Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

До Олевського районного суду Житомирської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, яка мотивована тим, що 21.02.2017 року він з відповідачем уклали усний договір про надання послуг, а саме: поставку лако-фарбового матеріалу на загальну суму в розмірі 6000,00 (шість тисяч) доларів США, що еквівалентно становило 163200,00 грн. Відповідач запропонував позивачу сплати суму в якості авансу 3000,00 (три тисячі) доларів США, що еквівалентно становило на 21.02.2017 року - 81600,00 грн., а решту коштів виплати по закіннчення виконання робіт, на що позивач погодився, про що було складено розписку, в якій відповідач взяв на себе зобов`язання в термін 6 місяців доставити матеріали. У визначений строк відповідачем лако-фарбові матеріали не доставлені і кошти в сумі 3000,00 (три тисячі) доларів США не повернуті, від спілкування з позивачем ухиляється. Також позивач просить стягнути всі понесенні витрати. Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 24 травня 2022 року відкрите спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Возний М.В.\~\~змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 23 червня 2022 року по усному договору про надання послуг від 21.02.2017 року в загальному розмірі 3000,00 доларів США, який за офіційним курсом НБУ еквівалентно становить 87764,70 грн. Вказана заява прийнята до розгляду. Правом подання відзиву відповідач не скористався. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися в порядку визначеному чинним законодавством, однак представник позивача надав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, відповідно до норм чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов відповідач не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно ч. 2 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 906 ЦК України передбачена відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг - «Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили». Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон), підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону «Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим». Судом встановлено, що 21.02.2017 року між\~\~ [PERSON] та [PERSON] укладений усний договір про надання послуг, а саме: поставка лако-фарбового матеріалу. Відповідно до умов даного договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність суму у виді авансу кошти в розмірі 3000,00 доларів США, що еквівалентно становило на 21.02.2017 року - 81600,00 грн. на придбання матеріалу. Відповідач зобов`язався на протязі 6 місяців доставити товар на вказану суму. На протязі 39 місяців відповідач користувався коштами позивача, роботу не виконав, лако-фарбові матеріали не доставив та кошти в сумі 3000,00 тисячі доларів США не повернув. 07 липня 2020 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з претензійним листом, яким вимагав повернути мені отримані кошти в сумі 3 000,00 доларів США, але ні коштів, ні відповіді на лист позивач не отримав. Відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 28.07.2020 рік, 100 доларів США коштував 27,7571 гривень. Таким чином 3000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент подачі позовної заяви до суду еквівалентно 83271 гривень 30 копійок. Станом на 23.06.2022 року, відповідач кошти в сумі 3000,00 доларів США позивачу не повернув. В зв`язку з тим, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 23.06.2022 рік, 100 доларів США коштує 29,2549 гривень. Таким чином 3000, 00 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 23.06.2022 року, еквівалентно 87764 гривень 70 копійок. Відповідно до частин першої-четвертої\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена у ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Судом встановлено, що вищевказана розписка від 21.02.2017 року містить в собі інформацію щодо отримання авансу [PERSON] в сумі 3000,00 доларів США або 81600,00 грн., в якій він зобов`язується поставити товар на протязі 6 місяців. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Аналізуючи вищевказаному норму чинного ЦК України, суд вважає, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Відповідно до\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3\~статті 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів,експертів та проведення експертиз. За правилами ч.1,2\~ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч.1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Статтею 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (п. 8 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України). Враховуючи зазначені положення законодавства, суд вважає, що позивач у справі належним чином документально підтвердив витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 гривень, а саме: договором про надання правової допомоги від 22.05.2020 № 08/20 Відповідно до договору про надання правової допомоги від 22 травня 2022 року, адвокат Возний М.В. надав [PERSON] , а останній прийняв правову допомогу щодо складання від його імені заяв у цивільній справі та представляти інтереси в суді за кошти у сумі 2500,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2500,00 грн. в рахунок відшкодування коштів за правову допомогу надану позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved