулася з заявою до нотаріуса для оформлення спадщини на земельну ділянку, та отримала відмову, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку допущена помилка в прізвищі матері. Представник заінтересованої особи Крупецької сільської ради в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду подав заяву у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] від 14.06.2022 року та про шлюб Серії [NUMBER] від 24.11.2009 року (а.с.10-11). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 27.11.2013 року, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 22 (а.с.7). Згідно державного акту\~на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №229555 від 06.06.2008р. [PERSON] , жителька с.Полуничне, Радивилівського району являється власником земельної ділянки загальної площею 2,80 га на території Хотинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8). Після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Забожної Л.Л. для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті матері, на що отримала відмову, оскільки, є розбіжності між прізвищем матері, зазначеному у державному акті на право власності на земельну ділянку та свідоцтвом про смерть, а саме прізвище в державному акті зазначено як [PERSON] , а в свідоцтві про смерть - [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №229555 від 06.06.2008р. належить померлій [PERSON] ,\~так як всі дані, які ідентифікують особу, зокрема її ім`я та по-батькові збігаються . Таким чином, судом встановлено, що при видачі\~\~ [PERSON] , померлій [INFO] правовстановлюючого документу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №229555 від 06.06.2008р., було допущено помилку у зазначенні прізвища, а саме зазначено невірне прізвище [PERSON] , яка підлягає виправленню в судовому порядку шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого законом права на спадщину, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища спадкодавця у державному акті на право власності на земельну ділянку, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved