Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 22.09.2021р.; копія акту прийому-передання за договором купівлі-продажу від 22.09.2021р.; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2,203 га, кадастровий номер 5124180500:01:003:0192 за [PERSON] ; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 2,203 га, кадастровий номер 5124180500:01:003:0192, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.08.2020р. справа № 510/1094/20 про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 2,203 га, кадастровий номер 5124180500:01:003:0192, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] , діючий через свого представника адвоката Златі Н.С., звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача [PERSON] , зазначивши, що 22.09.2021 р. між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належної [PERSON] земельної ділянки площею 2,203 га, яка розташована: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124180500:01:003:0192, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 22.09.2021р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач передала документи на земельну ділянку (які були в неї в наявності) та саму нерухомість в натурі (це підтверджується актом прийому передання від 22.09.2021р.). У майбутньому відповідач пообіцяла позивачу засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивач почав використовувати об`єкт нерухомості. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідача, однак [PERSON] від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивача про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на земельну ділянку на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передала документи, нерухомість (земельну ділянку) в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, після укладання правочину користується земельною ділянкою відповідно її цільового призначення, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо земельної ділянки та встановленні права на неї у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на нерухомість за позивачем.

Outcome: approved