Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 1985 року. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року шлюб між ними розірвано. 14 листопада 2007 року на спільні сумісні кошти подружжя, сторони придбали квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу оформлено на ім`я відповідача та посвідчено 14.11.2007 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріально\-го округу Харченко О.А. В п. 7 вищезазначеного договору, зокрема, вказано: «Покупець стверджує, що на момент придбання квартири перебуває у шлюбі і витрачає на її купівлю спільні подружні кошти за згодою дружини [PERSON] ». Право власності на квартиру зареєстровано 14.11.2007 року в Синельниківському МБТІ за № 2127 в книзі № 120. Ніякої домовленості між ними про відступ від рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя не відбувалося, шлюбний договір не укладався. Згоди щодо розпорядження майном між ними не досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд визнати за нею [PERSON] право приватної власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , визначивши що її частка у спільній сумісній власності подружжя складає 1/2 частину. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її присутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач жодного разу у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки до суду не повідомляв, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Матеріали справи містять розписку [PERSON] про отримання ним позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі. Суд не враховує довідку Військової частини [NUMBER] від 03.03.2022 року № 33 з якої вбачається, що [PERSON] відповідно до Наказу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року проходить військову службу у військовій частині А [NUMBER] Синельниківському батальйоні територіальної оборони, як поважну причину неявки відповідача до суду, оскільки суду не надано належних доказів, що перебування його на службі є перешкодою для явки в судові засідання, тим більш що відповідач отримував судові виклики шляхом SMS повідомлення, які доставлені. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. З наданих суду матеріалів справи встановлено, що 09 березня 1985 року [PERSON] та [PERSON] уклали у міському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Синельникове Дніпропетровської області шлюб, актовий запис № 50. Судом встановлено, що у період шлюбу сторони придбали квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , власником якої зазначено [PERSON] , даний факт підтверджується копією договору купівлі - продажу нерухомого майна - квартири від 14.11.2007 року посвідченого 14.11.2007 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріально\-го округу Харченко О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2440. Згідно п. 7 вищезазначеного договору, зокрема, вказано: «Покупець стверджує, що на момент придбання квартири перебуває у шлюбі і витрачає на її купівлю спільні подружні кошти за згодою дружини [PERSON] ». Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на спірну квартиру зареєстровано 14.11.2007 року в Синельниківському МБТІ за № 2127 в книзі № 120 в цілому за [PERSON] . На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.03.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 29.04.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 29 КпШС визначено, що поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, яка діяла на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу, визначалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що спірна квартира, яка є предметом спору є об`єктом спільної сумісної власності подружжя на підставі статті 22 КпШС України, згідно з приписами статті 28 КпШС України, їхні частки є рівними, а тому за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири. У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про розподіл судових витрат вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved