Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 21 серпня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу придбав житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 61,60 кв. м., житловою площею 38,1 кв. м., сарай літ. Б, вбиральня літ. В, огорожа №1, замощення ІІ, який зареєстрований в реєстрі за №5896 та посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. На підставі рішення 73 сесії VII скликання №1975 від 08.11.2019 року, позивач отримав безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0613 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією рішення Чернівецької міської ради. На вищевказаній ділянці, [PERSON] у 2020-2021 роки самочинно добудував до житлового будинку літ. А:коридор 1-1, ванну 1-2 вбиральню 1-3, кімнату 1-7, комору, 1-8 та гараж літ «Г», що підтверджується копією Технічного паспорту станом на 2020-.2021. Вказані роботи по будівництву житлового будинку було здійснено позивачем самочинно без дозволу на виконання будівельних робіт та належно затвердженого проекту. Вказує, що реконструйований житловий будинок відповідає державним будівельним нормам України, що підтверджується відповіддю Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради №К-382/0-24/01 від 10.02.2022 року. Зазначає, що відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження складеного експертом з технічного обстеження [PERSON] про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж реконструйованого будинку літ. А та добудованого гаражу літ. Г по [ADDRESS] з його основними показниками :реконструкція житлового будинку літ А загальна площа -112,90 м. кв. в тому числі житлова площа -62,10 м. кв., будівництво гаражу літ. Г площа-27,67 м. кв. встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. У судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, якими не заперечували щодо визнання права власності на буд. [ADDRESS] , за позивачем. (арк. 78-80). Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Чернівецької міської ради не заперечив проти задоволення позовних вимог за умови, що вони не порушують права та інтереси інших учасників по справі та суміжних землекористувачів. Звернувся до суду із відповідною заявою. В попередньому судовому засіданні треті особи [PERSON] і [PERSON] не заперечили проти задоволення позову. Суд, заслухавши думки учасників процесу, що зявились, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 серпня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу позивач придбав житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , загальною площею 61,60 кв. м., житловою площею 38,1 кв. м., сарай літ. Б, вбиральня літ. В, огорожа №1, замощення ІІ, який зареєстрований в реєстрі за №5896 та посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. ( копії паспортних даних, договору, технічного паспорту станом - арк.10). Проведені роботи\~ здійснено\~на земельній\~ділянці,\~яку позивач\~придбав за адресою: [ADDRESS] площею 0,0613 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться в приватній власності позивача Кадастровий номер земельної ділянки 7310136600:31:003:1078. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №34589267 від 09.12.2019 (а.с.13-15). 17.01.2022 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції з контролю в м.Чернівці позивачем надано заяву про прийняття в експлуатацію самочинної добудови до житлового будинку [ADDRESS] , яку самовільно здійснив [PERSON] , без дозволу на виконання будівельних робіт належно затвердженого проекту. Відповідно до цього посадовим особам Інспекції видано направлення для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у порядку проведення позапланової перевірки з 18.01.2021 по 31.01.2022 року на об`єкті «Реконтсрукція житлового будинку по [ADDRESS] щодо дотримання [PERSON] вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання будівельних робіт. (арк. 5)». Позивач замовив звіт про проведення технічного обстеження (а.с.20- 25) будівництва житлового будинку літ. «А», та побудованого гаражу літ. «Г» за адресою : [ADDRESS] , за результатами якого, встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації даних будівель. Самочинно реконструйований житловий будинок літ «А» загальною площею 112,9 кв. м., а також самовільно побудований гараж літ «Г» не підпадає під дію Закону України «Про внесення зміни до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт від 13 січня 2015 року №92-VIII,однак вказаною нормою передбачено тільки узаконення самочинно збудованих будинків саме індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських ( присадибних) будівель і споруд, збудованих у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року, а реконструйований житловий будинок з гаражем по [ADDRESS] самочинно побудовані у 2021 році. До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно ч. 4 ст. 41 Основного Закону та ч. 1 ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Частиною 2 вказаної статті чітко передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Однак, в окремих випадках ст. 376 ЦК України передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в разі наявності обставин, передбачених частинами третьою, п`ятою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що була їй відведена для цієї мети. При цьому, частиною 5 цієї статті визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З вказаної правової норми вбачається, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано за умови відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки або якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку розташовану під збудованим нерухомим об`єктом, такого цільового призначення, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об`єкту, а також за умови відсутності заперечень з боку власника земельної ділянки (ч. 4 ст. 376 ЦК України) та відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб. Позивач у спорах про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно повинен довести обставини, що складають фактичну підставу такого позову: наявність права позивача на земельну ділянку, на якій збудоване спірне майно; наявність самочинно збудованого майна; відповідність самочинно збудованого нерухомого майна будівельним нормам і правилам; наявність згоди власника земельної ділянки на будівництво нерухомого майна (у випадку, якщо земельна ділянка належить позивачу на праві користування). У свою чергу, задоволення позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно повинно ґрунтуватися на підтвердженій відповідними доказами сукупності обставин: позивач має право власності або право користування земельною ділянкою, власник земельної ділянки надав позивачу дозвіл на будівництво спірного нерухомого майна і не заперечує проти визнання права власності на самочинно збудоване на його земельній ділянці нерухоме майно; самочинно збудоване майно, що є предметом спору, відповідає будівельним нормам і правилам та придатне для експлуатації за призначенням; визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно не порушує прав інших осіб. Правова конструкція передбачена ст. 376 ЦК України є спеціальною нормою в регулюванні спірних правовідносин, оскільки унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли загальний порядок будівництва був порушений. То ж при застосуванні статті 376 ЦК України, статті 331 та 392 цього Кодексу не застосовуються. Вказаний висновок відображено у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 11/384-06, відтак відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує такий при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: - про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; - про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво; - про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено; - про знесення самочинно збудованого нерухомого майна; - про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; - про стягнення витрат, пов`язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що [PERSON] здійснив добудову до житлового будинку та будівництво гаражу, літ. Г, що знаходиться по [ADDRESS] на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці, об`єкти самочинного будівництва відповідають будівельним нормам і правилам та придатні для експлуатації за призначенням, визнання права власності не порушує права інших осіб - позовна заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved