Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся суду з позовом до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , в якому просить виключити з постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчудження серії ВП №30190653 від 13.12.2011 року, винесеної відділом державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, звільнити з під арешту земельну ділянку площею 3,92 га., яка розташована на території Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянки № [NUMBER] (державний акт серії ОД №054229) та скасувати арешт та оголошення заборони відчудження на земельну ділянку площею 3,92 га., яка розташована на території Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянки № [NUMBER] (державний акт серії ОД №054229). Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.07.2018 року, актовий запис №827. За життя батьку позивача належала земельна ділянка площею 3,92 га, яка розташована на території Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № [NUMBER] ; 27 ділянки № [NUMBER] ; 68, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Після смерті батька позивач звернувся до державної нотаріальної контори для вступу у спадщину. Постановою ВП №30190653 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 13.12.2011 року, накладено арешт на вищевказане майно батька позивача, в межах виконавчого провадження про стягнення з останнього аліментів. Разом з тим відповідно до інформації про виконавче провадження встановлено, що виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] закінчено, проте арешт накладений в рамках виконавчого провадження не був скасований. Посилаючись на викладені обставини та з метою захисту свого конституційного права на розпорядження та володіння майном, позивач звернувся до суду, оскільки зняти арешт у досудовому порядку немає можливості, а наявне обтяження перешкоджає позивачу оформити спадщину після померлого батька. Рух справи у суді Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2022 року позов був залишений без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача адвокат Каланжов В.І. не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, просив прийняти законне та обгрунтоване рішення та розгляд справи провести у відсутність представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Згідно\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.07.2018 року, актовий запис №827. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,92 га, яка розташована на території Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № [NUMBER] ; 27 ділянки № [NUMBER] ; 68, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 23.07.2004 року №928/2004, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010551500045. Після смерті батька позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою для вступу у спадщину. Проте, позивачу стало відомо, що у Ізмаїльському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження №АСВП 30190653, підстава - перебування боржника у місті Ізмаїл, СІЗО - 22. Категорія стягнення - стягнення аліментів, резолютивна частина виконавчого документа: стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] . В рамках виконавчого провадження №30190653 був накладений арешт на все майно боржника [PERSON] , у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів станом на 31.10.2011 року у розмірі 25808,13 грн., про що внесена інформація до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 17.09.2012 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено за належністю до ДВС Головного управління юстиції у Луганській області, у зв`язку з переведенням боржника до УВП Луганської області для подальшого відбування покарання. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 17.09.2012 року склала 31924,41 грн. Інша інформація по ВП №30190653 у автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутня. Проте арешт накладений в рамках виконавчого провадження №30190653 не був скасований. Відповідно до ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами ст.10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з цією ж статтею Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) божника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно не електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодження; 5) відсутність у строк 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності по одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. В усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Крім того, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», якою регламентовано зняття арешту з майна встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, спосіб який обрав позивач шляхом зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого майна передбачений законом (припинення дії, яка порушує право), у даному випадку є єдиним належним способом захисту таких прав та інтересів, як звернення з відповідним позовом до суду, оскільки внаслідок існування арешту, порушує права позивача. З огляду на те, що на виконанні в органах державної виконавчої служби виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на майно спадкодавця [PERSON] не перебуває,\~збереження арешту спадкового майна чинить позивачу перешкоди щодо оформлення спадкових прав на майно, а отже суд вважає, що майно під арештом знаходиться безпідставно. Висновки за результатами розгляду справи Суд враховує, що наданими позивачем доказами підтверджено, що боржник помер, тобто його правоздатність припинена, на виконанні в органах державної виконавчої служби виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на майно спадкодавця не перебуває, наявність арешту на спадкове майно суттєво обмежує права позивача як спадкоємця, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про звільнення майна з-під арешту, що буде відповідати характеру порушеного права, оскільки в іншій спосіб захистити свої права позивач позбавлений можливості.

Outcome: approved