Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради про визнання права власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до її свідоцтва про народження, вона народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 27 від 17.10.1970 року. Шлюб [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований 20.12.1991 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014954998 від 21.01.2015 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14.01.2015 року шлюб між чоловіком [PERSON] та позивачем [PERSON] , було розірвано 15.12.2009 року. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті батька позивача, залишилася спадщина, яка складається з: земельної ділянки площею 3, 72 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на землю серії Р1 № 474373, виданого 02.09.2001 року. Окрім позивача інших спадкоємців немає. Після смерті батька, вона, як спадкоємець за законом, звернулась до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, при перевірці документів, нотаріусом було з`ясовано, що оригінал Державного акту було втрачено, у зв`язку з чим, їй було рекомендовано звернутися до суду. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] земельної ділянки площею 3, 72 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -визнати за позивачем, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 3, 72 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача,\~Кілійської міськоїради Кілійського району Одеської області, в підготовче судове засідання\~ не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.12.1975 року с. Старі Трояни Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 27 від 17.10.1970 року, /а. с. 12/. Шлюб [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований 20.12.1991 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014954998 від 21.01.2015 року, /а. с. 15/. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області встановлено, що шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] , було розірвано 15.12.2009 року, актовий запис № 157 від 15.12.2009 року, /а. с. 14/. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 474373, виданого 02.09.2001 року встановлено, що [PERSON] , який проживає в с. Старі Трояни на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 01 вересня 2000 року № 118/В, передано у приватну власність земельну ділянку площею 3, 72 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2468, /а. с. 9/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 461 від 14.08.2014 року, /а. с. 16/. 10.02.2015 року за вх. № 55 [PERSON] звернулась до Кілійської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , /а. с. 28/. 10.02.2015 року за вх. № 56 [PERSON] звернулася до Кілійської районної державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини, після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , /а. с. 29/. Відповідно до довідки виконавчого комітету Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області за вих. № 626 від 16.12.2014 року, встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1942 року до дня смерті. На день його смерті за вказаною адресою постійно були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1942 року народження дружина, /а. с. 32/. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за ол захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 315 ЦПК України,\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зважаючи на\~встановлені з\~досліджених доказів\~обставини справи,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~вимоги позивача,\~щодо встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] земельної ділянки площею 3, 72 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії Р1 № 474373, виданого 02.09.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2468. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved