Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

24 травня 2022 до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 110, 112-113 СК України, просить розірвати шлюб між [PERSON] та нею, [PERSON] , зареєстрований 25 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 130. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 25 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 130. Від спільного шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що з грудня 2021 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через різні погляди на життя та сімейні стосунки. Позивач та відповідач живуть самостійним життям, тому шлюб існує формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не ведуть спільне господарство, спільний бюджет відсутній. Між позивачем та відповідачем на час подання позову відсутні спірні питання про поділ спільного майна. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з позивачем. Ухвалою судді від 31 травня 2022 року, після виконання\~вимог частини\~6\~статті 187\~ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 23 червня 2022 року. Ухвалою суду від 23 червня 2022 року судовий розгляд справи було відкладено на 07 липня 2022 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. В матеріалах справи знаходиться клопотання позивача, в якому вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 07 липня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 25 вересня 2010 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 130. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду стало те, що з грудня 2021 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через різні погляди на життя та сімейні стосунки. Позивач та відповідач живуть окремим життям, тому шлюб існує формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не ведуть спільне господарство, спільний бюджет відсутній. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України,\~частини 1\~статті 24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, між сторонами відсутні спірні питання про поділ спільного майна. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з позивачем. У відповідності до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 992,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved