Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить: визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] , за адресою її проживання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони по справі знаходились у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2010 року по 10.07.2014 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова у справі № 642/4755/14 від 10 липня 2014 року. Від даного шлюбу позивач та відповідач мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу виховання дитини повністю було покладене на позивача. Відповідач життям дитини не цікавився, ніякої фінансової або моральної допомоги їм з сином не надавав, у вихованні та духовному розвитку участі не приймав. Тривалий час після розірвання шлюбу дитина проживала разом із дідом та бабою по лінії батька, [PERSON] та [PERSON] , які займалися вихованням та навчанням дитини. В лютому 2019 року позивачу стало відомо, що відповідач звернувся до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради для визначення місця проживання сина разом із батьком. В березні 2019 року позивач дізналась про ухвалення Комісією у справах дітей рішення про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком, з яким позивач не погоджується та вважає незаконним. Позивач із самого дитинства самостійно піклується про дитину, самостійно матеріально її забезпечує, всі витрати, пов`язані із купівлею одягу, матеріальним забезпеченням дитини та витрати на навчання дитини повністю покладені на позивача. Позивач також посилається на те, що син дуже прив`язаний до неї, йому подобається жити з нею, у неї є можливість культурного розвитку дитини через наявність культурно-масових закладів біля її дому. Як зазначає позивач, проживання сина разом з нею відповідає інтересам дитини. Вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання тощо (том № 1 а.с. 1-8). 25 червня 2019 року відповідач, [PERSON] ,через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова подав відзив на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити (том № 1 а.с. 53-60). Також 25 червня 2019 року від відповідача, [PERSON] ,через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова, надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, в якому відповідач просить: визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] (том № 1 а.с. 65-70). Зустрічний позов [PERSON] обґрунтовано наступним.05.08.2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб. [INFO] від даного шлюбу народився син, [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10.07.2014 року у справі № 642/4755/14 шлюб було розірвано. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з 2012 року, сторони проживають окремо один від одного. Дитина проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] .Причиною припинення шлюбних відносин між сторонами стала аморальна поведінка позивача [PERSON] , яка вела аморальний спосіб життя, зустрічалася з багатьма чоловіками та жінками для інтимних стосунків, займалася чорною магією, підтримувала та пропагандувала фашистські погляди та відмовлялась здійснювати належний догляд за дитиною. Протягом всього часу після фактичного припинення шлюбних відносин, починаючи з 2012 року по теперішній час, [PERSON] ніколи постійно не проживав з матір`ю, в тому числі і у зв`язку з відсутністю в неї бажання виховувати дитину. Позивач [PERSON] 2-3 рази на місяць приїздила до сина, щоб побачити його на декілька годин. Матеріально дитину ніколи не забезпечувала. Станом здоров`я та розвитком дитини не цікавилась. Періодичні зустрічі та спілкування з матір`ю негативно впливали на психологічний та фізичний стан дитини - після зустрічей з матір`ю [PERSON] повертався додому весь розрисований хною та йодом, по тілу та обличчю дитини були нанесені певні символи (руни, свастики), розповідав що в них з мамою є свої особливі боги, вони грають у різні ігри, наприклад «вбий себе», він часто плакав після таких «побачень» з матір`ю, качався по полу та кричав що «хоче вбити себе», «не хоче жити», «помре» тощо. Як вказує відповідач, позивач [PERSON] не може забезпечити належні умови для проживання дитини - вона не має у власності житла, в неї відсутні доходи, вона ніколи ніде не працювала та не працює. Психологічний стан позивача [PERSON] є нестабільним, в 2018 році [PERSON] намагалась покінчити життя самогубством шляхом перерізання собі вен. Позивач [PERSON] заперечувала проти того, щоб дитина проживала разом із батьком, [PERSON] , погоджувалась тільки на те, щоб син проживав у баби і діда по лінії батька, з якими він і проживав до квітня 2019 року. Протягом всього часу проживання дитини разом з батьками відповідача, останній кожного дня приїжджав до сина, цікавився у батьків станом його здоров`я, результатами у навчанні, супроводжував сина до школи та до різних гуртків і секцій. Відповідач матеріально підтримував своїх батьків та надавав їм матеріальну допомогу на утримання сина. В січні 2019 року [PERSON] звернувся до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради із заявою про визначення місця проживання дитини із батьком. Оскільки мати дитини весь час проти цього заперечувала, але фактично із [PERSON] ніколи не проживала. Після прийняття та набрання законної сили рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 148 від 27.03.2019 року, яким визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , останній забрав дитину до себе та з квітня 2019 року по теперішній час [PERSON] проживає та зареєстрований разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] має самостійний дохід, комфортне власне житло, в якому він проживає із сином, позитивно характеризується за місцем проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, весь час піклується та матеріально утримує сина самостійно, самостійно займається вихованням [PERSON] , здійснює догляд за його станом здоров`я, фізичним, духовним, моральним розвитком,дитина звикла проживати разом з батьком, ніколи фактично не проживала разом із матір`ю, та бажає в подальшому проживати разом із батьком, отже визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] , буде відповідати якнайкращим інтересам даної дитини. 14 серпня 2019 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] про визначення місця проживання дитини (том № 1 а.с.239-243). У відповіді на відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] заперечує свою причетність до фотознімків, які долучені відповідачем до матеріалів справи на підтвердження аморального способу життя позивача, та вважає, що такі фотознімки не можуть бути враховані судом як докази, оскільки не відповідають вимогам, встановленим ЦПК України, їх походження невідоме, а зв`язок цих фотознімків з нею ніяк не простежується. [PERSON] посилається також на те, що факт ведення нею аморальної поведінки та не прийняття участі у вихованні дитини спростовується характеристикою з її місця проживання та поясненнями сусідів, а також показами свідків. [PERSON] вказує на те, що відповідач [PERSON] перешкоджає їй бачитися та спілкуватися із сином, залякує її, зловживає спиртними напоями, що можуть підтвердити свідки з її боку. Питання щодо проживання [PERSON] з батьком жодного разу ним не підіймалось, не існувало жодних обмежень з її боку щодо побачень батька з дитиною, усі обмеження випливали лише з власного небажання батька бачитись зі своєю дитиною. Посилаючись на принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, відповідно до якої малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю, [PERSON] просить суд задовольнити її позов в повному обсязі. Також позивачем [PERSON] був поданий до суду відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом із батьком (том № 2 а.с. 2-5), в якому вона просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог по зустрічній позовній заяві в повному обсязі та визначити місце проживання дитини з матір`ю. У вказаному відзиві на зустрічну позовну заяву позивачем зазначено, що [PERSON] завжди проживав з нею, з моменту розлучення з відповідачем і до моменту, коли дитина пішла до школи. До дитячого садочку в 2014-2018 роках вона приводила та забирала сина самостійно. Те, що [PERSON] проживав у робочі дні у бабусі та дідуся не було її власним бажанням, а було вчинено в інтересах дитини через те, що їх дім знаходився дуже далеко від школи, а перевести дитину до школи за місцем реєстрації не вдалося через дії батька. З 2014 по 2018 роки дитина фактично проживала разом з нею, жодних грошових коштів на утримання дитини від відповідача [PERSON] вона не отримувала. Відповідач умисно штучно складає негативне уявлення про неї як про матір дитини. Крім того, відповідач з січня 2019 року створює їй перешкоди щодо спілкування з дитиною, чим порушує її права. 20 вересня 2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова від третьої особи у даній справі - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшли пояснення по справі від 16.09.2019 р. № 2720/0/202-19 (том № 2 а.с. 49-52), в яких зазначено, що Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.03.2019 року № 148 (пункт 2) визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . Розгляд питання проводився на підставі ст. 161 Сімейного кодексу України за зверненням батька дитини, [PERSON] , який надав повний пакет документів, передбачений законом з цього питання. Розгляд проводився за особистою участю матері дитини, [PERSON] . Вищевказане рішення органу опіки та піклування не відмінено та не оскаржено, дію його не зупинено. Крім того, рішення про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] виконано, дитина фактично мешкає з батьком. [PERSON] зверталась до Департаменту служб із заявою про встановлення порядку участі матері у вихованні малолітнього сина, [PERSON] . [INFO] , однак необхідного пакету документів не надала, тому рішення органу опіки та піклування з цього питання не ухвалювалось. Враховуючи вищевикладене та рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, рішення виконкому міськради від 27.03.2019 р. № 148 (п.2), діючи як представник органу опіки та піклування, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах дитини вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Третя особа у справі, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, просить розглядати справу без участі представника Департаменту служб, при винесенні рішення просить врахувати інтереси малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . 25 вересня 2019 року від відповідача, [PERSON] , через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова, надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (том № 2 а.с. 55-105), в якій [PERSON] посилається на те, що його доводи, викладені в зустрічному позові про те, що його син, [PERSON] , ніколи постійно не проживав з матір`ю, мати не піклувалася про нього, не цікавилась його розвитком, підтверджуються інформацією, отриманою у відповідь на адвокатські запити зі школи, в якій навчається дитина, з поліклініки, де [PERSON] перебуває на обліку, гуртків та секцій, які він відвідує, які містяться в матеріалах даної справи та з яких вбачається, що мати [PERSON] ніякої участі у вихованні сина практично не приймала та не приймає. Доказами того, що [PERSON] протягом тривалого періоду часу з 2012 року по теперішній час, самостійно матеріально утримує дитину, є квитанції та інших платіжні документи, що долучені ним до матеріалів справи та підтверджують наведені обставини. Відповідач [PERSON] зазначає, що він з 2015 по 2018 рік, матеріально допомагав своїй колишній дружині, позивачу [PERSON] , перераховуючи їй кожного місяця грошові кошти на її картковий рахунок, оскільки розумів її складний матеріальний стан та те, що вона ніколи ніде не працювала та не працює в теперішній час, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів на користь [PERSON] , копії яких містяться в матеріалах даної справи. [PERSON] зазначає також про те, що він ніколи не перешкоджав та не перешкоджає спілкуванню [PERSON] з сином. Їй відома адреса, за якою проживає дитина разом з батьком, вона може бачити його, та проводити з сином час без будь-яких перешкод з боку батька, проте таке бажання виникає у неї досить рідко. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що він має самостійний дохід, комфортне житло, що належить йому на праві приватної власності, в якому проживає дитина разом з ним, позитивно характеризується за місцем проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не знаходиться, весь час піклується та матеріально утримує сина самостійно, а також те, що дитина звикла проживати разом з батьком та ніколи фактично не проживала разом із матір`ю, визначення місця проживання дитини разом з батьком буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, відповідач [PERSON] просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити та задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] - визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . 01 квітня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова від третьої особи у даній справі - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшла заява від 24.02.2021 р. № 550/0/202-21 про розгляд справи без участі представника Департаменту служб, врахування при винесенні рішення інтересів малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , долучення до матеріалів справи Акту обстеження умов проживання № 13 від 27.01.2021 р. та Висновку Департаменту служб у справах дітей від 23.02.2021 р. № 153 про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Відповідно до протоколу про повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] 10.12.2020 року справу розподілено судді Рибальченко Л.М. У судове засідання 24.02.2021, 11.08.2021 позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду даної справи неодноразово повідомлялись. 24.09.2021 [PERSON] у судовому засіданні просила розгляд справи відкласти у зв`язку з необхідністю звернутися за правовою допомогою. Розгляд справи було відкладено на 19 листопада 2021 року, про що [PERSON] було повідомлено під розписку. У судове засідання призначене на 19.11.2021 року [PERSON] не з`явилась про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2021 року закрито підготовче провадження по даній справі. В судові засідання, які були призначені на 22.12.2021 року, 23.02.2022 року, 06.07.2022 року, позивач за первісним позовом [PERSON] не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду повідомлялась. Про причини неявки в судові засідання суду не повідомила. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Проти задоволення первісного позову [PERSON] заперечували та просили їй відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Від третьої особи, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Департаменту служб, врахування при винесенні рішення інтересів малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Також було подано висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, позивач (відповідач за зустрічним позовом) не з`явилася в судове засідання, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, позивач (відповідач за зустрічним позовом) повідомлялись про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача (відповідача за зустрічним позовом) та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. У відповідності до ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] ,перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2010 року. Від даного шлюбу [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON] , народження, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (том № 1 а.с.10). Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10.07.2014 року у справі № 642/4755/14 шлюб було розірвано (том № 1 а.с.9). Вказаним рішенням встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені в 2012 році, і з того часу сторони проживають окремо один від одного, ведуть роздільне господарство. До квітня 2019 року малолітній [PERSON] проживав з батьками відповідача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які займалися вихованням та навчанням дитини. Відповідач [PERSON] протягом всього часу проживання сина з батьками, матеріально їх підтримував та надавав їм матеріальну допомогу на утримання дитини, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (том № 1 а.с. 84-115). Протягом всього часу проживання дитини разом з батьками відповідача, [PERSON] кожного дня приїжджав до сина, цікавився у батьків станом його здоров`я, результатами у навчанні, супроводжував його до школи та до різних гуртків і секцій, що підтверджується відповідями на адвокатські запити, квитанціями та платіжними дорученнями про сплату відповідачем витрат на навчання дитини (том № 1 а.с. 116-140). Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.03.2019 року № 148 (пункт 2) визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] (том № 1 а.с. 74). Розгляд вищевказаного питання проводився органом опіки та піклування на підставі ст. 161 Сімейного кодексу України за зверненням батька дитини, [PERSON] , який надав повний пакет документів, передбачений законом з цього питання. Розгляд проводився за особистою участю матері дитини, [PERSON] . Вищевказане рішення органу опіки та піклування не відмінено та не оскаржено, дію його не зупинено, що підтверджується письмовими поясненнями третьої особи у справі, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, від 16.09.2019 р. № 2720/0/202-19 (том № 2 а.с. 49-52). Судом встановлено, що рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] виконано, дитина з квітня 2019 року по теперішній час фактично проживає та зареєстрована разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Доводи позивача [PERSON] про те, що відповідач перешкоджає їй бачитися та спілкуватися із сином суд не враховує, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. З матеріалів справи вбачається, що дитина постійно проживає разом з батьком з квітня 2019 року по теперішній час у трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 20.11.2017 року (том № 1 а.с.143).Батько має постійну роботу, сталий дохід, позитивну характеристику,на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, за місцем проживання дитини батьком створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку, навчання, тощо. У дитини є окрема кімната, підручники, речі відповідно до віку, іграшки, тощо. Належні житлово-побутові умови проживання дитини підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов проживання № 13, затвердженим 27.01.2021 р. Начальником Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей ХМР. Відповідно до п.4, п.5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , № 153 від 23.02.2021 р. встановлено, що останні 2 роки малолітній [PERSON] постійно мешкає з батьком за адресою: [ADDRESS] , де створено для дитини належні житлово-побутові умови: [PERSON] має власну кімнату, окреме спальне місце та місце для занять, необхідні речі для навчання та відпочинку, сезонний одяг, у великій кількості настільні ігри, книги тощо, що підтверджується актом обстеження умов проживання дитини від 27.01.2021 р. Згідно з інформацією ЗОШ № 126, яку відвідує [PERSON] , дитина володіє навчальним матеріалом на достатньому та високому рівнях, відповідальний та працьовитий, активний, допитливий, має розвинену пам`ять тощо. Батько бере активну участь у вихованні та розвитку сина, завжди цікавиться його успіхами у навчанні та стосунками з однокласниками, супроводжує сина до школи, спілкується з вчителями, відвідує батьківські збори, несе витрати на харчування та навчання сина в школі. Мати кілька разів цікавилась успіхами сина, двічі приходила до класного керівника, витрати на навчання та харчування не несе. [PERSON] є приватним підприємцем, має самостійний дохід, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, що підтверджується відповідними довідками. Фактів невиконання батьком обов`язків по вихованню та утриманню сина органом опіки та піклування не виявлено. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де створено належні житлово-побутові умови (акт від 18.02.2019). Мати дитини пояснила, що батько чинить їй перешкоди у вихованні сина, не надає можливості вільно спілкуватись з дитиною, у зв`язку з чим вона скаржилась до Департаменту служб та до поліції. Тому [PERSON] категорично заперечує проти проживання дитини з батьком та наполягає на проживанні сина з матір`ю. Від ухвалення рішення органу опіки та піклування про встановлення порядку її участі у вихованні сина [PERSON] відмовилась. Актуальної інформації щодо наявності в неї самостійного доходу та перебування/неперебування на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері [PERSON] не надала. Згідно з відповіддю ГУ ДПС у Харківській області № 1692/9/20-40-02-04-10 від 02 жовтня 2019 року (том № 2 а.с.118, 120), отриманою на запит суду, відповідно до відомостей з ЦБД ДРФО ДФС України про реєстраційні дані та джерела доходів по фізичній особі [PERSON] , [INFO] , інформації про доходи за період з 01.01.2012 р. по 30.06.2019 р. не має. Відповідно до інформації Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові, заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , станом на 01 грудня 2020 року складає 21 729,12 грн. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України, представником органу опіки та піклування, було проведено співбесіду з малолітнім [PERSON] , [INFO] . [PERSON] пояснив, що йому подобається жити з батьком, тому хоче і в подальшому мешкати з батьком. Прихильність дитини до батька та бажання дитини і в подальшому проживати разом з батьком підтверджується також відповіддю психолога Медичного центру «Еввіва» (ТОВ «Небозвід») [PERSON] № 155 від 24.06.2019 р., (том № 1 а.с. 201-202), а також висновком психолога Медичного центру «Еввіва» (ТОВ «Небозвід») [PERSON] від 12.02.2021 р., з яких вбачається, що на думку дитини, йому краще жити з батьком, оскільки матір він бачить дуже рідко, батько піклується про нього та є головною людиною в його житті. Своєю родиною [PERSON] вважає батька, його дружину - [PERSON] , а також дідуся та бабусю з боку батька, з якими у дитини склалися довірительні стосунки. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Департамент служб у справах дітей, діючи як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . Згідно з ч.1, ч.2 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 5 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Відповідно ч.1 до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. На підставі долучених до матеріалів справи доказів, доводів та пояснень позивача та відповідача, викладених в процесуальних документах у даній справі,

Outcome: approved