Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

31 березня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому просив: - зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 травня 2016 року з ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач мотивував свої вимоги тим, що з відповідачкою [PERSON] він зареєстрував шлюб 27 травня 2006 року в Кустоловській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис №1. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 травня 2016 року шлюб між стронами розірвано. Вказав, що за рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08.12.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 29 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що за рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2021 року до досягнення нею повноліття. Зауважив, що на час ухвалення рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08.12.2016 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] він працював. Зазначив, що його матеріальний стан змінився, оскільки він на даний час не працює і з нього стягнуто аліменти на утримання доньки. З огляду на це вважав за необхідне зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина [PERSON] , [INFO] з ј частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 37). Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 82). Представник позивача адвокат Євтухова Т.Д. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи (а.с.61-62, 70-71, 80-81). Ухвалою суду від 01.08.2022 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2016 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 29 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 04.01.2017 (а.с. 14-15). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2021 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , жительки [ADDRESS] , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2021 року до досягнення нею повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили 01.02.2022 (а.с. 16-18). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. За правилами статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Водночас, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, як на підставу своїх позовних вимог позивач посилався на погіршення його матеріального стану, що обумовлено: - ухваленням рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2021 року, яким стягнуто з нього на користь дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів мого заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2021 року до досягнення нею повноліття (а.с. 16-18); - звільненням з місця роботи та перебуванням на обліку в центрі зайнятості; - відсутністю власного житла. Водночас, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його матеріального становища у зв`язку із стягненням аліментів на утримання [PERSON] та з огляду на відсутність власного житла. Між тим, встановлено, що позивач є працездатним, працює у ТОВ «Чиста Криниця», отримує дохід, про що надав до суду відповідні докази: довідку про доходи (а.с. 51) та копію трудової книжки (а.с. 48-50). Крім того, позивачем було надано до суду копію виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 1923, відповідно до якої він проходив лікування у хірургічному відділенні КП «Перша міська клінічна лікарня». Водночас, наданий документ, на переконання суду жодним чином не доводить погіршення матеріального становища позивача. Таким чином, суд вважає недоведеними матеріалами справи обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed