Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду вказаним позовом та посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , у постійному користуванні якого перебувала земельна ділянка площею 32,48 га з цільовим призначен-ням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташована на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району. Позивач та його брат [PERSON] у встановленому порядку прийняли спадщину, що відкрилась після смерті їх батька [PERSON] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 10 лютого 2016 року за [PERSON] було визнано право постійного користування частиною спадкової земельної ділянки площею 16,24 га з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованої на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району. Право постійного користування іншою частиною цієї земельної ділянки площею 16,24 га залишається не оформленим. 1.2. Тому [PERSON] просить суд визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 16,24 га з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованою на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2021 року (а.с.28-29) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 22 листопада 2021 року (а.с.30-31) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 16 травня 2022 року (а.с.34-35) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Крім того, у Сьомої київської державної нотаріальної контори було витребувано копію спадкової справи №840, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3.2. Представники Сеньківської сільської ради Бориспільського району, Бориспіль-ської РДА та ГУ Держгеокадастру у Київській області не з`явились у судове засідання. Вони у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.33, 39-44, 92-95, 98-101). 3.3. [PERSON] також не з`явилась у судове засідання. Вона у встановленому порядку повідомлялась про час та місце розгляду цивільної справи. Це підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому судової повістки (а.с.45). 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. Рішенням Бориспільської районної ради №194-12-XIII від 29 лютого 2000 року (а.с.11) у постійне користування [PERSON] була надана земельна ділянка площею 50,0 га для організації селянського (фермерського) господарства на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району. 4.2. 2 серпня 2000 року було створено СФГ «Яковлев», головою якого був [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності від 2 серпня 2000 року (а.с.14). 4.3. 23 квітня 2001 року на підставі рішення органу місцевого самоврядування [PERSON] був виданий державний акт на право постійного користування землею серії ІІІ-КВ №018805 від 23 квітня 2001 року (а.с.17). Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] у встановленому порядку набув право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованою на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району. 4.4. [INFO] [PERSON] помер. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 березня 2008 року (а.с.9). 4.5. Зі змісту витягу зі спадкового реєстру №15525339 від 17 липня 2008 року (а.с.55 зворот) вбачається, що за час свого життя [PERSON] не склав заповіт. Тому після його смерті спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] , яка була дружиною [PERSON] , а також їх сини [PERSON] та [PERSON] . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження (а.с.54) та копіями свідоцтв про народження (а.с.55). 4.6. 24 вересня 2014 року державний нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшина О.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1707/02-31 (а.с.84 зворот), якою вона відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом щодо вказаної земельної ділянки. 4.7. Спірні правовідносини регулюються книгою шостою «Спадкове право» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. 5.2. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 5.3. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 5.4. Згідно з ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. 5.5. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. 5.6. Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України вказаний принцип права полягає в тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 5.7. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Устименко проти України», «Рябих проти Росії», «Марушин проти Росії», «Брумареску проти Румунії» тощо, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу виправданий виключно коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. 6. Мотиви, якими керується суд при розгляді цивільної справи. 6.1. Встановлено, що 17 липня 2008 року [PERSON] подала до Сьомої київської державної нотаріальної контори заяву (а.с.50 зворот), в якій вона відмовилась від належної їй частки в спадщині, яка відкрилась після смерті [PERSON] , на користь синів [PERSON] та [PERSON] . В той же день [PERSON] подав до вказаної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.50). 30 серпня 2008 року [PERSON] також подав до Сьомої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.51 зворот). Ці обставини свідчать про те, що позивач та [PERSON] у встановленому порядку прийняли спадщину, що відкрилась після смерті їх батька [PERSON] . 6.2. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 червня 2020 року у справі №922/989/18 (провадження №12-205гс19), земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення селянського (фермерського) господарства надавалась особі не як громадянину України, а як спеціальному суб`єкту - голові створюваного селянського (фермерського) господарства. Законодавством одержання земельної ділянки було передбачене як обов`язкова умова для набуття правосуб`єктності селянського (фермерського) господарства як юридичної особи. Одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалось право на земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства. Тобто закон не передбачав права громадянина використо-вувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення селянського (фермерського) господарства, без створення такого фермерського господарства. Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації такого господарства. Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках з метою отримання прибутку. Звідси надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Після отримання земельної ділянки фермерське господар-ство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статус юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалась відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства. Підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянського (фермерського) господар-ства. У земельному законодавстві така підстава для припинення права постійного користування фермерським господарством земельною ділянкою свого засновника, як смерть громадянина-засновника селянського (фермерського) господарства, відсутня. У разі смерті громадянина-засновника селянського (фермерського) господарства відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встанов-леному порядку. Тому право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його селянського (фермерського) господарства не входить до складу спадщини. Спадкувати можна лише права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермер-ського) господарства, а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства. Аналогічної правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 червня 2020 року у справі №179/1043/16-ц (провадження №14-63цс20). 6.3. Таким чином, земельна ділянка площею 50,0 га з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташована на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району, перебувала у постійному користуванні СФГ «Яковлєв», а не [PERSON] . Зі змісту виписки з Єдиного державного реєстру юридич-них осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.15) вбачається, що після смерті спадкодавця СФГ «Яковлєв» не припинило свою господарську діяльність, відбулась лише зміна керівника цього селянського (фермерського) господарства, яким став [PERSON] . Ці обставини свідчать про те, що землекористувачем спірної земельної ділянки залишилось СФГ «Яковлєв», а не позивач. Право постійного користування цим об`єктом нерухомого майна не ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . 6.4. Крім того, в червні 2016 року [PERSON] вже звертався до суду з аналогічним позовом (а.с.111-116), в якому позивач просив визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 16,24 га з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованою на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2016 року (а.с.117-121) позов, пред`явлений [PERSON] , був задоволений: за позивачем було визнано право постійного користування вказаною земельною ділянкою. Однак рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2017 року (а.с.122-125) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2016 року та відмовлено [PERSON] у задоволенні пред`явленого позову у зв`язку з тим, що право постійного користування спірною земельною ділянкою не ввійшло до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Повторно звертаючись до суду з ідентичним позовом, [PERSON] прагне фактично переглянути рішення Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2017 року. Такі дії позивача підривають принципи остаточності судового рішення, що набрало законної сили, та принципу правової визначеності у спірних правовідносинах. 6.5. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою площею 16,24 га з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованою на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району, відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити.

Outcome: dismissed