Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (позивач за первинним позовом) звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа Чорноморська міська державна нотаріальна контора Одеської області про продовження строку на прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті її батька [PERSON] , що помер [INFO] відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги, та на час смерті батька позивачці було майже один рік. Тому позивач не могла знати про прийняття спадщини, крім того, нотаріальна контора під час відкриття спадщини після померлого [PERSON] не повідомила її мати про спадщину, та не викликали позивачку як спадкоємицю за законом. Позивач вважає що недосягнення нею повноліття на час відкриття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини Позивач від спадщини не відмовлялася, пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини у зв`язку з своїм віком на час відкриття спадщини. Просить суд: Продовжити [PERSON] строку на прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який пропущений з поважних причин; Визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий № 1324, яке видане 19 червня 2003 року державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори спадкоємиці [PERSON] в частині спадкування майна [PERSON] (який помер [INFO] ), в розмірі 1/3 частини квартири [ADDRESS] , залишивши [PERSON] 1/6 частину квартири у власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом; Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] До Іллічівського міського суду Одеської області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Чорноморська міська державна нотаріальна контора Одеської області державний нотаріус Жмихова О.С. про продовження строку на прийняття спадщини за законом, визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину по закону, визнання права власності яка згодом була об`єднана з первинним позовом (а.с. 107-110). В обґрунтування позову зазначила, що їй стало відомо про слухання справи її рідної сестри [PERSON] до [PERSON] про продовження строку на прийняття спадщини за законом, визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину по закону, визнання права власності. Зазначила, що на час смерті її рідного батька [PERSON] , [INFO] їй було лише сім років. Тому позивач за об`єднаним позовом не могла знати про прийняття спадщини, крім того, нотаріальна контора під час відкриття спадщини після померлого [PERSON] не повідомила її мати про спадщину, та не викликали позивачку як спадкоємицю за законом. Позивач за об`єднаним позовом вважає що недосягнення нею повноліття на час відкриття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини Позивач за об`єднаним позовом від спадщини не відмовлялася, пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини у зв`язку з своїм віком на час відкриття спадщини. Змушена звернутись за захистом своїх прав, та просить суд: Продовжити [PERSON] строку на прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , що пропущений з поважних причин; Визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, що видано від 19.06.2003 року реєстровий № 1324, державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори на спадкоємицю [PERSON] в частині успадкування майна [PERSON] , що помер [INFO] в розмірі 1/3 частини квартири [ADDRESS] , залишивши за [PERSON] 1/6 частину квартири у власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом; Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] надала за первинним позовом до суду заяву про заперечення щодо слухання справи в спрощеному порядку та закриття провадження по справі, відзив по справі не надала (а.с. 24, 26). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідач [PERSON] надала за первинним позовом до суду заяву про заперечення щодо слухання справи в спрощеному порядку та закриття провадження по справі, відзив по справі не надала (а.с. 24, 26). Третя особа Чорноморська міська державна нотаріальна контора Одеської області державний нотаріус Жмихова О.С. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала проти заявлених вимог (а.с. 27, 140). Позивач за первинним позовом [PERSON] надала до суду заяву про витребування доказів,та виклик свідків (а.с. 33-34). Третя особа Чорноморська міська державна нотаріальна контора Одеської області державний нотаріус Жмихова О.С. надала до суду лист про надання витребуваних документів, копії спадкової справи (а.с. 39). Відповідач [PERSON] надала за первинним позовом клопотання про відкладення слухання справи (а.с. 81). Позивач за первинним позовом надала до суду заяву про об`єднання справ в одне провадження (а.с. 86-87, 141). Представник відповідача [PERSON] надав до суду клопотання про об`єднання справ та клопотання про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 88-91, 94-96). Представник відповідача [PERSON] надав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами об`єднаного позову (а.с. 148). Представник відповідача [PERSON] надав до суду клопотання про вимогу зобов`язати позивача за об`єднаним позовом надати суду докази дійсної вартості майна, що є предметом спору (а.с. 151-153). Представник відповідача [PERSON] надав до суду клопотання про відмову у задоволенні позовних вимог за об`єднаним позовом з підстав пропущення строку позовної давності (а.с. 161-162). Представник відповідача [PERSON] надав до суду клопотання відкладення судового засідання (а.с. 172). Представник відповідача [PERSON] надав до суду клопотання відкладення судового засідання (а.с. 176). Представник відповідача [PERSON] надав до суду клопотання відкладення судового засідання (а.с. 182). Позивач за первинним позовом [PERSON] надала до суду заяву про застосування судом щодо об`єднаної позовної заяви строків позовної давності (а.с. 187). Позивач за первинним позовом [PERSON] надала до суду письмові пояснення по об`єднаному позову, просила суд відмовити в задоволенні вимог об`єднаного позову (а.с. 188-189). Представник відповідача [PERSON] надав до суду клопотання відкладення судового засідання (а.с. 208-211). Третя особа Чорноморська міська державна нотаріальна контора Одеської області надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 222). Позивач за первинним позовом [PERSON] надала до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 227). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 25.09.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі (а.с. 18). 22.10.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 29). 16.11.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області задоволено клопотання про витребування доказів (а.с. 36). 16.03.2021 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області об`єднано справи в одне провадження (а.с. 98). 25.11.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області об`єднаний позов залишено без руху (а.с. 131-132). 03.12.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по об`єднаній справі (а.с. 135-136). 02.03.2021 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області підготовче судове засідання по об`єднаному позову закрито (а.с. 164). 08.06.2022 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відмовлено у клопотання про відкладення судового засідання (а.с. 214). Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що за свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.09.2001 року народилась [PERSON] , батьком вказано [PERSON] (а.с. 9, 55). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] \~(повторного)\~виданого відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Іллічівського міського\~управління юстиції\~Одеської області\~22.09.2002\~року помер [PERSON] (а.с. 10, 111). Відповідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.04.1999 року за адресою [ADDRESS] власником зазначено в рівних частках [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 11, 46, 116). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, від 19.06.2003 року після смерті [PERSON] прийняла спадщину в розмірі 1/3 частини кв. [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 12, 117). Відповідно листа № 694 від 29.07.2020 року КП «БТІ» про реєстрацію права власності на кв. [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Листом від 03.03.2020 року за № 347/02-14 Чорноморська міська державна нотаріальна контора Одеської області повідомила позивача за первинним позовом [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на 1/6 частки кв. [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що від 19.06.2003 року було виткано свідоцтво про право на спадщину спадкоємиці за законом матері померлого [PERSON] [PERSON] та запропоновано звернутись до суду (а.с. 14). Згідно спадкової справи №222/2003 від 22.09.2002 року після померлого [PERSON] , від 19.006.2003 року надійшла заява [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно вищевказану кв. (а.с. 41). Відповідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] \~виданого відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Іллічівського міського\~управління юстиції\~Одеської області,\~актовий запис\~№ 611\~від 22.09.2002\~року помер [PERSON] (а.с. 42). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , матір`ю зазначено [PERSON] (а.с. 43). Відповідно довідки № 1150 від 11.03.2003 року зазначено, що [PERSON] з 26.02.1999 року по 22.09.2002 року по день смерті був прописаний та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 44). Згідно розпорядження органу приватизації від 14.04.1999 № 347 [PERSON] звернулась з заявою про приватизацію кв. [ADDRESS] (а.с. 45). Відповідно реєстраційного посвідчення на кв. [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 47-51). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом отримала після [PERSON] його мати [PERSON] (а.с. 52-53). Відповідно заяви № 567 від 12.11.2019 року [PERSON] звернулась до Чорноморської міської державної нотаріальної контори (а.с. 54). Згідно відповіді на запит № 8-3387 від 14.11.2019 року щодо реєстрації на день смерті [PERSON] , за тією ж адресою було зареєстровано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6162). Відповідно заяви № 709 від 03.11.2020 року [PERSON] звернулась до Чорноморської міської державної нотаріальної контори (а.с. 64). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.08.1997 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб (а.с. 65, 121). Відповідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 01.11.1995 рок народилась [PERSON] , батьком записано [PERSON] (а.с. 68, 112). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали від 19.04.2019 року шлюб, та змінено прізвище дружини на [PERSON] (а.с. 69, 120). V. Оцінка Суду. Щодо вимог первинного позову: Відповідно до\~вимог п.\~1ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Положенням ч. 5 ст. 1266 ЦК України, якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Відповідно до вимог ч. 4 ст.\~1268\~ЦК України малолітня, неповнолітня недієздатна особа… вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, з урахуванням наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи позивач за первинним позовом [PERSON] є спадкоємицею майна після смерті [PERSON] , яке складається з частини квартири [ADDRESS] , по праву представлення після смерті свого батька [PERSON] .. Позивач [PERSON] від спадщини не відмовлялася, бажає прийняти спадщину. На час смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , позивач [PERSON] була неповнолітньою особою, віком 1 рік 06 місяців. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо не було подано заяву про відмову від прийняття спадщини(ч. 4 ст. 1268 ЦКУ). Згідно зі статтею 1 Конвенції про права дитини, дитиною є кожна людська істота до досягнення нею 18-річного віку, якщо за законом, що застосовується до даної особи, вона не досягне повноліття раніше (наприклад, у разі реєстрації шлюбу фізичної особи, яка не досягла повноліття з моменту реєстрації шлюбу; повна цивільна дієздатність може бути надана фізичній особі, яка досягла шістнадцяти років і працює за трудовим договором, а також неповнолітній особі, яка записана матір`ю або батьком дитини; після набрання законної сили рішенням суду про надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності). Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину в силу прямого припису закону. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, навіть якщо не було подано заяву про відмову від прийняття спадщини з дотриманням вимог, встановлених законодавством. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У разі, якщо дитина є спадкоємцем після померлих батька та матері, дитина може отримати свідоцтво про право на спадщину після набуття повного обсягу цивільної дієздатності (18 років повнолітня особа та у випадках, передбачених законом). Незалежно від часу прийняття спадщини вона (спадщина) належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, згідно статті 66 Закону України «Про нотаріат», має право отримати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які своєчасно прийняли спадщину (подача заяви про прийняття спадщини чи спільне сумісне проживання на момент смерті спадкодавця), жодними строками не обмежується, і звертатися за одержанням свідоцтва про право на спадщину можна будь-коли після закінчення шестимісячного строку. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, адже, прийнявши спадщину в порядку, передбаченому статтями 1268, 1270 ЦК України, він забезпечить своє право на отримання свідоцтва в майбутньому. Щодо вимог зустрічної позовної заяви. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкодавцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18) викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (аналогічну позицію було висловлено у постановах від 17.06.2020 № 396/1887/18, від 25.03.2020 у справі № 172/1194/16-ц, від 14.11.2018 у справі № 2-1316/2227/11). Оскільки під час розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] має право на спадкування, то суд вирішує питання про наявність інших підстав для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, та виходить з такого. Позивачі у якості підстави для визнання недійсними у 1/3 частині свідоцтв про право на спадщину посилалися на порушення вимог порядку оформлення спадщини, не повідомлення позивачів про право прийняття спадщини, тому позивачі вважають, що нотаріус незаконно видав свідоцтво про право на спадщину лише одному спадкоємцю відповідачу [PERSON] . Відповідно до п. 1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно з п. 4.14 вказаного Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Під час розгляду справи було встановлено, що державний нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на підставі заяви останньої, у якій вона вказала неправдиву інформацію про відсутність інших спадкоємців. Крім того, суд ураховує, що особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, яке за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 № 916/780/18 свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Таким чином, суд встановив, що оспорене свідоцтво про право на спадщину видано особі, яка має право на спадкування ( [PERSON] ), незважаючи на повідомлення відповідачем нотаріусу неправдивих відомостей про відсутність спадкоємців, станом на час розгляду цієї справи у суді, оспорене свідоцтво не порушують прав позивачів, які спадщину після смерті батька не прийняли, тому суд дійшов висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для визнання свідоцтв про право на спадщину в 1/3 частині недійсними. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10. 2018 року у справі № 681/203/17-ц. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви, не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС № 61-49121св від 29.10.2019 р. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув 22.03.2003 року, а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач за первинним позовом [PERSON] звернулася 12.11.2019 року, та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач за об`єднаним позовом [PERSON] звернулася 03.11.2020 року. У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Інші позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора, визнання за відповідачем та позивачами права власності на 1/6 частину спадкового майна за кожною з них - є похідними вимогами. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними у частині свідоцтв про право на спадщину, що видані на ім`я відповідача [PERSON] , то і у задоволенні інших вимог слід відмовити. Стосовно ж заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зазначає таке. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Разом із тим, встановлена судом, в даному випадку, необґрунтованість позовних вимог в цілому є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed