Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 36883,68 грн. матеріальної шкоди, 20000,00 моральної шкоди та судових витрат: судового збору 908,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. В обгрунтування заявленого позову покликається на те, що 22.05.2021 року о 13 год. [PERSON] на 9 км автодороги Західний обхід м.Львова, поблизу с.Скнилів Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «Нісан», н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем, який зупинився попереду «MAN TGL», н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 ПДР України. Автомобілі в результаті зіткнення отримали механічні пошкодження. Винність відповідача в скоєнні ДТП підтверджується постановою Тисменецького районного суду Івано-Франківської області від 19.10.2021 року по справі про адміністративне правопорушення. Розмір заподіяного позивачу матеріального збитку складає 83191,00 грн., згідно документів щодо виконання ремонту автомобіля, страховою компанією позивачу виплачено 46307,32 грн., різниця між сумою, витраченою на ремонт автомобіля і отриманою від страховика має бути відшкодована відповідачем. Крім того, йому було заподіяно і моральну шкоду, оскільки в момент ДТП він пережив стрес, сильне хвилювання, а потім як наслідок безсоння, головні болі; тривалий час не міг використовувати автомобіль для перевезення вантажів, що є єдиним джерелом існування. Ухвалою від 02.03.2022 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задоволити Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, участь представника не забезпечив та відзиву на позовну заяву не надав. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19.10.2021 року, [PERSON] 22.05.2021 року о 13 год. на а/д Західний обхід м.Львів 9 км, поблизу с.Скнилів Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «Ніссан», н.з. [NUMBER] , у порушення вимог п.12.1, 13.1 ПДР України не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «MAN TGL», н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У позовній заяві позивач зазначив, що розмір заподіяного матеріального збитку у відповідності до документів щодо виконаного ремонту автомобіля складає 83191,00 грн., страховою компанією йому було відшкодовано 46307,32 грн., однак матеріали, які стали підставою здійснення таких виплат у справі відсутні. Наявний лише запис про переказ коштів в сумі 46307,32 грн. як страхового відшкодування без зазначення отримувача та відправника. Даний факт стверджує сам позивач в позовній заяві. Як вбачається з платіжного доручення №7 від 27.08.2021 року ФОП [PERSON] сплатив 4840,00 грн. за надані послуги з заміни бампера, слюсарні та електричні роботи. Крім того, ФОП [PERSON] було здійснено оплату: за гідроборт (демонтаж та монтаж) згідно платіжного доручення №4 від 10.06.2021 року на суму 58540,00 грн.; за кронштейн бампера , передній бампер, фонар, фару галогенову з поворот MAN платіжного доручення №3 від 07.06.2021 року на суму 18525,00 грн. Згідно рахунку-фактури №ТС-00003154 від 28.05.2021 року було проведено комп`ютерну діагностику, вартість якої становить 1296,00 грн., оплату за яку здійснив [PERSON] . Однак в матеріалах справи відсутні будь які докази заподіяння матеріальної шкоди саме в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.05.2021 року о 13 год. з вини відповідача, внаслідок якої зазнали пошкодження транспортні засоби, зокрема автомобіль марки «MAN TGL», н.з. [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] . А тому в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 36883,68 грн. слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., то згідно до ч. 1, 2 п. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Позивач зазначив, що йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з ДТП, оскільки переніс нервовий стрес в момент ДТП, сильне хвилювання, внаслідок чого виникло безсоння, головні болі, тривалий час не міг використовувати автомобіль, який є єдиним джерелом заробітку, за призначенням Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 20000,00 гривень. Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд враховує, що позивачу, як володільцю транспортного засобу, який потрапив з вини відповідача [PERSON] , у дорожньо-транспортну пригоду, завдано моральної шкоди, пов`язаної з душевними стражданнями з приводу пошкодження майна - автомобіля «MAN TGL», н.з. [NUMBER] . Однак в матеріалах справи відсутні докази використання позивачем транспортного засобу як єдиного джерела існування. Крім того жодних відомостей про прогіршення стану його здоров`я суду надано не було. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. А тому, з урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 20000,00 грн є завищеним. Суд враховує, що позивач змушений був докладати зусиль для відновлення автомобіля, його звичний життєвий уклад було порушено, а тому, суд доходить висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 2000,00 гривень є достатнім, обґрунтованим та справедливим. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат, стороною позивача надано договір №2521 про надання правової допомоги від 25.11.2021 року, квитанцію до прибуткого касового ордеру та акт виконаних робіт та понесених витрат, пов`язаних з виконанням договору. Крім того позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди 908, 00 грн. У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 90,80 грн. сплаченого судово збору та 400,00 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: approved