Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

28.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] ,\~ [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок загальною площею 75,1кв. м, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її бабусі [PERSON] , котра померла [INFO] . Ухвалою Сколівського районного суду від 05.08.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами позовного провадження з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 14.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10.02.2022 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 453/114/22 за заявою [PERSON] , за участю заінтересованої особи - Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12.07.2022 року провадження у справі поновлено, з визначенням дати судового засідання. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON] , після смерті котрої відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшов житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вказує, що постійно проживала разом з [PERSON] до дня її смерті, від спадщини не відмовилася, а отже фактично прийняла спадщину і вступила в управління спадковим майном, а саме спірним житловим будинком. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, оскільки її матір [PERSON] , дядько [PERSON] , дядько [PERSON] , які є відповідачами у справі, на належні їм частки у спадковому майні не претендували та відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті матері - [PERSON] , про що свідчать їх заяви. Крім цього, [INFO] помер дядько [PERSON] , який був сином [PERSON] . З метою оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулася у Сколівську державну нотаріальну контору Львівську області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак нотаріус листом № 454/01-16 від 20.05.2021 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, але попередньо від її представника адвоката Петрівського І.М. надійшла до суду заява, в якій просить розгляд справи провести без його участі та участі довірительки, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, попередньо подавши до суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги [PERSON] визнають та не заперечують щодо їх задоволення. Також в матеріалах справи наявне клопотання представника Славської селищної ради Стрийського району Львівської області Обухівського О.В. від 02.09.2021 року, в якому він просить проводити розгляд справи без участі третьої особи та постановити рішення відповідно до встановлених обставин. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положенням ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Лавочненською сільською радою Сколівського району Львівської області, від 24.05.2016 року згідно актового запису № 10. Про родинні відносини позивачки зі своєю бабусею свідчать наступні докази. Згідно копії свідоцтва серії [NUMBER] , виданого Лавочненською сільською радою Сколівського району Львівської області, батьками позивачки записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Лавочненською сільською радою Сколівського району Львівської області [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладення якого їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Лавочненською сільською радою Сколівського району Львівської області, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про розлучення серії [NUMBER] , виданого 27.02.2003 року відділом РАГС Дубенського районного управління юстиції Рівненської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та змінено останній прізвище на « [PERSON] ». Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . За життя [PERSON] не було складено заповіт. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її діти донька [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] . Жоден зі спадкоємців першої черги з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертався, про що свідчить витяг зі спадкового реєстру №69632415 від 02.08.2022 року про відсутність заведеної справи після смерті [PERSON] , а також не проживав спільно зі спадкодавцем на час її смерті. Син [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області згідно актового запису № 34. [PERSON] до дня своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою Славською селищною радою Стрийського району Львівської області № 1307 від 18.05.2021 року. Згідно виписки з погоподарської книги № 3, 277-1, виданої Славською селищною радою Стрийського району Львівської області № 688 від 16.03.2021 року, [PERSON] була власником житлового будинку [ADDRESS] . Як зазначено у довідці № 694 від 16.03.2021 року, виданої Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, згідно запису «Схематичного плану назв вулиць і нумерації будинків», будинок, який належить померлій [PERSON] , [INFO] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 695 від 16.03.2021 року, виданої Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, житловий будинок, побудований у 1960 році та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно запису погосподарських книг належить [PERSON] . З довідки № 693 від 16.03.2021 року, виданої Славською селищною радою Стрийського району Львівської області вбачається, що померла [PERSON] мала в користуванні земельну ділянку орієнтовною площею 0,04 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 06.04.2021 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1») становить 75,1 кв. м, з яких житлова (основна) 35,9 кв. м. та 16,7 кв. м- допоміжна (підсобна). Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі та споруди: навіс (літера «Б»), убиральня (літера «В»), сарай (літера «Г»), сарай (літера «Д»), сарай (літера «Е»), колодязь №1. Згідно довідки № 881, виданої 23.04.2021 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації про вартість об`єкта оцінки, вартість спірного нерухомого майна становить 152 588 (сто п`ятдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят вісім гривень 00 коп.) грн. Як було встановлено в судовому засіданні, при зверненні до нотаріуса позивачці було роз`яснено щодо пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та необхідність подання оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено випадки відмови нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Згідно із ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно п.п.1,3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерстваюстиції Українивід 22.02.2012року №296/5 (далі Порядок) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Так, причиною відмови нотаріуса у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що позивачкою [PERSON] пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надано правовстановлючих документів, які б підтверджували право власності померлої [PERSON] на спадкове майно. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 07.06.2022 року, яке набрало законної сили 08.07.2022 року, встановлено факт про те, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , починаючи з листопада 2015 року і до дня смерті останньої - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом, [PERSON] відноситься до п`ятої черги спадкоємців за законом (стаття 1265 ЦК України). Частиною 2 статті 1258 ЦК України визначено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Тобто, з наведеного вбачається, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з померлою на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї. В розумінні частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 даної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав\~разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~ЦК УРСР 1963 року,\~Законом України "Про власність",\~Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII\~"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,\~Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,\~Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна [PERSON] набула за життя право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). При винесенні даного рішення суд бере до уваги заяви відповідачів про визнання позовних вимог позивачки. Відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підставними, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду з відповідним позовом, позивачка не може захистити свої майнові права.

Outcome: approved