Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, покликаючись на те, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] та вони проживали в м.Авдіївка Донецької області. Зазначає, що у зв`язку з війною проти України, розпочатою російською федерацією 24.02.2022р., введення воєнного стану на території України, активних бойових дій на території за місцем її (заявниці) проживання, вона вимушено переїхала з м.Авдіївка Донецької області в с.Берегове Яворівського району Львівської області та стала на облік внутрішньо переміщених осіб за вказаною адресою. Зазначає, що її син [PERSON] проживав за адресою:[ADDRESS] , працював там та був заброньований на одному із підприємств. Покликається на те, що з кожним днем війни російської федерації проти України посилюються обстріли території Донецької області та 16.05.2022р. під час чергових таких обстрілів російських військ по цивільних об`єктах загинув її син [PERSON] . Дана обставина підтверджена постановою про надання дозволу на поховання згідно матеріалів кримінального провадження №22022050000000713, внесеного 16.05.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.438 КК України, та іншими наданими нею доказами, що містяться в матеріалах заяви. Стверджує, що звернувшись з заявою до Мостиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про проведення реєстрації смерті сина [PERSON] отримала відповідь, відповідно до якої їй відмовлено у проведенні державної реєстрації факту смерті та роз`яснено порядок звернення до суду з вимогою про встановлення такого факту. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт смерті її сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м.Авдіївка Покровського району Донецької області. Встановлення даного факту необхідне їй для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] . Заявниця [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, покликаючись на обставини, викладені нею у поданій письмовій заяві. Пояснила, що у травні 2022р. разом зі своїм сином [PERSON] проживали та перебували в м.Авдіївка Донецької області, а 16.05.2022р. в той момент, коли відбувався обстріл російських військ по цивільних об`єктах м.Авдіївка, вона (заявниця) перебувала в погребі, а її син [PERSON] перебував на городі неподалік житлового будинку, де внаслідок влучання снаряду отримав поранення, що було не сумісне з життям. Після смерті сина вона (заявниця) вимушено переїхала з місця свого проживання до с.Берегове Яворівського району Львівської області, де і проживає на даний час. Постанову про дозвіл на поховання сина, яку вона додала до матеріалів заяви, їй (заявниці) за її ж проханням надіслано поштою слідчим з м.Кропивницький в с.Берегове Яворівського району Львівської області. Представник заінтересованої особи - Мостиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) - Воїнська О.Я. в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить суд розглянути справу у їх відсутності. Зазначила, що вирішення заяви [PERSON] покладає на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У відповідності до інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» звернуто увагу на те, що відповідно до абзацу 1 частини першої статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України може бути подана до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Водночас за змістом абзацу 2 частини першої 1 цієї статті заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами такої території України. У судовому засіданні встановлено, що заява про встановлення факту смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Донецьк, який помер [INFO] в м.Авдіївка Покровського району Донецької області подана матір`ю померлого - громадянкою України [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 25.04.1968р. завідуючим бюро записів актів громадянського стану Авдіївської міської ради Донецької області, а також копіями паспортів [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки №1318-5001629801 від 25.05.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Авдіївка Донецької області, взята на облік внутрішньо переміщених осіб та фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження факту смерті [PERSON] , заявниця подала постанову слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганських областях Олешко А.М. від 21.05.2022р. про надання дозволу на поховання, постановлену в межах матеріалів кримінального провадження №22022050000000713, внесеного 16.05.2022р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.438 КК України. Із змісту даної постанови відомо, що до ЧЧ відділення поліції №1 Покровського РУП 16.05.2022р. надійшло повідомлення про те, що під час обстрілів м.Авдіївка протягом доби з боку російських окупаційних військ по [ADDRESS] внаслідок влучання снаряду неподалік житлового будинку одна особа отримала поранення не сумісне з життям, а саме [PERSON] , [INFO] (ЄО 3443). На підтвердження факту смерті сина заявниця також надала фотокартки. Зазначене місце смерті (Авдіївська міська територіальна громада Покровського району Донецької області) є тимчасово окупованою територією України, що визначено відповідним Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (у редакції Наказу від 22.06.2022р. №132). Заявниця [PERSON] зверталась до Мостиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з заявою щодо реєстрації факту смерті [PERSON] , однак їй було письмово відмовлено у проведенні реєстрації вказаного факту та роз`яснено необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті особи. Отже, підставою звернення заявниці до суду є неможливість реєстрації факту смерті сина та необхідність отримання відповідного свідоцтва про смерть особи. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. За ч.ч.3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно вказаних Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті (додаток 19), у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч.1 ст.18 Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, зробленими в справах «Лоїзіду проти Туреччини» («Loizidou v. Turkey», заява № 15318/89, рішення від 18.12.1996), «Кіпр проти Туреччини» («Cyprus v. Turkey», заява № 25781/94, рішення від 10.05.2001), а також «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»» («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», заява № 11138/10, рішення від 23.02.2016) та «Ілашку та інші проти Республіки Молдова та Росії» («Ilascu and Others v. Moldova and Russia», заява № 48787/99, рішення від 08.07.2004), першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У даному випадку суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що реєстрація смерті сина заявниці [PERSON] у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати його смерть на підставі вищезазначених документів не існує, тому відновлення порушених прав заявниці неможливо в іншій спосіб, а лише як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Підсумовуючи, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] помер [INFO] в м.Авдіївка Покровського району Донецької області. Відтак, враховуючи, що [PERSON] помер на тимчасово окупованій території, реєстрація його смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі наданих документів є неможливою, а встановлення факту смерті необхідне для отримання свідоцтва про смерть в легітимних державних органах, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Щодо судових витрат, то відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» заявниця [PERSON] звільнена від сплати судового збору під час розгляду даної справи.

Outcome: approved