Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачка 10.02.2022 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач є колишнім чоловіком її дочки, який зареєстрований у належному їй з дочкою на праві спільної часткової власності будинковолодінні [ADDRESS] . Шлюб між дочкою позивачки та відповідачем розірвано на підставі рішення Тисменицького районного суду від 10.02.2020 р. Ще до розірвання шлюбу відповідач покинув будинок, його фактичне місце проживання невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, унеможливлює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачка у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила задоволити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала і просила задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. \~ \~ \~ \~Встановлено, що спірне будинковолодіння [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] та третій особі [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування за реєстровим № 1-1204 від 31.12.2004 р. (а.с.9-10). Право власності позивачки та її дочки на будинковолодіння належно зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 26.01.2005 р., що підтверджується відповідними витягами (а.с.72-73). У спірному будинковолодінні зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується витягом № 1735/1.6-04/12.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ЦНАП Лисецької селищної ради (а.с.5) та довідкою УДМС України в Івано-Франківській області про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.19). Відповідач є колишнім зятем позивачки та колишнім чоловіком третьої особи, що підтверджується рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2020 р. про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , яке набрало законної сили, засвідчена копія якого міститься на а.с.74. Відповідач після розірвання шлюбу не проживає у спірному будинковолодінні без поважних причин більше одного року, фактичне місце проживання його невідоме. Обставина щодо непроживання відповідача у спірному будинковолодінні підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації (а.с.8), поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с.58-61). При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання за вказаною\~адресою, що\~порушує права\~та інтереси\~позивачки як\~власника житла,створює\~їй перешкоди\~у користуванні\~своїм майном. Згідно вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма ст.391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16. Ця правова позиція залишилась незмінною у практиці Верховного Суду та враховується судом у рамках розгляду даної справи згідно ч.4 ст.263 ЦПК України. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до задоволення. Згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача слід стягнути у користь позивачки 992,40 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.3). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, відповідно до ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved