Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час оформлення спадщини дізналась у державного нотаріуса про те, що на спадкове майно, а саме на 1/3 частку квартири [ADDRESS] був накладений арешт. [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] , та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . У передбаченому законом порядку з метою отримання належної позивачці частки спадкового майна вона звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. 18.06.2020 державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було отримано Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 212996033, з яких вбачається, що наявне наступне обтяження: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 5611073; зареєстровано: 06.09.2007 10:30:59 за №5611073; реєстратором: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: постанова ае 672212 від 23.08.2007, ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, вик. Назарчук; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина, [ADDRESS] , [INFO] . 06 липня 2020 року мати позивачки звернулась до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) із проханням про надання відомостей, щодо накладення арешту та копії постанов і стадії виконавчих проваджень. На що було повідомлено, що раніше на виконанні перебував виконавчий лист № 1-492 виданий до Оболонським районним судом міста Києва від 17.09.2008 про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу у розмірі 1 700 грн (виконавче провадження № 29068352), однак виконавче провадження вже знищене, оскільки строк зберігання становить 3 роки і згідно даних АСВП (Автоматизованої системи виконавчих проваджень) вищевказаний виконавчий документ повторно до відділу на виконання не надходив та на виконанні не перебуває. 02 лютого 2021 року позивачка звернулась до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) із проханням зняти арешт та надати інформацію щодо можливостей зняти накладений арешт для вирішення питання отриманням нею свідоцтва про право на спадщину після померлого брата. На що позивачці було повідомлено, що їй необхідно звертатись для зняття арешту до суду. Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що на частку квартири, яка належить померлому, накладено арешт. Отже наявність арешту на нерухоме майно, що належало померлому брату, унеможливлює отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача Деснянського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав заяву з проханням розглянути справу без його участі. Правом на подачу відзиву не скористався. В судове засідання представник третьої особи П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 01.08.1993, виданого Відділом по приватизації житла ПО «Квазар», виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 01.08.1993 № 34, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] на праві приватної, спільної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2019, виданого Деснянським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 1509. [PERSON] 03.02.2020 звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Як вбачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.08.2007, серія АА № 879606, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] , з забороною здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] . Як вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 18.06.2020 о 11:25:34 П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою внесено запис № 5611073, про заборону відчуження всього майна належного [PERSON] на підставі постанови ас 672212, від 23.08.2007 Відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ ВДВС. Згідно відповіді Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 13.07.2020 вбачається, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що відкриті виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] станом на 13.07.2020 у Відділі на виконанні не перебувають. Додатково повідомили, що на виконанні у Відділі перебували наступні виконавчі провадження: № 36894381 з виконання виконавчого листа № 1/2608/438 виданого Святошинським районним судом м. Києва від 03.05.2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 10600 грн.; № 29068352 з виконання виконавчого листа № 1-492, виданого Оболонським районним судом м. Києва від 17.09.2008 про стягнення з [PERSON] на користь держави штраф в розмірі 1700 грн. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 18.05.2021, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири номер [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що на частку квартири, яка належить померлому накладено арешт. Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та інших рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (частина перша статті 15 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII). А за змістом частин першої та другої статті 40 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених Законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. В свою чергу порядок зняття арешту з майна закріплений статтею 59 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII. Зокрема, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені в частині четвертій вказаної норми Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII). Важливим в даних правовідносинах є те, що стаття 59 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно особи. Особливістю ситуації, що розглядається є те, що із скаргою у виконавчому провадженні мають право звернутись сторони виконавчого провадження (стаття 447 ЦПК). Проте згідно із матеріалами справи позивачка не є стороною виконавчого провадження, яке взагалі відсутнє на виконанні у відповідача, що є підставою для вирішення спору із застосуванням положень статті 59 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII. Крім того положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 4 ЦПК кожній особі гарантовано право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На думку суду іншої ефективної процедури для захисту прав позивача в даних правовідносинах не передбачено, а тому позовні вимоги слід задовольнити. В підтвердження вказаної позиції суд також звертає увагу на положення Загальної декларації прав людини 1948 року, якою передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). За правовою позицією Конституційного Суду України «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). А тому, з врахуванням принципу верховенства права (стаття 8 Конституції України), саме дана процедура судового розгляду може бути єдиним ефективним засобом по відновленню порушених прав позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved