Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання укладеного 29.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анциферовою А.М., зареєстрованого у реєстрі за №237. Також, просила: скасувати рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. про державну реєстрацію за [PERSON] прав та їх обтяжень, індексний номер 34518505 від 29.03.2017 14:58:35, щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] ; скасувати заборону, накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М., зареєстровану в реєстрі за №238, зареєстровану в реєстрі для заборон за №1 та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказувала, що 29.03.2017 року між нею та відповідачем у справі було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анциферовою А.М., зареєстрованого у реєстрі за №237. Згідно з умовами зазначеного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] , а остання в свою чергу зобов`язалась довічно фінансово утримувати [PERSON] , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовились, що грошове утримання складається з первинного одноразового платежу у розмірі 120 000 грн. та щомісячних платежів у розмірі 1000 грн. Також, [PERSON] зобов`язалася щомісяця разом з щомісячним грошовим утриманням, сплачувати комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] , а саме: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плату за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання та електроенергія до 150 кВт.год, абонентська плата за телефон, радіоточку, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплату домофона. За п. 8 Договору, сторони погодили, що сума грошового щомісячного утримання підлягає індексації та нараховується щорічно у лютому місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби Статистики України та сплачується [PERSON] на користь [PERSON] . Позивач стверджує, що з моменту укладення договору [PERSON] майже не спілкувалася із нею, лише формально надавала визначену фінансову допомогу та грошові перекази на оплату комунальних послуг, які [PERSON] сплачувала самостійно, і такий стан речей її влаштовував. При цьому ситуація змінилась 27.06.2019 року, коли [PERSON] отримала перелам стегнової кістки і стала обмеженою у пересуванні. На пропозицію [PERSON] про необхідність додаткового, відмінного від договору утримання - не фінансового, а фактичного: догляд, придбання продуктів та їжі 03.07.2019 року [PERSON] відвідала позивача у лікарні та передала 8000 грн. в рахунок оплати наступних місяців фінансового утримання за договором, не пропонуючи іншої допомоги. Оскільки [PERSON] не погодилась на пропозицію [PERSON] розірвати договір довічного утримання, остання ініціювала внести зміни до даного договору до кінця 2019 року та просила сплатити додаткові витрати, в тому числі, на лікування і на поточний ремонт квартири, а також збільшити розмір щомісячного утримання хоча б до 6 000 грн. При цьому, [PERSON] відмовилась змінити умови договору, а до їх виконання підходить вибірково та безвідповідально, свідомо перераховує кошти до поштового відділення у якому позивач їх фізично не має можливості отримати, або ж без узгодження із [PERSON] переоформляє на себе договори щодо виконання комунальних послуг та самостійно їх оплачує, що тягне подвійну оплату. Таким чином, [PERSON] вважає істотними порушеннями умов договору довічного утримання зі сторони [PERSON] , оскільки позивач позбавлена того на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому просила про задоволення позовних вимог. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення, просили суд його задовольнити. Після оголошеної перерви в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про можливість завершення розгляду справи за їх відсутності. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи це тим, що [PERSON] добросовісно виконувала і виконує усі умови укладеного договору довічного утримання та забаганки [PERSON] , яка потрапила під вплив сторонніх осіб і штучно створює перешкоди у його виконанні після відмови у пропозиції позивача його розірвати. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. в судове засідання не з`явилась повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст.744 ЦК України визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Ч.1 ст.745 ЦК України встановлено вимоги до форми договору довічного утримання. Так, зазначений договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Як вбачається з матеріалів справи 29.03.2017 року між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) було укладеного договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анциферовою А.М., зареєстрований у реєстрі за №237 (а.с.56-57). У ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, укладаючи оспорюваний договір довічного утримання, позивач та відповідач діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови. Відповідно до ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Згідно з умовами зазначеного договору відчужувач передав у власність набувачеві квартиру [ADDRESS] , а остання в свою чергу зобов`язалась довічно фінансово утримувати [PERSON] , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Сторони домовились, що грошове утримання складається з первинного одноразового платежу у розмірі 120 000 грн. та щомісячних платежів у розмірі 1000 грн. Сторони домовились, що щомісячне грошове утримання буде надаватися відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Також, [PERSON] зобов`язалася щомісяця разом з щомісячним грошовим утриманням, або окремо сплачувати комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] , а саме: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за користування природним газом, теплопостачання, гаряче та холодне водопостачання до 4 куб.м. та електроенергія до 150 кВт.год, абонентська плата за телефон, радіоточку, за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплату домофона. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено та підтверджено сторонами, що на виконання умов договору довічного утримання [PERSON] отримала від [PERSON] первинний одноразовий платіж у розмірі 120 000 грн. і до 27.06.2019 року претензій щодо виконання договору довічного утримання у [PERSON] не було. На прохання позивача, у зв`язку з переламом [PERSON] стегнової кістки та необхідністю оперативного втручання 03.07.2019 року [PERSON] провідала позивача у лікарняному закладі і передала під розписку, у рахунок оплати наступних щомісячних платежів 8 000 грн. При цьому, у листі від 30.09.2019 року [PERSON] звернулася до [PERSON] із гарантіями виконання умов договору довічного утримання, запевненням готовності виконувати додаткові прохання [PERSON] та вимогою усунути непорозуміння щодо штучних перешкод виконання цього договору (а.с. 63-64). Зі змісту позовної заяви та зі слів [PERSON] остання сприйняла та розцінила вказаний лист як образу і 01.11.2019 року звернулася до [PERSON] з листом де просила розірвати договір добровільно за згодою сторін (а.с. 66). За приписами ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. У відповідності до тексту вказаного листа [PERSON] в категоричній формі вимагає припинити виплату коштів за комунальні платежі і вказує, що «гроші які Ви надсилаєте на мою адресу я не хочу отримувати і не буду». Таким чином, на думку суду, передумовою тверджень [PERSON] про невиконання договору довічного утримання було незадоволення її вимоги про його розірвання та, як наслідок, свідомі дії щодо створення перешкод у виконанні умов цього договору для [PERSON] . За приписами ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Договір довічного утримання також може бути розірваний на вимогу відчужувача у випадку невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за договором, незалежно від його вини. Відповідно до п. 14 договору довічного утримання від 29.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , істотними умовами договору вважатимуться щомісячні платежі, первинний грошовий платіж та довічне право на проживання відчужувача у вказаній квартирі. Разом з правом проживання в квартирі, відчужувач приймає на себе обов`язок її зберігання та підтримання в належному стані. Відчужувач несе повну відповідальність за шкоду спричинену його діями третім особам а процесі використання квартири для свого проживання. П.15 договору передбачено, що цей договір може бути розірваний за згодою сторін, у випадку невиконання його істотних умов. Суду не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження невиконання, або ж порушення [PERSON] істотних умов визначених п.14 договору довічного утримання. Більше того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , крім іншого, погоджувалася і виконувала обґрунтовані пропозиції і вимоги [PERSON] навіть якщо вони виходили за межі умов вказаного договору та не заперечувала внесення змін до самого договору за умови їх розумності, справедливості із урахуванням можливостей та прав кожної сторони. Не заслуговують на увагу претензії позивача про переоформлення [PERSON] на своє ім`я договорів про надання комунальних послуг та самостійну їх оплату з огляду на беззаперечне право і обов`язок власника майна на його утримання. Також, на думку суду, письмове визнання [PERSON] вимог оплатити непередбачувані витрати на заміну вікна, усунення протікання труби та повірку лічильників, особисті пропозиції кваліфікованого догляду та допомоги по господарству свідчать про добросовісність дій і намірів [PERSON] та спростовують звинувачення [PERSON] (Т.1 а.с. 84-93). Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. За приписами ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Таким чином, даний Закон не містить жодного посилання на те, що грошове забезпечення за договором довічного утримання підлягає індексації. В п.8 договору довічного утримання зазначено, що сума грошового утримання підлягає індексації та нараховується щорічно в лютому місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби статистики України. Проте, відповідно до п.14 Порядку проведення індексації грошових доходів населення надано роз`яснення щодо застосування механізму індексації лише до визначених Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" об`єктів індексації та згідно з якими грошове утримання, яке щомісячно має надаватися відчужувачу за договором довічного утримання, до об`єктів індексації не відноситься. При цьому, як встановлено судом, отримавши позовну заяву, відповідач [PERSON] фактично самостійно збільшила суму, яка підлягає сплаті за договором довічного утримання з урахуванням, в тому числі, індексу інфляції. Однією з загальних засад цивільного законодавства відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.3 ЦК України є свобода договору. Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відтак, законодавством дозволено встановлювати у договорі довічного утримання обов`язок набувача лише щодо утримання (догляду) відчужувача. Сторонами у договорі довічного утримання від 29.03.2017 року встановлений вичерпний перелік обов`язків набувача щодо відчужувача. Крім того, у п. 10, п. 11 договору відчужувач засвідчила, що визначене сторонами щомісячне грошове утримання є достатнім для матеріального забезпечення відчужувача для задоволення його життєвих потреб та не потребуватиме подальшого перегляду. При надходженні грошового переказу на поштове відділення за місцем проживання відчужувача коштів відповідно до п. 7, п.8 цього договору, зобов`язання набувача за цим договором за відповідний місяць вважаються виконаними в повному обсязі. Відповідно до п.27 договору довічного утримання сторони підтвердили, що договір не носить характеру уявного та удаваного правочину. Відчужувач та набувач не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, не страждають на психічний розлад, не вживають наркотичні засоби, токсичні речовини тощо, не стоять на обліку у психоневрологічних та наркологічних закладах тощо, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим та відповідає їхній внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, текст цього договору прочитано і схвалено ними до його посвідчення, договір не приховує іншого правочину і спрямований на настання наслідків, які обумовлені у ньому. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анциферовою А.М. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст.ст.77,78 ЦПК України. За приписами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд критично ставиться до свідчень свідка [PERSON] наданих в судовому засіданні з огляду на те, що саме з останньою [PERSON] укладено альтернативні оплатні договори на надання послуг після звернення до суду з даним позовом, а отже прослідковується залежність та зацікавленість у вирішенні питання на користь позивача. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності і враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач та його представник не знайшли свого підтвердження в судових засіданнях, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] про розірвання договору довічного утримання слід відмовити. Також суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог [PERSON] про скасування рішення приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. про державну реєстрацію за [PERSON] прав та їх обтяжень, індексний номер 34518505 від 29.03.2017 14:58:35, щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] ; скасування заборони, накладеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А.М., зареєстрованої в реєстрі за № 238, зареєстрованої в реєстрі для заборон за №1 та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки дані вимоги є похідними та залежать від дійсності і чинності договору довічного утримання. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 3, 627, 651, 744, 745, 749, 755 ЦК України, ст.ст. 1,2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення",

Outcome: dismissed