Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] третя особа служба у справах дітей Виноградівської міської ради, про позбавлення батьківських прав.. Позов мотивовано тим, що Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради розглянув матеріали, які містяться в особовій справі [PERSON] , [INFO] . З поданих документів з`ясовано, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку як дитина, яка залишилися без батьківського піклування. Реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ст.133 СК України. Відповідно до усного повідомлення КНП „Виноградівська районна лікарня" малолітня [PERSON] , [INFO] знаходилася у дитячому відділенні. Батьки дитину додому не забирали, не відвідували, не цікавилися її життям та здоров`ям. Відповідно до клопотання служби у справах дітей від 12.02.2021 р. дитину влаштовано до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА. Оскільки термін перебування дитини у вищезгаданому закладі закінчувався, її було влаштовано до благодійної організації Будинку милосердя «Добрий самаритянин». Згідно інформацій від 14.02.2022 р. притулку для дітей служби у сира: дітей Закарпатської ОДА та благодійної організації Будинку милосердя «Добрий самаритянин» за час перебування у закладах малолітньої [PERSON] батьки жодного разу дитину не відвідали та не цікавилась її здоров`ям та долею. Відповідно до наданої характеристики старостою села Підвиноградів громадяни [PERSON] та [PERSON] за час проживання в селі зарекомендували себе з посередньої сторони. Офіційно не працевлаштовані, сім`ю утримує чоловік та підробляє на сезонних роботах межами області. З метою захисту прав та законних інтересів дитини позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] , 2017 року народження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без участі представника. Позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Заяв та клопотань не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Представник служби у справах дітей Виноградівської міської ради не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, про доцільність позбавлення батьківських відповідачів. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з відповідачі по справі є батьками малолітньої [PERSON] [INFO] . Реєстрація народження [PERSON] [INFO] проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. Відповідно до усного повідомлення КНП „Виноградівська районна лікарня" малолітня [PERSON] , [INFO] знаходилася у дитячому відділенні. Батьки дитину додому не забирали, не відвідували, не цікавилися її життям та здоров`ям. Відповідно до клопотання служби у справах дітей від 12.02.2021 р. дитину влаштовано до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА. Оскільки термін перебування дитини у вищезгаданому закладі закінчувався, її було влаштовано до благодійної організації Будинку милосердя «Добрий самаритянин». Згідно інформацій від 14.02.2022 р. притулку для дітей служби у сира: дітей Закарпатської ОДА та благодійної організації Будинку милосердя «Добрий самаритянин» за час перебування у закладах малолітньої [PERSON] батьки жодного разу дитину не відвідали та не цікавилась її здоров`ям та долею. Відповідачі не виконують покладені законом на батьків обов`язків, не беруть педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Встановлені в судовому засіданні факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування батьками своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачів до своїх батьківських обов`язків. Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] [INFO] . Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів, щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У зв`язку з цим зазначений орган необхідно залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до положень статті 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Невиконання вищезазначених батьківських обов`язків одним із батьків є підставою для встановленого законодавством кола осіб звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав щодо дитини, яка не отримує належного батьківського піклування. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст.164 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. (Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2016, №760/18209/15-ц та від 14.09.2016, М216/2914/14-ц). У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 за №3 визначено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. В даному випадку, антисоціальний спосіб життя відповідачів залежить виключно від них. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитни представник позивача вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідачів батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що з боку відповідача мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання.

Outcome: approved