Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

29.09.2020 р адвокат Мукомел Л.А. в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання автомобіля марки "РЕНО КЕНГО", 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , та зупинкового комплексу магазину "Магазинчик", що знаходиться за адресою вулиця Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області, об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за [PERSON] частки у спільній сумісній власності в розмірі 1/2 частини зупинкового комплексу магазину "Магазинчик" по вул. Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області загальною площею 60 кв.м. та автомобіля марки "РЕНО КЕНГО", 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації належної їй частки у спільному майні подружжя у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля та магазину, після визначення їхньої ринкової вартості, а також про стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу. 19.11.2020 р адвокат Мукомел Л.А. подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати автомобіль марки "РЕНО КЕНГО", 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , та зупинковий комплекс магазин "Магазинчик", що знаходиться за адресою вулиця Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за [PERSON] частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/2 частини зупинкового комплексу магазину "Магазинчик" по вул. Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області загальною площею 60 кв.м. та автомобіля марки "РЕНО КЕНГО", 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію належної їй частки у спільному майні подружжя у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля та магазину, що становить 143691 грн, а також стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 3118 грн 51 коп судові витрати та 5000 грн витрат на правову допомогу. 30.05.2022 р у підготовчому засіданні адвокат Мукомел Л.А. подала заяву про зміну предмета позову та просить визнати автомобіль марки "РЕНО КЕНГО", 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , та зупинковий комплекс магазин "Магазинчик", що знаходиться за адресою вулиця Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області, загальною площею 60 кв.м. об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки "РЕНО КЕНГО", 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , та зупинковий комплекс магазин "Магазинчик", що знаходиться за адресою вулиця Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області, загальною площею 60 кв.м., і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля та 1/2 частини зупинкового комплексу магазину "Магазинчик", а також судові витрати у розмірі 3118 грн 51 коп та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн . У вступному слові представник позивачки [PERSON] - адвокат Мукомел Л.А. позовні вимоги від 30.05.2022 р підтримала і пояснила, що з 2008 року сторони перебували у фактичних сімейних стосунках і проживали разом однією сім`єю в [ADDRESS] . [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . 19 березня 2010 року сторони зареєстрували шлюб. 13 травня 2020 року рішенням суду шлюб між сторонами був розірваний. Перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти сторони придбали майно: зупинковий комплекс магазин "Магазинчик" по вул. Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області, загальною площею 60 кв.м. та автомобіль "РЕНО КЕНГО", 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] самостійно користується магазином та автомобілем в своїх цілях, а позивачка позбавлена такої можливості через вкрай негативні стосунки з відповідачем. Тому просить стягнути з відповідача в користь позивачки грошову компенсацію вартості належної їй 1/2 частки спільного сумісного майна подружжя, що становить 143691 грн, та судові витрати. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов просить позов задовольнити частково та стягнути з нього в користь позивачки компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля "РЕНО КЕНГО", 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , набутого у спільну сумісну власність в період шлюбу з позивачкою [PERSON] , та відмовити в задоволенні решти позовних вимог, так як зупинковий комплекс магазин "Магазинчик" по вул. Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області зведений на земельній ділянці, переданій йому Славутською міською радою в користування на умовах сервітуту, не є об`єктом нерухомості, є тимчасовою спорудою і його право власності на цю споруду не зареєстроване в установленому порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Жилюк О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні позову, так як в період шлюбу сторони придбали автомобіль "РЕНО КЕНГО", 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , але після розірвання шлюбу автомобіль залишився в користуванні відповідача для здійснення підприємницької діяльності і на час розгляду справи судом відповідач не має коштів, щоб сплатити позивачці вартість 1/2 частки автомобіля, вартість якого відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи становить 81556,51 грн. Щодо споруди зупинкового комплексу магазину "Магазинчик", то вказана споруда не є об`єктом нерухомості, є самочинним будівництвом, право власності відповідача на цю споруду не зареєстроване, розташована ця споруда на земельній ділянці, переданій відповідачу органом місцевого самоврядування в тимчасове користування на умовах сервітуту, тому поділу між сторонами не підлягає. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Судом встановлено, що 19 березня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 19 березня 2010 року (а.с.9). Сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 19 березня 2010 року (а.с.10). Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.11-12). Сторони зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідкою Відділу з питань реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 7577/26-14 від 20.08.2019 р (а.с.13). Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , 26.08.2014 р за [PERSON] зареєстроване право власності на транспортний засіб RENAULT, модель KANGOO, 2008 року випуску (дата державної реєстрації 13.08.2014 р), номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.45). З наведеного вбачається, що право власності на транспортний засіб RENAULT, модель KANGOO, 2008 року випуску, відповідач [PERSON] набув у період шлюбу з позивачкою [PERSON] . З огляду на правовий висновок ВП ВС у постанові від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності на майно, яке набуте ними в період шлюбу, що означає, що а ні дружина, а ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до висновку комплексної будівельно-технічної та автотоварознавчої експертизи від 21.04.2022 № 3722/3723/20-26, ринкова вартість автомобіля марки "Renault" моделі "Kangoo", 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого за [PERSON] , на момент дослідження складає: 81556,51 грн (а.с.166-171, 171 зворот). Відповідно до Постанови ВП ВС від 09.06.2021 у справі № 760/789/19 правовідносини, в яких позивачка у цій справі просила припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 червня 2018 року по справі N 299/2587/15-ц (провадження N 61-8926св18) Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що вартість всього автомобіля "Renault" моделі "Kangoo", 2008 року випуску, становить 81556,51 грн та, відповідно, вартість 1/2 його частки - 40778,25 грн. На підставі проаналізованих доказів та норм права суд знаходить, що вимоги позивачки [PERSON] про припинення її права на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль "Renault" моделі "Kangoo", 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та стягнення в її користь з відповідача [PERSON] вартості 1/2 частки автомобіля є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню. Проте, визначена позивачкою вартість автомобіля на підставі відомостей з інтернетресурсу (а.с. 201-203), а також вартість спірного автомобіля, визначена оцінювачем [PERSON] на замовлення позивачки (а.с. 80-82), викликають сумнів у суду щодо їх достовірності та об`єктивності і суперечать висновку призначеної судом відповідно до вимог ст. 103 ЦПК України судової комплексної будівельно- технічної та автотоварознавчої експертизи № 3722/3723/20-26 від 21.04.2022 р (а.с. 154-183), а тому при ухваленні рішення судом до уваги не беруться. Таким чином, з урахуванням висновку комплексної будівельно- технічної та автотоварознавчої експертизи № 3722/3723/20-26 від 21.04.2022 р в користь позивачки слід стягнути з відповідача [PERSON] вартість 1/2 частки вартості автомобіля "Renault" моделі "Kangoo", 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що становить 40778,25 грн. Щодо зупинкового комплексу магазину "Магазинчик", що знаходиться за адресою вулиця Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області, то суд приходить до наступного. Згідно з Договором про встановлення особистого строкового сервітуту від 08 червня 2018 року (а.с.36-40) Славутська міська рада встановила особистий строковий сервітут відносно земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 60 кв.м. (кадастровий номер 6810600000:01:003:0584), що знаходиться за адресою [ADDRESS] під тимчасовою спорудою "Зупинковий комплекс" в інтересах сервітуарія - ФОП [PERSON] , на право розміщення тимчасової споруди з інвентарних конструкцій для провадження підприємницької діяльності (п.1.1 Договору). Строк дії договору - особистий строковий сервітут терміном на 5 років (п.2.1 Договору). 11 червня 2018 року відповідач зареєстрував право користування (сервітут) земельною ділянкою з кадастровим номером 6810600000:01:003:0584, площею 0,006 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в [ADDRESS] . Власник земельної ділянки Територіальна громада м. Славута в особі Славутської міської ради, що стверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 215182970 та № 155285029 (а.с.14-15, 44). 15 травня 2018 року між фізичною особою [PERSON] та фізичною особою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу "Зупинкового комплексу" загальною площею 60 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.64). Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відомостей про те, що "Зупинковий комплекс " загальною площею 60 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] , на час укладення договору купівлі-продажу від 15.05.2018 р перебував у податковій заставі суду не надано. З договору вбачається, що він не посвідчений нотаріально, а отже у суду немає підстав вважати, що такий договір був укладений, оскільки його форма не відповідає закону. Крім цього, відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Суду не надано доказів про право власності продавця [PERSON] на "Зупинковий комплекс" загальною площею 60 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Право власності відповідача [PERSON] на цей майно також не зареєстроване. З висновку комплексної будівельно- технічної та автотоварознавчої експертизи № 3722/3723/20-26 від 21.04.2022 р вбачається, що споруда "Зупинковий комплекс ", що використовується як будівля магазину, розташованого по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 60 кв.м. (кадастровий номер 6810600000:01:003:0584), має ознаки самочинного будівництва та не є об`єктом нерухомого майна. Ринкова вартість об`єкта "Зупинковий комплекс", розташованого по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 60 кв.м. (кадастровий номер 6810600000:01:003:0584), який має ознаки самочинного будівництва не визначається (а.с.171). За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. А отже, таке майно не може бути предметом поділу у спорі подружжя про поділ спільного сумісного майна подружжя. Враховуючи наведене, дослідивши письмові докази, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] зупинкового комплексу магазину " [INFO] ", що знаходиться за адресою вулиця Ярослава Мудрого в м. Славута Хмельницької області, та стягнення в користь позивачки вартості 1/2 частки цього майна. Щодо відшкодування позивачці судових витрат, то суд враховує наступне. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з наданим представником позивача орієнтовним розрахунком витрат на правову допомогу від 04 вересня 2020 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 04 вересня 2020 року вартість сплачених позивачкою послуг, наданих адвокатом Мукомел Л.А., складає 5000 гривень (а.с.19, 20), сума сплаченого позивачкою при зверненні до суду з позовом судового збору становить 2522,40 грн, що стверджується квитанціями (а.с.1, 2, 28). Відповідач [PERSON] оплатив вартість комплексної будівельно-технічної та автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду за клопотанням представника відповідача, в сумі 11669,48 грн (а.с.184, 185). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки 1/2 розміру понесених нею судових витрат, а саме: 1 261 грн 20 коп судового збору та 2500 грн витрат на правову допомогу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Разом з тим, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя Зупинкового комплексу магазину "Магазинчик" по [ADDRESS] та на підставі ст. 141 ЦПК України з позивачки слід стягнути в користь відповідача 1/2 витрат на проведення комплексної будівельно-технічної та автотоварознавчої експертизи в розмірі 5834 грн 74 коп .

Outcome: partial