Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

03 листопада 2021 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в особі генерального директора Іжаковського О.В. звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за Договором №376667 про надання споживчого кредиту від 05.10.2020 року у розмірі 155293,85 гривень, а також понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2329,41 гривень, правову допомогу в розмірі 20000,00 гривень. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 05.10.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Слон Кредит» було укладено договір №376667 про надання споживчого кредиту, за яким відповідачу надано кредит в сумі 100000 гривень до 05.10.2023\~рокуз процентною ставкою за перший день 25% в день (9125% річних), та 85% річних за всі інші дні.\~Через порушення\~позичальником своїх\~зобов`язань з\~повернення кредитних\~коштів та\~сплати процентів\~за користування\~ними станом\~на 21.10.2021\~року утворилась\~заборгованість у\~зазначеному розмірі,\~яку позивач\~просить стягнути\~з відповідача,\~оскільки останній\~продовжує ухилятися\~від виконання\~своїх зобов`язань\~і не\~погашає заборгованість\~в добровільному\~порядку. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2021 року цивільну справу за вказаною позовною заявою постановлено передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Хортицького районного суду м. Запоріжжя відповідно до вимог ч.1 ст. 27 ЦПК України (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача), в передбаченому ч.1 ст. 31 ЦПК України порядку. Ухвалою судді\~Хортицького районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~09\~грудня 2021\~року справу\~прийнято до\~розгляду,\~відкрите спрощене\~позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18 лютого 2022 року представник відповідача [PERSON] адвокат Тимошенко А.В. надав заяву про зменшення витрат сторони позивача на правову допомогу, які вважав не співмірними із складністю справи, обсягом наданих послуг, і вартістю роботи адвоката. Просив розмір витрат зменшити до 2775 гривень. Справу просив розглянути без участі сторін. 18 липня 2022 року від представника ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Бурдюг Т.В. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку заочного провадження. При цьому,\~відповідач у\~визначений судом\~строк відзив\~на позовну\~заяву суду\~не надав,\~у зв`язку\~з чим\~відповідно до\~вимог ч.8\~ст.\~178,\~ч.2\~ст.\~247,\~ст.\~279,\~ч.1\~ст.\~280,\~ст.281\~ЦПК України\~суд вважає\~за необхідне\~розглянути справу\~на підставі\~наявних у\~справі матеріалів\~в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 жовтня 2020 року укладено договір №376667 про надання споживчого кредиту, за яким ТОВ «Слон Кредит» надав [PERSON] кредит в сумі 100000 гривень на строк 1095 днів, до 05.10.2023 року включно, з процентною ставкою за перший день 25% в день (9125% річних), та 85% річних за всі інші дні. Відповідач [PERSON] , власноруч підписуючи вказаний договір, заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту, графік платежів, погодився з тим, що уклав кредитний договір, прийняв його умови, відтак зобов`язався погашати заборгованість за рахунком та кредитом у передбачений договором строк. 30 червня 2021 року ТОВ «Слон Кредит» на підставі Договору факторингу №30-06/2021, відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до ряду боржників за кредитними договорами. Як вбачається з п.602 витягу з реєстру боржників (додатку до договору факторингу №30-06/2021), було відступлено право вимоги і до боржника [PERSON] за договором №376667. У відповідності\~до п.1\~ч.1\~ст.\~512,\~ч.1\~ст.\~514\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні може\~бути замінений\~іншою особою\~внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.\~526,\~530\~ЦК України\~зобов`язання має\~виконуватися у\~встановлений зобов`язанням\~строк,\~належним чином\~відповідно до\~умов договору,\~вимог закону,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться.\~Згідно ст.\~629\~ЦК України\~договір є\~обов`язковим для\~виконання сторонами.\~Частиною 1\~ст.\~1049,\~ст.\~1054\~ЦК України\~передбачено,\~що кредит/позика\~надається на\~умовах встановлених\~договором,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~кредит/позику в\~строк та\~в порядку,\~що встановлені\~договором, та\~сплатити проценти. Як вбачається з розрахунку і меморіального ордеру, ТОВ «Слон Кредит» надало позичальнику обумовлені договором кошти, отже свої зобов`язання за договором виконало. Натомість [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим за вказаним договором утворилась заборгованість, яка, як зазначає позивач і що не оспорено відповідачем, становить 155293,85 гривні, і складається із заборгованості за: кредитом (тілом кредиту) 97314,10 гривень, за відсотками на дату відступлення права вимоги 32015,81,34 гривень, за нарахованими відсотками згідно договору кредиту 25963,94 гривні. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином,\~внаслідок неналежного\~виконання зобов`язань\~за Договором про надання споживчого кредиту №376667 від 05 жовтня 2020 року, [PERSON] порушив обумовлені договором строк і порядок повернення кредитних коштів, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за договором ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо відшкодування судових витрат, суд виходить з такого. Частинами 1,\~2\~ст.\~133\~ЦПК України\~передбачено,\~що судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплачені позивачем 2329,41 гривень судового збору підлягають компенсації за рахунок відповідача в повному обсязі. За п.1) ч.3. ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2. ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.1) ч.2. ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно наданих представником позивача документів, ним сплачено адвокатському об`єднанню «Лігал ассістанс» витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 гривень. Як вказує ч.4. ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним: із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За п.2)\~ч.3\~ст.\~141\~ЦПК України\~при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує:\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Тобто при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах), задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04). Аналогічна позиція висловлена і у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), де зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При цьому, у суду виникають сумніви в розмірі таких витрачених коштів, з урахуванням їх завищеного розміру, і не відповідності вартості аналогічних адвокатських послуг у м. Києві. Згідно ч.5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача щодо необґрунтованості витрат на правову допомогу та з урахуванням складності справи, виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін, зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 3000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved