Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав наступне. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 23.01.2018 року, по справі №521/21563/17 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] .. Від шлюбу у сторін є дитина, [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що син зареєстрований та проживає з ним, судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси, від 11.12.2019 року по справі № 521/19928/19 з відповідачки були стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Як вказав позивач, 11.04.2022 року син досягне повноліття, але він продовжує навчання, є студентом 3 курсу в групі 191 МБВ денної форми навчання відокремленого структурного підрозділу «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж державного університету «Одеська політехніка», строк закінчення навчання - 30.06.2023 року та в подальшому планує продовжити навчатися у державному університеті «Одеська політехніка» для отримання повної вищої освіти. Враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання, позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 11.04.2022 року і до закінчення навчання, або до 23 років. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 21.03.2022 року, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Враховуючи викладене, сторони у судове засідання не викликалися. Разом з тим, на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому вказано, що, дійсно, у сторін є син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, починаючи з 11.12.2019 р. відповідно до Судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси, від 11.12.2019 р., № 521/19928/19, відповідач сплачувала аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) на свого сина до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Представник відповідача підтвердила, що [PERSON] дійсно навчається на 4 курсі у Відокремленому структурному підрозділі Одеському автомобільно-дорожньому фаховому коледжі Державного університету «Одеська політехніка». Проте, як вказала представник відповідача, позивач звернувся до суду з позовом 15.03.2022 року, тобто, до моменту досягнення сином 18-річного віку, а тому на день пред`явлення позову у позивача не виникло права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що вказує на передчасність звернення до суду. Також, сторона відповідача вказала, що відповідно до судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 р. № 521/19928/19 з відповідачки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) на сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] , а тому у випадку задоволення судом позову, з відповідачки буде стягнуто аліменти починаючи з 15.03.2022 р., що призведе до стягнення одразу 2-х видів аліментів за період з 15.03.2022 р. по 11.04.2022 р., що є недопустимим та суперечить діючому сімейному законодавству. Крім того, представник вказала, що не відповідають дійсності твердження позивача, що син зареєстрований та проживає разом з ним, зокрема місце реєстрації [PERSON] відповідає зареєстрованому місцю проживання відповідачки. Доказів, що підтверджують постійне фактичне місце проживання дитини із батьком на день подання позову, відповідачем до матеріалів справи не надано. Представник вказує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням в країні воєнного стану, [PERSON] на початку березня виїхав у Львівську область до бабусі, а 18.03.2022 року виїхав з України до своєї матері за кордон, яка також виїхала з країни у зв`язку із воєнним станом, де вони спільно проживають за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого надала копії закордонних паспортів та копії адресних карток на іноземця. Таким чином, на думку сторони відповідача, позивач не є належною особою, яка має право звертатися із даним позовом. Крім того, як вказала представник відповідача, дитина навчається в навчальному закладі у м. Одесі, який знаходиться у місті її фактичного проживання, що виключає витрати на проживання в гуртожитку, навчання відбувається в режимі онлайн, що оптимізує витрати на проїзд до навчального закладу, навчання відбувається за бюджетні кошти, дитина отримує стипендію та наразі працевлаштована і отримує заробітну плату. Відповідачем в свою чергу, до позову не надано жодних доказів, які б підтверджували витрати дитини, що виникають у зв`язку із навчанням, та понесення цих витрат самим позивачем. Враховуючи викладені обставини, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). На підставі судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси, від 11.12.2019 року, по справі № 521/19928/19 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно (а. с. 12). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому суд, при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, встановлені судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси, від 11.12.2019 року. Згідно довідки № 50, виданої 21.02.2022 року, [PERSON] є студентом 3 курсу в групі 191 МБВ денної форми навчання відокремленого структурного підрозділу «Одеський автомобільно-дорожній фаховий коледж державного університету «Одеська політехніка», строк закінчення навчання - 30.06.2023 року (а. с. 9). Положеннями ст. 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, від 18.05.2018 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6). Згідно до відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 30). Зі змісту відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 32). Отже, як вбачається з наведеного вище, зареєстроване місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] , співпадає із зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] , [INFO] . Доказів того, що син постійно та фактично проживає разом із батьком - [PERSON] , [INFO] на день подання позову, матеріали справи не містять. Більш того, стороною відповідача до суду надано копії довідок на болгарській мові, без перекладу: - № 825096793, від 09.06.2022 року, згідно якої, [PERSON] , [INFO] , отримала статус біженця (а. с. 46); - № 825094664, від 03.06.2022 року, згідно якої, [PERSON] , [INFO] , має статус біженця (а. с. 60); Крім того, згідно довідок, складених на болгарській мові, [PERSON] , [INFO] , працевлаштувався в «АИА-ГРУП 12 ЕООД» (а. с. 63 - 64). Також, згідно до довідок, складених на болгарській мові, адресою проживання [PERSON] та [PERSON] є адреса: [ADDRESS] (а. с. 47, 61). Тобто, станом на дату розгляду справи, [PERSON] , [INFO] , не проживає фактично з батьком [PERSON] , що узгоджується з позицією сторони відповідача. Дана обставина є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові, інших доказів на підтвердження позову і спростування заявленого відповідачкою, до суду не надано. Враховуючи викладене, з огляду на фактичне проживання сина разом з матір`ю, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів.

Outcome: dismissed