Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

05.10.2021 року, позивач КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 9170,25 гривень за період з 01.04.2012 року по 31.05.2020 року та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 2634,94 гривень за період з 01.06.2020 року по 31.08.2021 року. В обгрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , де з 26.05. 2020 року зареєстрований відповідач [PERSON] . Позивач КП «ЖЕО № 2» у період з 01.04.2012 року по 31.05.2020 року та з 01.06.2020 року по 31.08.2021 року надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою, але відповідачі свої обов`язки по оплаті за послуги не виконали, станом на 01.06.2020 року заборгованість за спожитті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій становить 6704,02 грн. та станом на 01.09.2021 року становить 2485,05 грн. Крім того вважає, що відповідно дост. 625 ЦК Українивідповідачі мають сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Позивачем нараховано за період з 01.04.2012 року по 31.05.2020 року 3% річних у сумі 516,61 гривень та інфляційних 1949,62 гривень та за період з 01.06.2020 року по 31.08.2021 року 3% річних у сумі 37,56 гривень та інфляційних 112,32 гривень Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню вищевказана заборгованість по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням інфляції та трьох відсотків річних. Ухвалою суду від 05.10.2021 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.01.2022 року відповідач [PERSON] подав письмовий відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позову посилаючись зокрема на те, що долучені до матеріалів позову розрахунки сум нарахованої заборгованості є необґрунтовані та такі, що не відповідають дійсності, також відсутні будь-які докази, що саме КП «ЖЕО №2» є виконавцем послуг з прибирання прибудинкових територій за адресою [ADDRESS] . Крім цього, відповідач вказував, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості сплив, що є підставою для відмови у задоволенні позову. 18.01.2022 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив в якому підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК Українисуди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідност.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради обслуговує будинок за адресою: [ADDRESS] . Крім того встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , де з 26.05. 2020 року зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО №2» ПМР №3218 від 29.09.2021 року. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.ст.9,10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Статтею 525ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд приходить до висновку, що відповідачі в силу норми п. 6) ч. 1ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`є споживачами житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Оскільки, відповідачі покладені на них, як на споживачів, обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості. Частиною 2 ст.625ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Проте, вирішуючи заяву [PERSON] про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно дост. 257 ЦК України,загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2ст. 258 ЦК України,до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.1ст. 267 ЦК України,позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.1 та ч.3ст. 264 ЦК України,перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.267 ЦК України,сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З даним позовом позивач звернувся до суду у жовтні 2021 року. Тому, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за отримані послуги в межах строків позовної давності, зокрема з [PERSON] за період з 01.10.2018 року по 31.05.2020 року в сумі 3421,69 грн., з яких 3218,33 грн. заборгованість за послуги, 77,12 грн. 3% річних, 126,24 грн. індекс інфляції та солідарно з [PERSON] та [PERSON] за період з 01.06.2020 року по 31.08.2021 року в сумі 2634,94 грн., з яких 2485,05 грн. заборгованість за послуги, 37,56 грн. 3% річних, 112,32 грн. індекс інфляції. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в межах строку позовної давності. В задоволенні решти вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial