Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

В грудні 2021 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 30265,37 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 5673,44 гривень, 3% річних у розмірі 1999,01 гривень, всього 37937,82 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані за даною адресою, однак не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2021 року. Оскільки відповідачі не здійснюють оплату за отримані послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 28 січня 2022 року позовну заяву було залишено без руху. 14 лютого 2022 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» надав до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 30 листопада 2019 року у розмірі 12004,47 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 2418,87 гривень, 3% річних у розмірі 1177,64 гривень, всього 15600,98 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2019 року по 22 грудня 2021 року у розмірі 20010,11 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 1160,47 гривень, 3% річних у розмірі 648,68 гривень, всього 21819,27 гривень. Ухвалою суду від 04 березня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 05.12.2019 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 23.12.2021. Квартира за даною адресою перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», на який відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги з централізованого опалення, квартира є приватною власністю. Згідно статті 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України, зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власність зобов`язує. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630(із змінами) (надалі - Правила надання послуг) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 жовтня 2013 року по 30 листопада 2019 року, заборгованість за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] станом на 30 листопада 2019 року складає 15600,98 гривень. За період з 01 грудня 2019 року по 22 грудня 2021 року, заборгованість за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] станом на 22 грудня 2021 року складає 21819,27 гривень. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано. Також, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з відповідачів солідарно підлягає стягненню сума індексу інфляції у розмірі 2418,87 гривень та три проценти річних у розмірі 1177,64 гривень за період з 01 жовтня 2013 року по 30 листопада 2019 року. За період з 01 грудня 2019 року по 22 грудня 2021 року з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума індексу інфляції у розмірі 1160,47 гривень та три проценти річних у розмірі 648,68 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень також належить стягнути солідарно з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved