Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 19.07.1990 року він був взятий на квартирний облік при військовій частині, однак Комісією з контролю за забезпеченням житлом в гарнізонах Збройних Сил України було вирішено перенести дату його перебування на квартирному обліку з 19.07.1990 року на 29.06.1993 року із складом сім`ї три особи: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Важає рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] не законним. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд: визнати протиправними дії військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України в особі її житлової комісії щодо перенесення дати перебування на квартирному обліку старшого прапорщика запасу [PERSON] з 19.07.1990 року на 29.06.1993 рокі зі складом сім`ї три особи та скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 24.12.2020 року, оформлене протоколом № 27 в частині, що стосується [PERSON] ; зобов`язати військову частину [NUMBER] Міністерства оборони України в особі житлової комісії Вінницького гарнізону поновити старшого прапорщика запасу [PERSON] на квартирному обліку у Вінницькому гарнізоні для забезпечення житлом в порядку загальної черги з 19.07.1990 року, у списку осіб загальної черги зі складом сім`ї три особи ( [PERSON] , його дружина [PERSON] та син [PERSON] ). 03.11.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с. 46). Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що житлова комісія військової частини [NUMBER] (м. Вінниця) зняла з черги квартирного обліку [PERSON] лише при військовій частині [NUMBER], але на загальній черзі у Вінницькому гарнізоні [PERSON] не знімався і по даний час перебуває на черзі квартирного обліку у Вінницькому гарнізоні. Тому позовна вимога [PERSON] щодо поновлення його у черзі на квартирному обліку у Вінницькому гарнізоні є такою, яку виконати не являється можливим, оскільки з даної черги останнього ніхто не знімав. Наразі діюча житлова комісія військової частини [NUMBER] не має повноважень та будь-яких підстав для поновлення на черзі при військовій частині [NUMBER] [PERSON] , оскільки він знаходиться на загальній черзі у Вінницькому гарнізоні, до якого військова частина [NUMBER], на даний час, не має жодного відношення, при цьому питання щодо постановки [PERSON] на чергу квартирного обліку вже було вирішено наказом начальника Вінницького гарнізону, яким останній наказує зарахувати на облік [PERSON] до [INFO]. Окрім того, просять залучити до участі у справі третіх осіб - КЕВ м. Вінниці та Військову частину [NUMBER] (а.с. 50-51). У відповіді на відзив (а.с. 57-59) позивач зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів, що військова частина [NUMBER] наразі не дислокується в м. Вінниця. Окрім того, підрозділ Військової частини [NUMBER] в м. Вінниці не був окремою юридичною особою, тому військова частина [NUMBER] є належним відповідачем по справі; просить залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предсета спору, - [INFO]. Військовою частиною [NUMBER] подано заперечення на відзив, у якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю в повному обсязі. Зазначили, що [PERSON] було зараховано на квартирний облік до [INFO], а також, що наразі діюча житлова комісія військової частини [NUMBER] не має повноважень та будь-яких підстав для поновлення на черзі при військовій частині [NUMBER] [PERSON] ; вважають, що Військова частина [NUMBER] являється неналежним відповідачем у справі, оскільки виконати вимогу [PERSON] щодо поновлення його в черзі на квартирному обліку у Вінницькому гарнізоні територіально не можливо. Ухвалою суду від 13.01.2022 року здійснено перехід зі спрощеного провадження без виклику сторін у загальне провадження (а.с. 74а). Ухвалою суду від 10.05.2022 року залучено Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця та [INFO] до участі у справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 110-111). У письмових поясненнях (а.с. 130-132) представник КЕВ м. Вінниця вважає, що позов в частині визнання протиправними дії військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України в особі її житлової комісії щодо перенесення дати перебування на квартирному обліку є передчасним. Дії відповідача щодо перенесення дати перебування на квартирному обліку були вчинені на підставі рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України, яке для нього є обов`язковим. Вказана обставина визнається сторонами у справі. З огляд у на зазначене, вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим; просить відмовити у його задоволенні. Представником [INFO] подано письмові пояснення (а.с. 139-140). У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Надали пояснення аналогічні з викладеними обставинами у позовній заяві та відповіді на відзив; просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача заперечувала з приводу задоволення позовних вимог; надала пояснення аналогічні з відзивом на позовну заяву та письмових заперечень. Представники третіх осіб просили відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх поданими суду доказами в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення виходячи з наступних підстав. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Судом встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем, звільненим з військової служби в запас, учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , яке видане 21.01.1998 року та витягом з наказу (а.с. 8, 14). З витягу із послужного списку старшого прапорщика [PERSON] № 12/1/81 від 20.02.2020 встановлено, що останній на військову службу призваний 18.04.1979 року Вінницьким РВК Вінницької області; 29.12.2004 року звільнений з військової служби у запас за пунктом 63, підпунктом «В» (за станом здоров`я) у зв`язку з реформуванням ЗС України. Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Згідно з частинами першою, четвертою статтею 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). За частиною другою статті 46 ЖК УРСР громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Відповідно до виписки з протоколу № 17 житлової комісії військової частини [NUMBER] від 19.07.1990 року [PERSON] у складі з 3-х чоловік поставлено на квартирний облік з 19.07.1990 року (а.с. 11). З довідки № 118 від 03.08.1990 року (а.с. 12) вбачається, що [PERSON] перебував на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] з 19.07.1990 року; проживав у 2-х у двохкімнатній (29 кв м) квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 12, 1/241 від 19.09.2018 року (а.с. 13) старший прапорщик [PERSON] , старшина розвідувальної роти окремого розвідувального батальйону, звільнений з займаної посади, виключений із списків особового складу Збройних Сил Російської Федерації та відряджений у розпорядження Міністра Оборони України. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 17.09.2011 року у справі № 2-984/2011 зобов`язано житлову комісію військової частини [NUMBER] зарахувати [PERSON] у загальний термін перебування на квартирному обліку період перебування на квартирному обліку за попередніми місцями служби в інших гарнізонах з 19.07.1990 року та поновити його у списках загальної черги військової частини [NUMBER] з 19.07.1990 року (а.с. 15-16). Відповідно до витягу із протоколу № 46 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 14.07.2011 року (а.с. 17) зараховано [PERSON] в загальну чергу перебування на квартирному обліку в період перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби в інших гарнізонах з 19.07.1990 року та поновлено його у загальній черзі військової частини [NUMBER] з 19.07.1990 року. Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] (м. Вінниця) № 27 від 24.12.2020 року (а.с. 9) перенесено дату перебування на квартирному обліку старшого прапорщика запасу [PERSON] , з 19.07.1990 року на 29.06.1993 року, із складом сім`ї 3 (три) особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] (м. Вінниця) знято з черги старшого прапорщика [PERSON] , у зв`язку з реорганізацією в/ч [NUMBER] та переходу її в підпорядкування до в/ч [NUMBER] (а.с. 54). Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд враховує наступне. Держава Україна гарантує право громадян на житло та захист від незаконного позбавлення житла (ст. 47 Конституції України). Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами. Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей, визначає Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі - Порядок). Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Пунктом 4 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 передбачено, що центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення, Держспецтрансслужба та Держспецзв`язок, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом. У пункті 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 24 червня 2004 року № 1865- IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. Відповідно до пункту 26 Порядку № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. Відповідно до пункту 32 вказаного Порядку № 1081 черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). Військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі №487/5835/17, від 01.04.2020 року у справі № 638/5769/18, від 08.04.2020 року у справі №683/2197/18, від 19.05.2020 року у справі №683/2198/18. Позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зокрема, на теперішній час позивач є військовослужбовцем, звільненим з військової служби в запас, перебуває на квартирному обліку, а тому має право на забезпечення житлом. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. При цьому, відповідно до статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційний Суд України також зазначав, що «додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права (ст. 1, ч. 1 ст. 8 Основного Закону України) обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов`язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України» (абз. 8 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 26.12.2011 № 20-рп/2011. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надаючи правову оцінку аргументам відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження обґрунтованості включення позивача в загальну чергу поліпшення житлових умов з 29.06.1993 року. Немотивована бездіяльність обмежує права позивача на забезпечення житлом, гарантовані Конституцією України та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а рішення засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] № 27 від 24.12.20220 року суд вважає необґрунтованим та протиправним. Щодо неналежності відповідача суд зазначає, що позивач звернувся до суду за відновленням своїх житлових прав, гарантованих державою, які були порушені командуванням Військової частини [NUMBER], де останній перебував на обліку. Відтак, Військова частина [NUMBER] є належним відповідачем у справі. Зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved