Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з\~дня подання\~позовної заяви\~до суду\~і до\~повноліття дітей. Виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2009 року. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які являються інвалідами дитинства. Подружнє життя з відповідачем не склалося, тому на даний час вони спільно не проживають, діти проживають разом з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Їй самій важко утримувати дітей, забезпечити їм необхідний рівень життя для їх нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач ухиляється від утримання дітей, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки являється особою працездатного віку, періодично виїжджає на сезонні роботи за кордон в Республіку Польща, отримує високі доходи, а тому може надавати матеріальне утримання своїм дітям. У зв`язку з тим, що їй самій важко утримувати дітей, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кажук В.Б. у судове засідання не з`явилися, останній направив суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей у визначеному позивачкою розмірі. За таких обставин суд вважає за можливе, розгляд справи провести без участі сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 29.06.2017, серії [NUMBER] від 25.09.2012 (а.с.9-10). Згідно з копій посвідчень серії [NUMBER] від 25.03.2019 року, серії [NUMBER] від 25.03.2019 року, малолітні діти сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] являються особами з інвалідністю, внаслідок чого їм призначена державна соціальна допомога (а.с. 11-12). Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 14.07.2005 року (а.с. 25). Відповідач [PERSON] являється особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 06.10.2016 року (а.с. 26). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2022 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дітей. Враховуючи, що відповідач не виконує встановлений законодавством обов`язок батьків із утримання дітей, обов`язок\~обох батьків\~утримувати дітей, той факт, що діти\~проживають разом\~з позивачкою,\~а тому\~остання несе\~більші витрати\~на утримання\~дітей,\~враховує потреби\~дітей на\~їх фізичний\~та духовний\~розвиток, визнання представником відповідача позову повністю, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню із визначенням частки, яка підлягає стягненню, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved