Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 19 липня 2016 року у справі №358/812/16-ц шлюб між ним і відповідачкою, було розірвано. Під час шлюбу, [INFO] , у них народились діти: [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області 06 жовтня 2009 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області 18 березня 2014 року, юридичне місце проживання яких після розлучення не визначалось, втім фактично вони залишилась із матір`ю. Проте, у зв`язку з постійними непорозуміннями та напруженими відносинами між відповідачем та неповнолітніми дітьми, вони, у вересні 2020 року, були змушені переїхати за адресою його (позивача) реєстрації в результаті чого проживали з ним протягом року та перебували виключно на його утриманні, відповідачка жодного разу не відвідувала їх, не переймалась їхніми справами, здоров`ям та не вчиняла будь-які способи налагодити зв`язок із дітьми. Лише у жовтні 2021 року вона з`явилась та використавши в своїх інтересах вік сина, шляхом обману забрала дитину до себе та не віддає, аргументуючи свої дії тим, що діти мають жити із матір`ю. Вона також хоче забрати й старшу дочку, але враховуючи її вік, дитина розуміє справжні наміри матері та категорично відмовляється з нею спілкуватись, тим більше проживати разом. Факт того, що дочка дійсно проживає з ним підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання. За період всього спільного проживання обох дітей з ним, вони регулярно відвідували навчальний заклад, а саме Богуславський академічний ліцей №1 Богуславської міської ради Київської області, а дочка й зараз продовжує навчання там, згідно довідки №303 від 22.10.2021 р., яка також підтверджує повну відсутність відповідачки у шкільному житті дітей. У квартирі, де вони проживають, дочка має власну кімнату, забезпечена одягом, продуктами харчування, необхідними речами для навчання та дозвілля. Також між дочкою та його теперішньою цивільною дружиною склались теплі відносини, як між рідними, оскільки остання виконує всі батьківські обов`язки стосовно дочки на відміну від її біологічної матері, яка протягом останнього року не зв`язувалась із дитиною, а з`явилась лише після усвідомлення небезпеки залишитись без сплачених ним аліментів. Ці факти підтверджують відсутність у відповідачки материнського інстинкту та нездатності надати належне виховання дитині. Позивач зазначає, що він із теперішньою дружиною ні спиртні напої, ні будь-які інші заборонені речовини, не вживають, мають стабільний дохід для забезпечення дітей необхідним. Оскільки саме він постійно піклується про дочку, має змогу забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатись вихованням дитини, піклується про стан її здоров`я, вважає, що встановлення місця проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з ним повністю відповідає її інтересам. Посилаючись на положення ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 164 - 166 СК України позивач просить задовольнити вимоги. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі і не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України судову повістку відповідачці було надіслано за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 02.02.2022 вбачається, що місце проживання відповідачки [PERSON] , [INFO] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що адресовані відповідачу повістки про виклик до суду повернуті з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Тобто відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце судового засідання згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини неявки та у встановлений судом строк не надіслала відзив на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, а також зазначила, що вона підтримує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Богуславської міської ради, згідно якого визнано за доцільне визначити місце проживання\~ малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , що буде відповідати інтересам дитини. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який між ним\~ розірвано рішенням Богуславського районного суду Київської області №358/812/16-ц від 19 липня 2016 року (а.с. 12). Під час перебування у шлюбі\~ у них народилися діти: дочка [PERSON] та син [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 165, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 41, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Після того як сторони припинили своє спільне проживання, діти - [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати з батьком. На даний час малолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] і ця обставина позивачем не оспорюється. Малолітня [PERSON] на даний час проживає з батьком [PERSON] , та\~ навчається у 1- Б класі Богуславський академічний ліцей №1 Богуславської міської ради Київської області, що підтверджується довідкою №303 від 22.10.2021. Також матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , від 03.05.2022 позивач 03 травня 2022 року одружився із [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) вчинено відповідний актовий запис № 612. (а.с. 61). Відповідно до акту обстеження житлово побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що в даній квартирі проживають: орендар [PERSON] , [PERSON] з дітьми: [PERSON] , [PERSON] . Також, комісія в складі депутата Богуславської міської ради в присутності свідків підтверджує факт, що діти [PERSON] від першого шлюбу: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , починаючи з вересня 2020 року проживають з батьком, за вказаною адресою спільно однією сім`єю. В жовтні 2021 року [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] забрала проживати до себе (а.с. 14). За місцем проживання позивача, у квартирі, де проживає дитина,\~ остання має власну кімнату, забезпечена одягом, продуктами харчування, необхідними речами для навчання та дозвілля. Позивач батько дитини піклується про виховання дочки, її загальний розвиток та стан здоров`я. Дані факти підтверджуються\~ актом обстеження умов проживання №14 від 10.05.2022 та показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] наданими в судовому засіданні. За письмовими поясненнями позивача викладених в позовні заяві, мати дитини, залишила проживати дочку [PERSON] спільно з батьком, однак з часом почала заперечувати щодо спільного проживання дитини зі позивачем. Постійно вказує, що має намір забрати доньку з собою. В той час, як дитина не бажає залишати місце проживання з батьком, змінювати школу і хоче проживати саме із батьком, оскільки у неї в квартирі є всі необхідні умови для проживання, налагоджені добрі відносини з батьком. З цього вбачається, що між батьками виник спір з приводу визначення остаточного місця проживання дитини. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини суд враховує наступні положення чинного законодавства України та Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьками та дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3 ст. 160 СК України). На час подання позову [PERSON] виповнилося дванадцять років. Частинами 1, 2 ст. 161 СК України, передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Згідно ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 того ж Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Виходячи з аналізу вказаних правових норм, для розлучення малолітньої дитини з матір`ю мають бути встановлені виняткові обставини, які визначені у ч. 2 ст. 161 СК України. Наявні у справі докази дозволяють встановити, що батько малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерела існування, він створив всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Даних і доказів про умови і місце проживання матері дитини, наявності за її місцем проживання належним умов для проживання і розвитку дитини, суду не надано. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області від 19 травня 2022 року, орган опіки та піклування вважає на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , бесід з дитиною [PERSON] та батьком дитини враховуючи інтереси малолітньої дитини, зробив висновок про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] . В судовому засіданні малолітня [PERSON] висловила своє бажання проживати разом із батьком [PERSON] . З врахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, суд вважає, що винятковими обставинами, які перешкоджають залишенню дитини з матір`ю є саме бажання дитини проживати спільно з батьком за належними умовами для її існування та розвитку, та відсутність доказів про наявність таких належних умов у матері. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивач відповідно до положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, суд в силу положень статті 141 ЦПК України приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору на користь держави із відповідачки, що становить 992 гривень 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved