Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

17.12.2021 року Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулось з позовом до [PERSON] , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення надміру виплачених коштів. Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплатсуму боргу в розмірі 1579,00 грн., та понесені судові витрати в сумі 2270,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідачка вперше звернулась до управління із заявою про призначення державної допомоги одинокій матері на сина [PERSON] , [INFO] , яку було задоволено 03.08.2016 року. Надалі відповідач неодноразово зверталась з заявами про призначення державної допомоги одинокій матері. З урахуванням Постанови КМУ від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» [PERSON] в автоматичному режимі на період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 рік було продовжено виплату допомоги одиноким матерям в сумі 1579,00 грн.. Починаючи з 01.07.2020 року відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою КМУ від 22.07.2020 року №632, для обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї враховується дохід за два квартали, що передують місяцю звернення. В чергове відповідач звернулась до управління із заявою та декларацією 01.07.2020 року, зазначивши про те, що вона не працює. Не навчається, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, підприємницької діяльності не веде, інших джерел доходу не має. Таким чином, позивач вказує, що у зв`язку з відсутністю у відповідача доходу, виникла переплата. За вказаних обставин, Управлінням прийнято рішення про утримання призначеної державної допомоги, як одинокій матері за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року в сумі переплати у розмірі 1579,00 грн. З метою досудового врегулювання питання Управлінням, 13.10.2020 року направлено лист відповідачу про необхідність повернення суми переплати. Станом на грудень 2022 року відповідачем сума боргу не повернута, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2021 року, провадження у цивільній справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Як вбачається з матеріалів справи, копія позовної заяви, разом з доданими до неї документами повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», станом на 02.08.2022 року, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, відповідач не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» Громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога на дітей одиноким матерям (ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми») Як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2016 року [PERSON] звернулась з заявою, зареєстрованою за номером 453 до Управління праці та соціального захисту населення про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям (а. с. 16-17) Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» Право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Рішенням Управління від 03 серпня 2016 року, [PERSON] призначено допомогу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.06.2016 року по 30.11.2016 рік у розмірі 1417,80 грн. (а. с. 18) В чергове, 20 січня 2020 року [PERSON] звернулась з заявою до Управління праці та соціального захисту населення про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям (а. с. 19-20) Рішенням Управління від 07 лютого 2020 року, [PERSON] призначено допомогу державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми починаючи з 01.01.2020 року по 30.06.2020 рік у розмірі 1579,00 грн. (а. с. 21) 22 червня 2020 року, на підставі Розпорядження Управління, було продовжено строк виплати допомоги одиноким матерям [PERSON] з 01.07.2020 року по 31.07.2020 рік у розмірі 1579,00 грн. (а. с. 22) Надалі, 01.07.2020 року [PERSON] звернулась до Управління з заявою про призначення державної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а. с. 23 - 24) Разом з заявою відповідачем було подано декларацію про доходи та майновий стан (а. с. 24 зв. - 25) В декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у розділі ІІ «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб, членів сім`ї що проживають окремо» за період з січень 2020 року до червня 2020 року, [PERSON] зазначено про те що вона не працювала за цей період, не являється приватним підприємцем. Відповідно до п. 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751 (в редакції від 24.07.2021 року), допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Попередні шість місяців становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям (далі - період, за який враховується дохід). Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632. Таким чином, Управління правомірно винесло рішення про відмову у наданні допомоги на дітей одинокій матері [PERSON] на дітей одиноким матерям у зв`язку з відсутності відомостей про дохід відповідача. Обгрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що на підставі Постанови КМУ від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» [PERSON] в автоматичному режимі на період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 рік було продовжено виплату допомоги одиноким матерям в сумі 1579,00 грн. Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» установлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - карантин): строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» Відповідальність громадян за недостовірність документів, поданих для призначення державної допомоги. Одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Встановлена у п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» підстава надання допомоги на дітей одиноким матерям, яка продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах, містить умову такої виплати, а саме, якщо її було призначено раніше. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України) Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, оцінивши докази, подані позивачем, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення надміру виплачених коштів є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 2270,00 грн., які сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved