Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

У березні 2022 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] . Вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили спільне проживання. У липні вона звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що має стабільні доходи, житло та створила належні умови для здорового та гармонійного розвитку дитини. Просить визначити місце проживання сина з нею. Ухвалою судді від 01.04.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та доручено органу опіки та піклування надати висновок щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги із зазначених у позові підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що проти визначення місця проживання сина з матір`ю не заперечує і ніколи не заперечував, тому у позові взагалі не було сенсу. Позовні вимоги визнав, подальший розгляд справи просив проводити без його участі, про що надав суду відповідну заяву 05.07.2022 року. Під час розгляду справи, [PERSON] заперечував проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Соколова А.В. про дату розгляду справи повідомлялася належним чином, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, на адресу суду направила клопотання про розгляд справи без її участі. На виконання вимог ухвали судді від 01.04.2022 року направила на адресу суду висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. Суд ураховує вимоги ч. 3 ст. 200 ЦПК України, відповідно до яких за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач позовні вимоги визнав, про що особисто надав суду заяву від 05.07.2022 року. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі фактичні обставини справи: Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Сім`я розпалась, сторони проживають окремо. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 04.07.2022 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 84-85). Згідно судового наказу від 31.01.2022 року (справа № 524/276/22) з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . [INFO] (а.с. 27). Син сторін зареєстрований та проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 844 від 30.06.2022 року, малолітній [PERSON] проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . 19.05.2022 року спеціалістами служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було здійснено обстеження умов проживання дитини: квартира з усіма комунальними зручностями, складається з 3-х кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати. Умови проживання добрі, у квартирі чисто та затишно. У наявності є необхідні меблі, побутова техніка, речі повсякденного користування, продукти харчування. Санітарно-гігієнічні умови задовільні, для дитини передбачена окрема кімната, в якій створені всі умови для відпочинку та повноцінного розвитку. У наявності дитячий одяг, взуття, іграшки, засоби гігієни та інші речі дитини (а.с. 78-82 висновок органу опіки та піклування). 04.05.2022 року фахівцями Кременчуцького міського центру соціальних служб з метою складання потреб сімей/осіб був відвідний батько [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . За результатами оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] з`ясовано, що батько спроможний виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Складних життєвих обставин не виявлено. [PERSON] не рекомендований на облік сімей/осіб, які опинилися у складних життєвих обставинах, Кременчуцького міського центру соціальних служб. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Комісія врахувала надані документи та вирішила за доцільне визначити місце проживання [PERSON] разом з матір`ю. [PERSON] має усі необхідні умови для проживання дитини та її нормального гармонійного розвитку; позивач не перешкоджає спілкуванню відповідача з дитиною. Вирішую позовні вимоги, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини врегульовані нормами Сімейного Кодексу України. Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Суд пересвідчився у тому, що дитина наразі проживає з матір`ю, яка належно турбується про нього. Суд ураховує заяву відповідача від 05.07.2022 року про визнання позовних вимог в повному обсязі. З урахуванням таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Стаття 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрати слід ураховувати: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач заявила про стягнення судових витрат у позовній заяві (а.с. 1-5). До позову позивач долучила: - копію договору про надання правової допомоги від 09.03.2022 року (а.с. 47-48), - копію додаткової угоди № 1 від 09.03.2022 року (а.с. 49), - копію квитанції № 03_/09 від 09.03.2022 року (а.с. 50). Відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу у такому розмірі, вважав суму 10\~000 грн 00 коп. неспівмірною зі складність справи. Просив суд урахувати, що він проти позову не заперечував. Суд, ураховує поведінку відповідача у підготовче судове засідання з`явився, не затягував розгляд справи, пояснив, що не заперечував проти визначення проживання дитини з матір`ю. Розглянута справа не є складною, не потребувала від правника значних зусиль та часу. Сума сплачених судових витрат 10\~000 грн. 00 коп., є неспівмірною із сумою заявлених і задоволених вимог. За викладених обставин, ураховуючи складність справи, усталену практику, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2\~500 грн 00 коп. Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. та 2\~500 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved