Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, посилаючись на те, що в свідоцтві про народження її неповнолітньої доньки [PERSON] відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, однак справжнім батьком дитини є відповідач. Позивач просить суд визнати батьківство [PERSON] щодо дитини [PERSON] , встановити порядок виконання рішення шляхом внесення відповідних змін у актовий запис про народження дитини, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на один місяць та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, розглянути справу за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву, відповідно до якої відповідач позовні вимоги визнав частково, просив суд визнати його батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , погодився сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від заробітку, просив справу розглянути за відсутності сторони відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за відсутності представника відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з вересня 2005 року по березень 2018 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. В період спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 02 червня 2022 року, відомості про батька в актовий запис про народження [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до\~ч.\~3\~п.\~24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~2\~від 12.06.2009\~року «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , з відповідним внесенням змін в актовий запис про її народження. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище відповідача;\~відсутність у\~платника аліментів\~непрацездатних дружини,\~батьків,\~дітей;\~відсутність іншої\~дитини.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191\~СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких\~обставин,\~враховуючи,\~що обов`язок\~утримання дитини\~покладається на\~обох батьків, відповідач\~є здоровою,\~працездатною людиною, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття. Статтею 133\~ЦПК встановлено,\~що судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому із відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок. Також із відповідача слід стягнути сплачений судовий збір на користь позивача в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок за позовну вимогу про визнання батьківства. Позивач просить суд стягнути на її користь витрати на оплату правової допомоги у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, однак матеріали справи не містять доказів того, що позивач дійсно понесла судові витрати на правову допомогу, тому суд відмовляє в задоволенні цієї частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial