Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

08.02.2022 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком в [ADDRESS] , який належить позивачу. Вказує, що відповідач в добровільному порядку не бажає зніматися з реєстрації, однак не проживає за спірною адресою з 2019 року. Посилаючись на положення ст.. 405 ЦК України просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 18.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.05.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 06.07.2022 року визначено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Згідно поданої заяви не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.60,61). Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, відзиву та будь-яких клопотань до суду не наддав. Свідки [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що проживають по сусідству з позивачем. У 2016 році позивач одружився з відповідачем та з Дніпропетровської області привіз її на спірну адресу. Позивач пішов служити в ЗСУ, а відповідачка залишила проживати з його батьком та вела антиморальний спісіб життя, а потім у 2019 році забрала всі речі та виїхала у невідомому напрямку. З того часу вона не проживає. У позивача є інша дружина та дитина. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази покази представника позивача та свідків, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.12). \~ \~ \~ \~Відповідач по справі є колишньою дружиною позивача (а.с.9). Відповідач по справі з 2019 року за спірною адресою не проживає, що підтверджується показами свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність та які проживають по сусідству зі спірним будинком (а.с.10,11). Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право у особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, судовий збір в розмірі 992,40 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved