Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Федоренко В.С. звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, в якому просить суд: 1) зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути [PERSON] оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: договір купівлі-продажу № 7210 від 21 грудня 2006 року, засвідчений приватним нотаріусом Губенко Т.А., свідоцтво про право власності від 25 травня 2004 року, видане Комунальною службою приватизації м.Біла Церква, технічний паспорт; 2) стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000,00\~ грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 лютого 2007 року [PERSON] підписала Кредитний договір № KIC0GA00000129 з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», на підставі якого отримала валютний кредит. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та банком 13 лютого 2007 року був укладений Договір іпотеки квартири, зареєстрований в реєстрі за № 2-1051. Відповідно до Договору іпотеки, [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру, а державним нотаріусом другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори 13 лютого 2007 року було обтяжено вказану квартиру за адресою: [ADDRESS] , а саме: накладена заборона на нерухоме майно, внесено відомості до Державного реєстру іпотек. Згідно п.18.11 Договору іпотеки, іпотекодавець зобов`язався, зокрема, до отримання кредиту передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки на зберігання іпотеко держателю до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором. На виконання вимог п.18.11 договору іпотеки, [PERSON] було передано на зберігання банку правовстановлюючі документи на вказану квартиру до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року у справі № 357/5527/21, яке залишено постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року без змін, позов [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю, визнано припиненим зобов`язання за договором іпотеки квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1051, укладеного 13 лютого 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] у зв`язку з припиненням основного зобов`язання; знято заборону відчуження з квартири за адресою: [ADDRESS] та вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, об`єкт обтяження: квартира в житловому будинку, адреса: [ADDRESS] та Державного реєстру Іпотек запис про іпотеку, об`єкт обтяження: квартира в житловому будинку, адреса: [ADDRESS] . 23 лютого 2022 року [PERSON] звернулась з письмовою вимогою до банку про повернення оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. Листом від 14 березня 2022 року банк відмовив у задоволенні вимоги та поверненні оригіналів документів на квартиру, посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на те, що подальше утримання документів банком не має за собою правової підстави, звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 14 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадженя без повідомленням (виклику) учасників справи. Позивач [PERSON] отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 17 червня 2022 року. Відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» отримали ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї 22 червня 2022 року. 01 липня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи тим, що позивачем до суду не надано жодного доказу, що рішення про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки набрало законної сили та є виконаним, або виконується, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено перелік виконавчих документів за рішенням, що підлягає виконанню державною виконавчою службою, зокрема до таких належать виконавчі листи. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданого позивачем, вищевказана квартира знаходиться в обтяженні. Крім того, позивачем до суду не надано жодного доказу, та не доведено того, що оригінали документів було передано, або направлено позивачем представникам банку, та було отримано представниками Банку. Щодо моральної шкоди зазначали, що позивач не надав доказів якими саме діями відповідач призвів до моральних страждань та чим саме підтверджується розмір заподіяної моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 01 липня 2022 року до суду від представника позивача адвоката Федоренка В.С. надійшов відповідь на відзив з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки до матеріалів справи надано копію постанови Київського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 357/5527/21, яка набрала законної сили з дня її прийняття. У даній справі встановлено факт припинення основного зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з його фактичним виконанням. Тому, виконання судового рішення та знаходження квартири в обтяжені не має жодного значення для розгляду даної справи та не відноситься до предмету доказування. Крім того, згідно п.18.11 Договору іпотеки, іпотекодавець зобов`язався до отримання кредиту передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки на зберігання іпотекодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором. Щодо моральної шкоди зазначали, що у позовній заяві наведенні всі обґрунтування завданої моральної шкоди споживачеві фінансових послуг з посиланням на висновки Верховного Суду. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, тому суд вважає на можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів та на підставі поданих по суті справи заяв учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 13 лютого 2007 року [PERSON] підписала Кредитний договір № KIC0GA00000129 з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», на підставі якого отримала\~ кредитні кошти. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та банком 13 лютого 2007 року був укладений Договір іпотеки квартири, зареєстрований в реєстрі за № 2-1051, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру загальною площею 44.2 кв.м., житлова площа 29,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 13 лютого 2007 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори було обтяжено вказану квартиру за адресою: [ADDRESS] , а саме: накладена заборона на нерухоме майно, внесено відомості до Державного реєстру іпотек. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року у справі № 357/5527/21, яке залишено постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року без змін, позов [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю, визнано припиненим зобов`язання за договором іпотеки квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1051, укладеного 13 лютого 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] у зв`язку з припиненням основного зобов`язання; знято заборону відчуження з квартири за адресою: [ADDRESS] та вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, об`єкт обтяження: квартира в житловому будинку, адреса: [ADDRESS] та Державного реєстру Іпотек запис про іпотеку, об`єкт обтяження: квартира в житловому будинку, адреса: [ADDRESS] . 16 лютого 2022 року вказане рішення набрало законної сили. 23 лютого 2022 року [PERSON] звернулась з письмовою вимогою до банку про повернення оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. Листом від 14 березня 2022 року № 20.1.0.0.0/7 220314/30651, банк відмовив у задоволенні вимоги та поверненні оригіналів документів на квартиру. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. За загальним правилом статей 4, 5 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 525 ЦПК України - одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.2 ст.598 ЦК України). Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Частиною 1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належить, зокрема, право розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Обов`язковість судового рішення визначено ста.129-1 Конституції України та статтею 18 ЦК України. Відповідно до частини 4 ст.82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року у справі № 357/5527/21, яке 16 лютого 2022 року набрало законної сили встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року у справі № 357/10330/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №КІС0GA00000129 від 13 лютого 2007 року в розмірі 195 433 грн. 64 коп. та судовий збір в сумі 1954 грн. 34 коп., а всього - 197 387 грн. 98 коп. Крім того вказаним рішення встановлено, що зобов`язання за кредитним договором № КІС0GA00000129 від 13 лютого 2007 року припинилось у зв`язку із його виконанням, тому, як наслідок, наявні підстави і для припинення іпотечного договору від 13 лютого 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1051, оскільки банк скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення до суду з позовом, а [PERSON] фактично виконала рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року у справі № 357/3414/15-ц. Пунктом 18.11 Договору іпотеки визначено, що іпотекодавець зобов`язався, зокрема, до отримання позичальником кредиту або на протязі 3-х днів з моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки згідно п.18.10, передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки на зберігання іпотекодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором. Отже, враховуючи виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором та припинення договору іпотеки у зв`язку з виконанням основного зобов`язання, суд вважає що наявності підстави повернення оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що належить позивачу. При цьому, твердження відповідача, про те, що позивачем не надано до суду доказів того, що рішення про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки набрало законної сили та є виконаним, або виконується, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 384 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Крім того, згідно із ч.3 ст.17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Пунктом 2 ч.2 ст.19 наведеного Закону визначено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Виходячи з наведеного рішення суду про визнання припиненою іпотеки є підставою для проведення державним реєстратором, державним кадастровим реєстратором, нотаріусом відповідних реєстраційних дій по зняття обтяжень та обмежень майна позивача. Крім того, не заслуговують на увагу твердження відповідача, що позивачем до суду не надано жодного доказу, та не доведено того, що оригінали документів було передано, або направлено позивачем представникам банку, та було отримано представниками Банку, оскільки згідно п.18.11 Договору іпотеки, іпотекодавець зобов`язався до отримання кредиту передати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки на зберігання іпотекодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором. Тобто, кредит видався виключно після передачі документів на квартиру. За встановлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та його задоволення, оскільки у позивача відсутня можливість розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з відсутністю документів на неї. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частинами 2 та 4 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, тощо. Таким чином, суд вбачає, що позивачу завдано моральну шкоду у зв`язку з порушенням його прав, як споживача послуг. При цьому суд, враховує, що розмір завданої моральної шкоди оцінений у 5000 грн. є необґрунтованим та не підтверджується будь - якими доказами, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. Судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у справі відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved