Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ТОВ «ВІА-АВТО», в якому просила визнати майнові права на оформлення у власність однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 29,19 кв.м., вартістю 246 655,50 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 41 109,25 грн., з правом реєстрації цих майнових (речових) праві згідно чинного законодавства в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.06.2013р. між нею та відповідачем був укладений Договір №МЗК/01/27/04.06-13/48 купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого відповідач продав, а позивач купив майнові права на об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] , зокрема однокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 29,19 кв.м, на 2 поверсі 1 секції. Позивачем повністю здійснено оплату вартості майнових прав у розмірі 246 655,50 грн., про що відповідачем видано довідку від 20 грудня 2017 року про оплату вартості майнових прав за Договором № МЗК/01/27/04.06-13/48. Позивач виконала взяті на себе зобов`язання, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, будівництво об`єкту нерухомості не закінчив та не ввів в експлуатацію, а тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року у цивільній справі №752/18801/21 відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження. 22.11.2021 на адресу суду надійшов відзив, за яким відповідач останній підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та в прийнятті рішення поклався на розсуд суду. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про закриття підготовчого судового засідання, розгляд просила проводити в її відсутність. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. З підстав виконання на підготовчому провадженні вимог статті 197 ЦПК України, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 04 червня 2013 року між ТОВ «ВІА-АВТО» та [PERSON] укладено Договір № МЗК/01/27/04.06-13/48 купівлі-продажу майнових прав. Згідно умов зазначеного договору відповідач продає, а позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості. Об`єкт нерухомості, майнові права на який передаються, розташований в об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками: об`єкт - квартира, будівельний номер 27; кількість кімнат - 1; загальна площа -29,19 кв. м; поверх - 2; секція - 1; примітки - площа проектна. Згідно п. 4.2 Розділу 4 Договору позивач повинен сплатити загальну вартість майнових прав на об`єкт нерухомості, що складає 246 655,50 гривень, в т.ч. ПДВ 20 % - 41,109,25 грн. Згідно п. 4.3 Розділу 4 Договору розрахунок за Договором здійснюється в наступному порядку: перший внесок у розмірі 73 996, 65 грн., в т.ч. ПДВ 20% -12332, 78 грн. позивач вносить до 04.06.2013р.; грошову суму в розмірі 172 658,85 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 28 776,48 грн. позивач сплачує рівними платежами, щомісячно протягом 36 місяців, починаючи з липня 2013 року, в розмірі, що буде дорівнювати оплаті не менше 4 796, 08 грн., у т.ч. ПДВ 20 % 799,35 грн. Обов`язок позивача по здійсненню розрахунків вважається виконаним у день перерахування суми визначеної в п.4.2 Договору відповідачу. Позивач свої зобов`язання по Договору виконав, сплатив загальну вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в сумі - 246 655,50 гривень, у т.ч. ПДВ 20 % - 41 109,25 грн., що підтверджується Довідкою про оплату вартості майнових прав згідно Договору купівлі-продажу майнових прав № МЗК/01/27/04.06-13/48, виданої відповідачем 20.12.2017 р. 22.12.2017р. позивач та відповідач підписали Додаткову угоду до Договору, згідно якої вони домовилися подовжити плановий термін закінчення будівництва - І квартал 2019 р.; подовжити плановий термін введення в експлуатацію об`єкту - II квартал 2019 р. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання по Договору не виконав, будівництво Об`єкту нерухомості в термін 1 квартал 2019 р. не закінчив. Будинок в експлуатацію не ввів. Згідно зі ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Відповідно до правил ст. ст. 177, 190 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага; майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вказаною нормою закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності з вимогами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі №6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі №6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі №6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі №6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі №6-1920цс15, від 18 листопада 2015 року у справі №6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах №6-1502цс15 та №6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі №6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі №6-290цс16, від 23 березня 2016 року у справі №6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах №6-3129цс15 та №6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі №6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі №6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16. Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження N 14-8цс21) вказано, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Отже, оскільки позивачем [PERSON] повністю виконано свої зобов`язання щодо оплати вартості в сумі 246 655,50 грн., у т.ч. ПДВ 20 % -41 109,25грн. за однокімнатну квартиру в [ADDRESS] , що знаходиться в межах об`єкту новоствореного нерухомого майна, а саме житлового будинку, будівництво якого станом на теперішній час не завершено, а будинок не прийнятий до експлуатації, відповідно остання має майнові права на оформлення у власність зазначеної вище квартири після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію житлового будинку, в якому вона знаходиться. Аналогічного висновку у справі із подібними правовідносинами дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року (справа № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18). Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пункті 1 частини першої статті 4 Закону зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають право власності та речові права на нерухоме майно. Частиною восьмою статті 18 Закону передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно з пунктами 3, 4 статті 27-1 Закону державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору, здійснюється на підставі такого договору. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва на підставі рішення суду, що набрало законної сили, проводиться за правилами, визначеними частинами першою-третьою цієї статті. Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 331 Цивільного кодексу України державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва здійснюється лише у випадку, якщо шодо такого об`єкта необхідно укладення правочину (розпорядження об`єктом). На цьому наголошено також у пункті 6 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», згідно з яким правочини, щодо нерухомого майна, вчиняються лише тоді, коли право власності на це майно зареєстровано відповідно до закону. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшли своє об`єктивне підтвердження обґрунтування позовних вимог, останні, не були спростовані стороною відповідача в ході розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. У порядку ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір.

Outcome: approved