Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачу, який проживає в квартирі [ADDRESS] була завдана майнова шкода та здійснено залиття квартири позивача, що підтверджується актом про залиття від 22 грудня 2020 року. Залиття сталося з вини відповідача 1 та відповідача 2 в період часу з 20 листопада 2020 року по 21 грудня 2020 року. Позивачем за власні кошти проведено експертну оцінку на ремонт квартири після залиття за адресою: [ADDRESS] , яка проведена суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Сума збитків складає 49 164,00 грн. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року витребувано з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» наступні докази: - інформацію про власників квартири [ADDRESS] із наданням належним чином завіреної копії правовстановлюючих документів на вказану квартиру; - інформацію про те, чи звертались власники або користувачі квартири [ADDRESS] до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», або ЖЕД-408 м. Києва з приводу ремонтних робіт, в тому числі в зв`язку з пошкодженням муфтового з`єднання на металопластиковому трубопроводі ХВП після запірної арматури, хто саме, з яким саме питанням, в період часу з 01.01.2016 року по день надання відповіді включно, чи проводились дані роботи та надати підтверджуючі документи в разі таких звернень. 10 січня 2022 року від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи. 03 лютого 2022 року від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року витребувано з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію про те, хто є власником нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] та надати копію правовстановлюючих документів. Витребувано з Десятої Київської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи відкривалась спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (дата народження [INFO] ) та в разі наявності спадкової справи надати суду належним чином завірену копію спадкової справи. 25 травня 2022 року від КП «КМ БТІ» надійшла відповідь на ухвалу від 21 лютого 2022 року. Ухвалою від 06 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 19 липня 2022 року від Десятої КДНК надійшла копія спадкової справи № 224/2015 після померлого [INFO] [PERSON] . Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 серпня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1н-2629 та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 серпня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1н-2630. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 1994 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 224/2015 після померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 27 лютого 2015 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . З довідки № 950 від 27 лютого 2015 року вбачається, що померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 05 липня 1977 року по день смерті [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З акту про залиття від 22 грудня 2020 року в квартирі [ADDRESS] встановлено, що залиття відбувається з квартири [ADDRESS] по причині пошкодження трубопроводі ХВП після запірної арматури і квартирі [ADDRESS] про, що свідчить фотофіксація власника квартири [ADDRESS] так як комісійно виявити причину залиття на день обстеження неможливо в зв`язку з відсутністю доступу до квартири [ADDRESS] . Роботи за заміні сталевого трубопроводу на металопластиковий трубопровід проводились власником квартири [ADDRESS] що і є межею його відповідальності. (а.с.17). Зі звіту про оцінку збитків № 125/21 від 14 січня 2021 року вбачається, що розмір матеріальних збитків, який завдано [PERSON] в результаті залиття квартири [ADDRESS] після залиття, яке продовжувалося в період з 20 листопада 2020 року по 21 грудня 2020 року станом на момент складання даного звіту становить 49164,00 грн. В процесі проведення дослідження 06 січня 2021 року оцінювач [PERSON] за участі [PERSON] склали акт огляду пошкоджень після залиття кв. [ADDRESS] . Так, даним актом встановлені наступні пошкодження: 1) кухня: наявне часткове відшарування та пошкодження керамічних плиток стіни, суміжної з ванною; на поверхнях гіпсово-дерев`яної основи даної стіни спостерігається ознаки схожі на грибок, штукатурка відшаровується; часткове відшарування пінополістирольних плит біля стіни (плитами оклеєна стеля); відшарування лакофарбового покриття стіни ~ 1,2 м2.; 2) ванна: часткове відшарування керамічних плиток стін; ознаки схожі на грибок на поверхні стелі ~ 1,9 м2 (підвісна стеля з ПВХ вагонки частково демонтована); на момент огляду демонтованої гіпсокартоновий короб стояка; на стінах ураження грибком (відшаровується штукатурка). Відчувається підвищена вологість повітря та запах характерний для цвілі. На кухні демонтовані навісні шафи. Наявне деформування ламінованих панелей ДВП (2 шт.). Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (22 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 п. 1 ст. 1188 ЦК України). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги докази в їх сукупності та кожен окремо, суд виходить з таких мотивів. Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо матеріальної шкоди суд виходить з такого. З системного аналізу наведених в рішенні норм вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідача. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача законодавством покладено обов`язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу. При цьому законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, який лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідачі доказів, які б спростовували його вину у заподіянні шкоди позивачу не надав. Враховуючи наведене суд вважає, що залиття квартири позивача сталося саме внаслідок неналежного контролю відповідачів, як власників та користувачів квартири, за станом сантехнічного обладнання в його квартирі, а тому з відповідача підлягають стягненню збитки відповідно до положень ст. 1166 ЦК України. Судом неодноразово викликалися відповідачі на слухання справи, однак всі конверти поверталися на адресу суду за закінченням строку зберігання. Судом вживалися всі необхідні заходи для встановлення всіх обставин щодо теперішніх власників квартири [ADDRESS] . Доказів на спростування своєї вини відповідачами надано не було. З урахуванням обставин справи суд за вибором позивача може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зазначена правова позиція підтверджується роз`ясненнями п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", де пленум вказав, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до викладеного суд вважає, що вина відповідачів в залитті квартири позивача доведена, оскільки як власники та користувачі відповідачі повинні спостерігати за сантехнічним обладнанням у своїй квартирі в результаті чого була завдана шкода майну позивача, тому необхідно стягнути суму матеріальних збитків у розмірі 49 164,00 грн. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн суд приходить до наступного. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу на загальну суму 4500,00 гривень, суд дійшов висновку про задоволення даної вимоги. В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 454,00 грн. судового збору з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved