Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 27.03.2020 року в м. Кривий Ріг сталася дорожньо-транспортна пригода, винним у якій є відповідач [PERSON] . Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль потерпілої особи [PERSON] і ПАТ "СК\~"Український Страховий Стандарт" сплатило йому регламентну виплату в розмірі 13988,10 грн. Тому понесені витрати позивач просить стягнути в порядку регресу на свою користь з відповідача, разом з судовими витратами, та витратами на правову допомогу. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2021 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27 березня 2020 року о 16 год. 30 хв. в м. Кривому Розі, Металургійному районі, по вул. Нікопольське шосе, поблизу е/о без камер водій [PERSON] керуючи транспортним засобом HG 35034T, н.з. [NUMBER] при виконанні маневру «Разворот» не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ11027, н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки,\~гр. [PERSON] та [PERSON] були травмовані. Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020 року у справі №210/2303/20, провадження 3/210/1197/20 на [PERSON] , накладено адміністративне стягнення за вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124 КУпАП\~у виді штрафу в розмірі 340 грн. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Український Страховий Стандарт" є юридичною особою, основним видом діяльності якої є Інші види страхування, крім страхування життя Код КВЕД 65.12. Згідно копії повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди від 06.08.2020 року, до ПАТ "СК\~"Український Страховий Стандарт" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернувся водій автомобіля «ЗАЗ Таврія» [PERSON] та з заявою про виплату страхового відшкодування. Як вбачається з копії договору про врегулювання страхового випадку №0083/20 ПАТ "СК\~"Український Страховий Стандарт" сплатило [PERSON] 13988,00 грн. з врахування віднятої суми франшизи в розмірі 2000 грн. 24.06.2021 ПАТ "СК\~"Український Страховий Стандарт" направляло відповідачу [PERSON] письмову вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу. Станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні. Частинами 1, 2, 3 ст.22\~ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.\~Збитками є:\~втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);\~доходи,які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).\~Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частинами 1, 2 ст.1187\~ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогне небезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.\~Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. 1.3, 1.7, 1.8\~ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - закон) потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Відповідно до\~ст.3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно\~ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до\~ст.9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відтак згідно приписів ст. 38.1.1.\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», регресний позов страховика та МТСБУ може бути поданий до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Частиною 6\~ст. 82 ЦПК України\~передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), згідно з яким,\~стаття 1191 ЦК України\~та\~стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і\~стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. У зазначеному рішенні Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,\~статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до\~статті 993 ЦК України\~і\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~встановлено особливий правовий режим, що відповідає висновкам, зробленим у постановах від 28.03.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №183/791/16-ц (ЄДРСРУ № 73219603) та від 28.02.2018 у справі №521/16989/13-ц (ЄДРСРУ № 72587626). Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що сторонами виникло право зворотної вимоги (регресу) оскільки позивач виплатив страхове відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна платника у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем. Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Відповідно до вимог ч. 2 ст.141ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору. Відповідно до\~ст.137 ЦК України\~суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved