Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

31 серпня 2020 року Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за отримані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2014 року по 31.07.2020 року в сумі 28\~138, 40 грн. основного боргу, 581,89 грн. 3% річних та 704,83 грн. втрат від інфляції, витрати по справі. 06 травня 2021 року позивачем подано уточнену позовну заяву до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних, в якому просило стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за отримані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2014 року по 31.07.2020 року в сумі 28\~138, 40 грн. основного боргу, 581,89 грн. 3% річних та 704,83 грн. втрат від інфляції, витрати по справі. В обґрунтування\~уточненого позову\~позивач вказав\~на те,\~що КП\~«Кривбасводоканал» є постачальником послуг з питного водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками даної квартири та споживачами послуг з питного водопостачання, які надає КП «Кривбасводоканал».\~У квартирі відповідачів відсутній засіб обліку води, тому нарахування за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення здійснюється за правилами, на кожну зареєстровану особу. Відповідачі знехтували своїм обов`язком споживача в частині своєчасної оплати за отримані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 15.09.2020 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі з викликом сторін. Ухвалою суду від 03.03.2021 року до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] . Ухвалою суду від 16.09.2021 року за клопотанням позивача до участі у справі залучено у якості співвідповідача [PERSON] та у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ». Представник позивача у судовому засіданні уточнені 06.05.2021 року позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала саме на позовних вимогах до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , просила їх задовольнити у повному обсязі, в подальшому подала заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позов подано до неналежних відповідачів та поза межами строку позовної давності. Представник третьої особи ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 13 ЦПК України\~визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено наступне. Згідно Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року комунальне підприємство «Кривбасводоканал» є організацією питного водопостачання основним напрямком діяльності якого є забезпечення споживачів послугами водопостачання та водовідведення вчасно та відповідної якості на підставі укладеного з власником договору та своєчасній оплаті послуг. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII\~(далі - Закон № 2189-VIII) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі - Правила). Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої\~статті 7 Закону № 2189-VIII\~встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Звертаючись до суду, позивач вказав, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] користуються послугами, але не виконують зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Свої зобов`язання відповідачі виконують неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідачів, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги, з якого вбачається, що за період з 01.04.2014 року по 31.07.2020 року заборгованість складає: - 28\~138, 40 грн. сума основного боргу; - 581,89 грн. 3% річних; - 704,83 грн. втрат від інфляції (а.с. 77-79). Згідно\~ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1\~ст. 901 ЦК України). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16). Наявність договірних відносин між сторонами у справі не встановлена, проте, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно із ст. ст.\~322,\~360 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Отже, враховуючи положення ст. ст.\~317,\~322,\~360 ЦК України\~власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц). При зверненні до суду 31.08.2020 року, позивачем пред`явлені ним вимоги мотивовані тим, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг в період з 01.04.2014 року по 31.07.2020 року. Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно Витягу з Державного реєстру правочинів № 10977115 від 02.02.2012 року, [PERSON] та [PERSON] 02.02.2012 року уклали договір дарування квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] та [PERSON] , договір посвідчений Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рисіною С.В. за № 205 (а.с. 29-30). Тобто з 02.02.2012 року відповідач [PERSON] перестав бути співвласником даної квартири, однак залишився бути зареєстрованим в цій квартирі. Як вбачається з договору купівлі-продажу ѕ часток квартири від 27.02.2020 року, посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рисіною С.В. за № 685, 27.02.2020 року [PERSON] , [PERSON] відчужили Товариству з обмеженою відповідальністю «АКСІ-ІНВЕСТ» належні їм на праві приватної спільної часткової власності ѕ частки квартири [ADDRESS] (а.с.54-57). Крім того, 28.02.2020 року між ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» та [PERSON] , [PERSON] укладено договір про врегулювання питання користування квартирою та сплати комунальних послуг за квартиру (а.с.65-66). З даного договору вбачається, що на момент укладання договору (28.02.2020) власниками квартири [ADDRESS] є на ѕ частки ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ», на ј частку є [PERSON] . Відповідно п.3 даного договору, сторони домовились, що з моменту укладення договору (28.02.2020) всі комунальні послуги (опалення, водовідведення та водопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, газу та газопостачання, електроенергії, вивіз сміття, та інші платежі, що можуть виникнути з моменту укладання даного договору) в повному обсязі сплачує ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» Пунктом 4 договору передбачено, що після сплати щомісячних платежів, ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» повинна пере виставити [PERSON] рахунок на компенсацію їй ј вартості оплачених послуг, які та повинна компенсувати протягом 15 календарних днів, оплативши рахунок виставлений ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ». Пунктом 5 договору передбачено, що ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» погоджується сплатити всі наявні заборгованості по комунальним послугам, що надавалися підприємствами, що надають комунальні послуги (опалення, водовідведення та водопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, газу та газопостачання, електроенергії, вивіз сміття, та інші платежі, що можуть виникнути з моменту укладання даного договору) та не були сплачені [PERSON] та [PERSON] на момент укладання договору купівлі-продажу ѕ часток квартири від 27.02.2020 року, але не більше трьох років, тобто заборгованість, що могла виникнути з 27.02.2017 року та не була оплачена станом на 27.02.2020 року. При цьому ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» в разі виникнення заборгованості, вправі вимагати від [PERSON] та [PERSON] надання пояснень та доказів сплати заборгованості за комунальні послуги, які будуть вимагати сплатити підприємства, що надають комунальні послуги і яка виникла станом на 27.02.2020 року. Відповідно до п. 6 співвласники квартири ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» та [PERSON] погоджуються, що реєстрація місця проживання [PERSON] залишається дана квартира до часу придбання останньою власного житла або укладання договору оренди іншого житла, але не більше 5 років з моменту укладання даного договору, але це не дає їй право фактично мешкати в даній квартирі без укладання окремого договору оренди зі ТОВ «АКСІ-ІНВЕСТ» та не є підставою для сплати [PERSON] будь-яких комунальних послуг чи інших платежів, пов`язаних з утриманням даної квартири. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 5 років, діє до 28.02.2025 року. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2\~ст. 48 ЦПК України\~позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом\~ст. 51 ЦПК України\~належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як випливає зі змісту ст. ст.\~51,\~175 ЦПК\~на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень\~ст. 51 ЦПК України\~та з урахуванням ч. 5\~ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1\~ст. 189 ЦПК\~та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8\~постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних. На підставі викладеного, ст. ст.\~509,\~525,\~526,\~610 ЦК України,

Outcome: dismissed