Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12.03.2021 року за реєстраційним № 17656, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В, про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на адресу ТОВ «АРТ-Флекс» за місцем роботи позивача надійшла постанова приватного виконавця Сидорук Л.В. від 10.08.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену в рамках виконавчого провадження № 66300395. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису вчиненого 12.03.2021 року приватним нотаріусом Броварського районного округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 17656. Позивач зазначає, що виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки нотаріусом було порушено вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було отримано первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, а тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Нотаріусом не було враховано та перевірено факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» одноособово та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Також позивач вказує, що між сторонами існував та існує невирішений спар щодо наявної заборгованості. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27.09.2021 року цивільну справу № 372/3647/21 передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. 21 січня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання та витребувано від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» копію договору № 662098685 від 19.04.2020 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Сторони та треті особи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Позивачем до суду подавалася заява про розгляд справи без його участі. Третьою особою приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. до суду подано заяву № 274 від 04.07.2022 року в якій просить провести розгляд справи у її відсутності. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Згідно норми ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно положень частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17656, за яким з позивача [PERSON] (у виконавчому написі зазначено прізвище - [PERSON] ) звернено стягнення за Кредитним договором 662098685 від 19 квітня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 95 від 25.08.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ідентифікаційний код ЄДРПОУ 42254696 (далі - виконавчий напис, а.с. 11). За виконавчим написом стягнуто заборгованість за період з 29.01.2021 року по 27.02.2021 року, сума заборгованості становить 12 558,92 грн., що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4 499,60 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8 059,32 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 1 200,00 грн. Загальна сума до стягнення становить 13 758 грн. 92 коп. На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. від 12.03.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 17656, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрито виконавче провадження № 66300395. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 12.03.2021 року убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалася ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення спірного виконавчого напису 30.03.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Вказані правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вирішенні спору суд також враховує правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17, відповідно яких для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. За таких обставин, приватний нотаріус, не мала права вчиняти виконавчий напис на підставі пункту 2 Переліку, який визнано незаконним та нечинним на час вчинення нотаріальних дій. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому, враховуючи предмет спору, суд приходить до висновку про задоволення позову. Позивачем було сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 908 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в дохід держави за подачу позовної заяви у розмірі 908 грн. В частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4 200 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду між ТОВ «Дніпровський центр правового захисту», як виконавцем, та [PERSON] , як замовником, укладено Договір № 19082102 про надання правової допомоги/юридичних послуг. Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору, Виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, поіменно в переліку послуг, визначених в п. 1.2 цього Договору, а Замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надання послуги. Перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: позов до суду. Згідно п. 3.1. договору, розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п. 1.2 цього Договору, становить 4 200 грн. і виплачується Замовником в такі строки до 19.08.2021 року. В матеріалах справи наявний Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги № 19082102, який містить перелік виконаних робіт, зокрема подачу позову до суду, на суму 4 200 грн., підписаний виконавцем та замовником (а.с. 6). Крім того, до матеріалів справи долучено копію квитанції № 9242-6416-6142-8435 від 23.08.2021 року про оплату послуг за договором № 19082102 про надання правової допомоги [PERSON] на суму 4 200 грн. (а.с. 7). Разом з тим суд вважає, що понесені позивачем витрати у розмірі 4 200 грн. не можуть бути стягнуті з відповідача як витрати на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного. Як зазначено у вищевказаній ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи підлягають витрати на правничу допомогу адвоката. Верховний Суд у постанові від 23.06.2022 року по справі № 375/275/20 зазначив, що у частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. В свою чергу, матеріали справи не містять доказів того, що правнича допомога позивачу надавалася саме адвокатом, що давало б можливість віднести понесені позивачем витрати до витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved