Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до ТОВ «ФК «АЛАНД» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якого просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. № 31596 від 05.10.2020 про стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором в розмірі 11\~687,76 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 31596 від 08.09.2020 про стягнення зі [PERSON] на користь відповідача заборгованості в сумі 11\~687,76 грн. Вказаний виконавчий напис вважає протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства та не підлягає виконанню. Зокрема зазначає, що вона ніколи не мала жодних кредитних правовідносин, кредитних коштів, он-лайн кредитів або товарів у кредит вона не отримувала. Крім того, оскаржуваний виконавчий напис був винесений з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки для його вчинення нотаріусу повинні бути надані документи на підтвердження безспірності наявної заборгованості. Проте через відсутність у неї будь-яких боргових зобов`язань таких документів йому надати не могли. Вказані обставини стали підставою звернення до суду, тому просить суд позов задовольнити та визнати виконавчий напис від 05.10.2020 таким, що не підлягає виконанню та відшкодувати позивачеві понесені нею судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 992,40 грн. Ухвалою від 07.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 03.03.2022 судом в порядку ч. 7 ст. 81 ЦПК України були витребувані додаткові докази, а саме копія виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити. Додатково пояснила, що за місцем її роботи прийшли документи від виконавця, про що її повідомила бухгалтерія. Але з незрозумілих причин у них було зазначено про проживання боржника [PERSON] у місті Києві, хоча позивачка там ніколи не проживала та не була зареєстрована. Боргових зобов`язань з такою організацією у неї ніколи не було, колись був кредит у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який вона давно погасила. Відповідач ТОВ «ФК «АЛАНД» явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, відзив на позов суду не надав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. у судове засідання не з`явилась, пояснення суду не надала. На виконання ухвали суду направила копію заяви (оферти) від 16.11.2013 та копію виконавчого напису від 08.09.2020. За згодою позивачки на підставі статей 280-282 ЦПК України судом було ухвалено провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить також і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019 р. по справі N 137/1666/16-ц. Судом встановлено, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за N 31596, яким звернуто стягнення зі [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Чигирин, РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідомо, яка є боржником за кредитним договором 005-23001-161113 від 16.11.2013, укладеним з ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДЕЛЬТА БАНК», ідентифікаційний код юридичної особи 34047020, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 395/К від 20.04.2018 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», ідентифікаційний код юридичної особи 35234236, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», ідентифікаційний код юридичної особи 42642578, далі іменований стягувач, заборгованості за кредитним договором 005-23001-161113 від 16.11.2013. Строк платежу за кредитним договором 005-23001-161113 від 16.11.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020. Сума заборгованості складає 11\~187,76 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8\~125,99 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3\~061,77 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати зі Стягувача, в розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 11\~687,76 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. 25.11.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого напису нотаріуса (ВП N 63726094). За змістом положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). У свою чергу аналізуючи спірні правовідносини вбачаються підстави стверджувати, що єдиною підставою виникнення боргових правовідносин між сторонами відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України міг бути кредитний договір 005-23001-161113 від 16.11.2013, сторонами якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та позивач [PERSON] , який було укладено у простій письмовій формі. Статтею 512 Цивільного кодексу України законодавець визначив підстави заміни кредитора у зобов`язанні, що підтверджує можливість такої заміни лише у існуючому зобов`язанні. У свою чергу відповідачем всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження факту існування безспірної заборгованості позивача перед ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «АЛАНД», за наявності якої було б можливим вчинення оспорюваного виконавчого напису. Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині: зокрема, пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) висловила правовий висновок, відповідно до якого у зв`язку із визнанням у судовому порядку незаконною та нечинною в частині постанову № 662, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.А порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису N 31596, вчиненого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Порядок розподіл судових витрат регламентовано статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням наведеного понесені позивачкою судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved