Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

20 грудня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Одеського національного медичного університету про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] працює в Одеському національному медичному університеті з 2014 року як сумісник, а з 2017 року за основним місцем роботи. Відповідно до наказу Одеського національного медичного університету від 09.10.2020 № 618/1-л Позивач займає посаду старшого викладача закладу вищої освіти кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права Одеського національного медичного університету. Згідно з зазначеним наказом Одеський національний медичний університет продовжив трудові відносини з 09 жовтня 2020 року по 08 жовтня 2025 року на вищезазначеній посаді. Наказом Одеського\~національного медичного\~університету від\~17.06.2021\~№ 266-о\~«Про введення\~в дію\~рішення Вченої\~ради Одеського\~національного медичного\~університету від\~17.06.2021\~року» ліквідовано\~з 01\~вересня 2021\~року кафедру\~соціальної медицини,\~громадського здоров`я\~та медичного\~права Одеського\~національного медичного\~університету.\~Відповідно до\~наказу ОНМедУ\~від 17.06.2021\~№ 268-о «Про затвердження змін до Структури та Структури і штатної чисельності Одеського національного медичного університету» у Структуру Одеського національного медичного університету внесено зміни з 01.09.2021 року, зокрема, ліквідовано кафедру соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права. У підпункті 4 пункту 1 вказаного наказу визначено створити в межах штатних одиниць кафедр, що ліквідовуються, за відповідними фондами структурний підрозділ «Кафедра Симуляційних медичних технологій». Згідно з пунктом 2 зазначеного наказу внесено зміни у Структуру та штатну чисельність Одеського національного медичного університету з 01.09.2021 року, а саме: скорочено штатні посади структурних підрозділів за найменуваннями і у кількості відповідно до Додатку 1 до даного наказу; перерозподілено штатні одиниці реорганізованих та ліквідованих структурних підрозділів відповідно до Додатку 2 до даного наказу. 30.06.2021 року працівником відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи ОНМедУ Позивачу вручено повідомлення про зміну в організації праці від 29.06.2021 року, яким Позивача попереджено про майбутнє звільнення з займаної посади 31.08.2021 року. Одночасно з попередженням про майбутнє вивільнення Позивачу не було запропоновано посад для працевлаштування. Розпорядженням ОНМедУ від 10.08.2021 року № 26 тимчасово до 31.08.2021 включно робоче місце для співробітників кафедри «Соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права» визначено в аудиторії № 1 кафедри «Клінічної хімії і лабораторної діагностики», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська, 4, головний навчальний корпус Одеського національного медичного університету. 27.08.2021 року Позивач звернулася з заявою на ім`я ректора ОНМедУ з проханням виконати вимоги статті 49-2 Кодексу законів про працю України та надати їй перелік вакантних посад, на які Позивач може бути працевлаштована відповідно до кваліфікації та спеціальності. На вказану заяву 31.08.2021 року Позивач отримала лист ОНМедУ від 30.08.2021 року № 01-09/270, відповідно до якого станом на 28.08.2021 року та на 30.06.2021 року відсутні вакантні посади, що відповідають спеціальності та кваліфікації Позивача. 30.08.2021 року до канцелярії ОНМедУ Позивачем подано заяву, у якій звернуто увагу на те, що Позивач є одинокою матір`ю з наданням підтверджуючих документів. Відповідно до витягу із протоколу № 17 засідання профкому ППО працівників ОНМедУ від 30.08.2021 року дозвіл на розірвання трудового договору з Позивачем не надано та відділу кадрів вказано запропонувати посаду для працевлаштування. 31.08.2021 року у відділі кадрової та військово-мобілізаційної роботи Позивачу знову надано повідомлення про зміну в організації праці, яке вже було датовано 30.08.2021 року, запропоновано посаду старшого лаборанта кафедри внутрішньої медицини № 4 Одеського національного медичного університету та встановлено строк до 09.09.2021 року для надання заяви про призначення на вказану посаду. У зв`язку з тим, що хоча кафедру соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права Одеського національного медичного університету і було ліквідовано, але дисципліна, яку Позивач викладав «Соціальна медицина. Громадське здоров`я» продовжує викладатися в ОНМедУ, 31.08.2021 року Позивач звернулася до керівництва з проханням визначити їй робоче місце та надати розклад занять для можливості продовження виконання трудових обов`язків (заява від 31.08.2021 вхід. № 1564/111). Проте робоче місце Позивачу визначено не було. Останню виплату заробітної плати від Одеського національного медичного університету Позивач отримала 30.08.2021 року. 06.09.2021 року у зв`язку з хворобою сина Позивача, нею відкрито листок непрацездатності, про що Позивач повідомила Одеський національний медичний університет заявою від 06.09.2021 вхід. № 1585/111. 15.09.2021 року Позивач надала до Одеського національного медичного університету заяву, у якій звертала увагу керівництва, що запропонована посада старшого лаборанта не відноситься до посад науково-педагогічних працівників та просила запропонувати всі вакантні посади, зокрема, науково-педагогічних працівників та повторно просила визначити робоче місце (вхід. № 1653/111). Також 15.09.2021 року Позивач прибула до відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи ОНМедУ та повідомила, що має стати до роботи 16.09.2021 року. Позивач просила працівника відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи ОНМедУ [PERSON] роз`яснити їй де її робоче місце, проте жодної відповіді по суті питання не отримала. Також надала до канцелярії ОНМедУ листок непрацездатності (вхід. № 1654/111) 16.09.2021 року Позивач прибула до ОНМедУ та, оскільки з нею не зв`язалися та не повідомили її про робоче місце, Позивач знову подала до канцелярії заяву про визначення робочого місця та письмово повідомила керівництво про неможливість приступити до виконання своїх обов`язків (вхід. № 1656/111). Оскільки станом на 11.11.2021 року роботодавцем не визначено Позивачу робоче місце, не звільнено її за скороченням (відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України), не виплачено заробітну плату та не оплачено листок непрацездатності, 11.11.2021 року та 18.11.2021 року Позивач звернулася з заявами про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. Засобами телефонного зв`язку працівником відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи ОНМедУ [PERSON] . Позивача було повідомлено про те, що вказана заява не може бути задоволена, оскільки Позивач працює за строковим трудовим договором. 23.11.2021 року Позивачем було подано до канцелярії Одеського національного медичного університету заяву про звільнення відповідно до частини першої статті 39 Кодексу законів про працю України з супровідним листом (вхід. № 2104/111). 29.11.2021 року Позивач отримала два листи Одеського національного медичного університету від 22.11.2021 № 01-09/554 та від 23.11.2021 № 01-09/556, якими відмовлено у звільненні у зв`язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та запропоновано звільнитися за власним бажанням або за угодою сторін. 29.11.2021 року Позивачем було направлено заяву на адресу ректора з проханням повідомити її на якій підставі припинено виплату заробітної плати, чому їй не оплачено листок непрацездатності та чому не звільнено за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, про що було попереджено повідомленнями про зміну в організації праці від 29.06.2021 та від 30.08.2021. 16.12.2021 року увечері на зарплатну картку Позивача надійшло перерахування від Одеського національного медичного університету у сумі 2241,68 грн. 17.12.2021 року Позивач зателефонувала до бухгалтерії, де їй повідомили, що перераховані кошти є оплатою листка непрацездатності. Зазначено, що станом на момент звернення до суду Позивача не звільнено з роботи та не виплачено заробітну плату після 30.08.2021 року. Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 07 лютого 2022 року від представника [PERSON] до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом протокольною ухвалою суду від 21 лютого 2022 року. 23 березня 2022 року від представника [PERSON] до суду надійшла заява про зміну предмету позову в частині позовних вимог, відповідно до якої просила розглянути справу з урахуванням даної заяви [PERSON] та зміненої позовної вимоги, викладеної у пункті першому прохальної частини позовної заяви [PERSON] , а саме: змінити формулювання звільнення [PERSON] , зазначене у наказі Одеського національного медичного університету від 21.02.2022 № 138/л, зі звільнення за пунктом 6 статті 36 КЗпП України на звільнення на підставі частини першої статті 39 КЗпП України у зв`язку з порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору. Ухвалою суду від 29 березня 2022 року відмовлено представнику [PERSON] адвокату Богуцькій Л.П. про зміну предмету позову. 11 квітня 2022 року від представника Одеського національного медичного університету до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки [PERSON] наказом Одеського національного медичного університету від 21 лютого 2022 року № 138/л «Про звільнення [PERSON] » у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та враховуючи відмову від запропонованих вакантних посад, як працівнику, що має переважне право на залишення на роботі, звільнено [PERSON] з 22 лютого 2022 року з посади старшого викладача закладу вищої освіти кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права на 1,0 ставки за пунктом 6 ст. 36 КЗпП України, яка передбачає відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці. Щодо посилань позивача відносно невиплати заробітної плати та листка непрацездатності зазначили, що відповідно до облікових документів, а саме табеля обліку використання робочого часу за період вересня по грудень 2021 року включно та відповідної інформації, в термін з 01.09.2021 року по 22.12.2021 року включно, [PERSON] на робочому місті не перебувала. У відповідних графах табелю проставлена позначка «І», яка відповідає умовному позначенню «Інші причини неявок». 18 квітня 2022 року від представника [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. 19 квітня 2022 року від представника [PERSON] до суду надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. 21 квітня 2022 року від представника [PERSON] до суду надійшло уточнення до заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. 19 травня 2022 року від представника [PERSON] до суду надійшла заява про залишення без розгляду позовної вимоги в частині розірвання строкового трудового договору, укладеного між Одеським національним медичним університетом та [PERSON] (наказ від 09.10.2020 року № 618/1-л) достроково відповідно до частини першої статті 39 КЗпП України у зв`язку з порушенням власником або уповноваженим органом законодавства про працю, колективного або трудового договору. 20 червня 2022 року від представника Одеського національного медичного університету до суду надійшла заява про закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 20 червня 2022 року заяву представника [PERSON] про залишення позовних вимог [PERSON] до Одеського національного медичного університету про розірвання трудового договору без розгляду задоволено. Позовні вимоги [PERSON] до Одеського національного медичного університету про розірвання трудового договору залишені без розгляду. У задоволенні заяви представника Одеського національного медичного університету про закриття провадження по справі відмовлено. Продовжено слухання справи за позовом [PERSON] до Одеського національного медичного університету про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. В судове засідання 13 липня 2022 року з`явилась [PERSON] та її представник [PERSON] , позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник Одеського національного медичного університету заперечував проти задоволення позовних вимог. Судом протокольно поновлено строк та прийнято відзив на позовну заяву та оголошено перерву до 02.08.2022 року. 28 липня 2022 року від представника [PERSON] до суду надійшов додатковий розрахунок сум, що стягується, відповідно до якого просила стягнути з відповідача загальну суму невиплаченої заробітної плати (оклад, надбавка за вислугу років та надбавка 11%) за період з 01.09.2021 року по 23.12.2021 року у сумі 33\~189, 42 гривень. В судове засідання 02 серпня 2022 року сторони не з`явились. Від учасників справи надійшли заяви про проведення судового засідання за відсутності. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи надані в судових засіданнях, зіставивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, відповідно до витягу з наказу Одеського національного медичного університету від 09.10.2020 № 618/1-л продовжено трудові стосунки по кафедрі соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права з [PERSON] , в.о. старшого викладача закладу вищої освіти на 1,0 ставки (спеціальний фонд-навчання) на посаді старшого викладача вищої освіти на 1,0 ставки (спеціальний фонд-навчання) з посадовим окладом 6\~675,00 гривень (17т.р.) щомісячно та підвищення посадового окладу на 11% з надбавкою за вислугу років 10% посадового окладу з 09 жовтня 2020 року по 08 жовтня 2025 року.(а.с. 20 т. 1) Наказом Одеського\~національного медичного\~університету від\~17.06.2021\~року №\~266-о\~«Про введення\~в дію\~рішення Вченої\~ради Одеського\~національного медичного\~університету від\~17.06.2021\~року» ліквідовано\~з 01\~вересня 2021\~року кафедру соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права Одеського національного медичного університету (а.с. 21-22 т. 1). Відповідно до наказу Одеського національного медичного університету від 17.06.2021 № 268-о «Про затвердження змін до Структури та Структури і штатної чисельності Одеського національного медичного університету» у Структуру Одеського національного медичного університету внесено зміни з 01.09.2021 року, зокрема, ліквідовано кафедру соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права. У підпункті 4 пункту 1 вказаного наказу визначено створити в межах штатних одиниць кафедр, що ліквідовуються, за відповідними фондами структурний підрозділ «Кафедра Симуляційних медичних технологій». Згідно з пунктом 2 зазначеного наказу внесено зміни у Структуру та штатну чисельність Одеського національного медичного університету з 01.09.2021 року, а саме: скорочено штатні посади структурних підрозділів за найменуваннями і у кількості відповідно до Додатку 1 до даного наказу; перерозподілено штатні одиниці реорганізованих та ліквідованих структурних підрозділів відповідно до Додатку 2 до даного наказу. (а.с. 23-29 т. 1) 30 червня 2021 року [PERSON] вручено повідомлення про зміну в організації праці від 29.06.2021 року, яким Позивача було попереджено про майбутнє звільнення з займаної посади 31.08.2021 року у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу Одеського національного медичного університету від 17 червня 2021 року № 268-о «Про затвердження змін до Структури і штатної чисельності Одеського національного медичного університету та на підставі наказу Одеського національного медичного університету від 17 червня 2021 року № 266-о «Про введення в дію рішення Вченої ради Одеського національного медичного університету від 17.06.2021 року», з якого вбачається, що [PERSON] з даним повідомленням не згодна (а.с. 30 т. 1). Розпорядженням ректора Одеського національного медичного університету від 10 серпня 2021 року № 26 [PERSON] зобов`язано з метою доцільного використання приміщень Одеського національного медичного університету та оптимізацією роботи кафедр, визначено робоче місце для співробітників кафедри «Соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права» тимчасово до 31.08.2021 року включно в аудиторії № 1 кафедри « [INFO] », яка розташована за адресою: [ADDRESS] , головний навчальний корпус Одеського національного медичного університету (а.с. 31, 166 т. 1). 27 серпня 2021 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету [PERSON] , яка зареєстрована за вхід. № 1528/111, відповідно до якої просила на підставі статті 49-2 КЗпП України надати перелік вакантних посад, на які Позивач може бути працевлаштована відповідно до її кваліфікації та спеціальності (а.с. 32 т. 1). 30 серпня 2021 року за підписом ректора Одеського національного медичного університету Запорожан В. повідомлено [PERSON] , що станом на 28.08.2021 року, так само і на 30.06.2021 року у штатному розписі Одеського національного медичного університету відсутні вакантні посади, що відповідають спеціальності та кваліфікації [PERSON] (а.с. 33 т. 1). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] запрошено на засідання Профкому ППО працівників ОНМедУ о 11:00 год 30 серпня 2021 року (а.с. 34 т.1). 30 серпня 2021 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету [PERSON] , яка зареєстрована за вхід. № 1540/111, відповідно до якої зазначила, що у зв`язку з повідомленням про зміну в організації праці та майбутнє звільнення [PERSON] , звернула увагу на те, що вона є одинокою матір`ю та на неї поширюється гарантії передбачені КЗпП України, зокрема, статтею 184 (а.с. 35 т. 1). Як вбачається з Витягу із протоколу № 17 засідання профкому ППО працівників ОНМедУ від 30.08.2021 року на підставі подання ректора ОНМедУ [PERSON] про надання згоди на розірвання трудового договору з працівниками у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу, ухвалено зокрема, [PERSON] старшому викладачу закладу вищої освіти кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права ОНМедУ надати підтверджуючі документи одинокої мати. Відділу кадрів запропонувати іншу посаду для працевлаштування (а.с. 30 т. 1). 31 серпня 2021 року [PERSON] вручено повідомлення про зміну в організації праці від 30.08.2021 року, яким Позивача було попереджено про майбутнє звільнення з займаної посади 31.08.2021 року у зв`язку з ліквідацією структурного підрозділу Одеського національного медичного університету від 17 червня 2021 року № 268-о «Про затвердження змін до Структури і штатної чисельності Одеського національного медичного університету та на підставі наказу Одеського національного медичного університету від 17 червня 2021 року № 266-о «Про введення в дію рішення Вченої ради Одеського національного медичного університету від 17.06.2021 року». Одночасно запропоновано [PERSON] посаду старшого лаборанта кафедри внутрішньої медицини № 4 Одеського національного медичного університету. У разі прийняття пропозиції запропоновано [PERSON] до 09 вересня 2021 року подати відповідну заяву до відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи Одеського національного медичного університету. У разі відмови в той самий термін повідомити про прийняте рішення відділ кадрів та військово-мобілізаційної роботи Одеського національного медичного університету. Також попереджено, що за умови ненадання відповіді у зазначений строк, Одеський національний медичний університет буде вважати відсутність відповіді відмовою від посади (а.с. 41 т. 1). 31 серпня 2021 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету [PERSON] , яка зареєстрована за вхід. № 1564/111, відповідно до якої зазначила, що у повідомленні від 30.08.2021 року зазначено, що [PERSON] має надати відповідь у строк до 09.09.2021 року. Разом з тим, відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Таким чином, враховуючи строк попередження 31.08.2021 року (з врахуванням нового попередження) строк звільнення не може бути раніше 31.10.2021 року. Зазначила, що відповідь щодо зайняття посади старшого лаборанта кафедри внутрішньої медицини № 4 ОНМедУ буде надано у встановлений законодавством строк. Також, просила повідомити про робоче місце з 01.09.2021 року та надати розклад занять з дисципліни соціальної медицина з метою виконання трудових обов`язків до моменту звільнення з посади (а.с. 42-43 т.1). Як вбачається з матеріалів справи 31 серпня 2021 року Розпорядженням в.о. проректора з науково-педагогічної роботи Одеського національного медичного університету Шмакової І. зобов`язано робоче місце співробітників Одеського національного медичного університету, що раніше були працевлаштовані на кафедрі «Соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права» залишити колишнім до особливого розпорядження, а саме в аудиторії № 1 кафедри « [INFO] », яка розташована за адресою: [ADDRESS] , головний навчальний корпус Одеського національного медичного університету. З відповідним Розпорядженням [PERSON] була ознайомлена 23 грудня 2021 року (а.с. 167 т. 1). 06 вересня 2022 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету [PERSON] , яка зареєстрована за вхід. № 1585/111, відповідно до якої зазначила, що з 06.09.2021 року перебуває на лікарняному по догляду за хворою дитиною, також повідомила, що листок непрацездатності буде надано після одужання дитини, який був наданий 15 вересня 2021 року (а.с. 44 45 т. 1). 15 вересня 2021 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету [PERSON] , яка зареєстрована за вхід. № 1653/111, відповідно до якої зазначила, що оскільки посада старшого лаборанта кафедри не відноситься до посад науково-педагогічних працівників, просила запропонувати всі наявні вакантні посади науково-педагогічних працівників в ОНМедУ. Окрім того, у зв`язку з ненаданням відповіді на заяву від 31.08.2021 року щодо визначення робочого місця, повторно просила визначити робоче місце (а.с. 46 т.1). 16 вересня 2021 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету [PERSON] , яка зареєстрована за вхід. № 1656/111, відповідно до якої зазначила, що 16.09.2021 року о 08 годині 30 хвилин прибула до Одеського національного медичного університету, щоб стати до роботи після закриття листка непрацездатності 15.09.2021 року. Проте приступити до виконання своїх функціональних обов`язків не має змоги, оскільки жодної відповіді на заяви, що були подані до канцелярії ОНМедУ щодо визначення робочого місця [PERSON] не було надано і на момент звернення. Просила ознайомити з відповідним рішенням (а.с. 47 т.1). 20 вересня 2021 року [PERSON] надана відповідь на лист від 15.09.2021 року та від 16.09.2021 року за підписом ректора [PERSON] , відповідно до якої повідомлено, що [PERSON] запрошено до відділу кадрів та військо-мобілізаційної роботи для ознайомлення з наявними вакантними посадами, які відповідають її кваліфікації та з метою визначення робочого місця (а.с. 171 т.1). 11 листопада 2021 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету [PERSON] , яке направлено засобами поштового зв`язку 11 листопада 2021 року та отримано 12 листопада 2021 року (а.с. 50-52 т.1), відповідно до якої просила звільнити з посади старшого викладача закладу вищої освіти кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права Одеського національного медичного університету за частиною третьою статті 38 КЗпП України з 17.11.2021 року. 18 листопада 2021 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету [PERSON] , яке направлено засобами поштового зв`язку 18 листопада 2021 року (а.с. 53-56 т.1), відповідно до якої зазначила, що неодноразово зверталась до ОНМедУ з заявою про визначення робочого місця для надання можливості виконувати свої посадові обов`язки. Проте робоче місце до моменту звільнення Позивача за п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України роботодавцем визначено не було. Виконувати свої обов`язки [PERSON] не могла саме з вини роботодавця. Також повідомила про те, що останню заробітну плату отримувала 30.08.2021 року, а відтак оскільки ОНМедУ не виконує законодавство про працю, умови колективного договору, просила звільнити з посади старшого викладача закладу вищої освіти кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права Одеського національного медичного університету за частиною третьою статті 38 КЗпП України з 23.11.2021 року. 22 листопада 2021 року [PERSON] надана відповідь на лист від 18.11.2021 року за підписом в.о. ректора Марічереда В., відповідно до якої проінформовано про неможливість задоволення прохання про звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України, у зв`язку з відсутністю підстави для звільнення за зазначеним пунктом зазначеної статті 38 КЗпП. Зазначили про необхідність попередження про бажання звільнення письмово за два тижні, а відтак запросили [PERSON] відвідати відділ кадрів та військово-мобілізаційної роботи для написання відповідної заяви (а.с. 60 т. 1). 23 листопада 2021 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету [PERSON] , яка зареєстрована за вхід. № 2104/111, відповідно до якої зазначила, що нею 18.11.2021 року направлено на адресу Одеського національного медичного університету заяву про звільнення. 22.11.2021 року у телефонній розмові Позивачу повідомили про відмову у задоволенні заяви у зв`язку зі строковим характером трудових правовідносин. У зв`язку з чим, просила розглянути та задовольнити заяву про звільнення Позивача з посади за частиною 1 статті 39 КЗпП України з 25.11.2021 року. Одночасно надала згоду на пересилання трудової книжки та копії наказу про звільнення на адресу Позивача (а.с. 57 т.1). 23 листопада 2021 року [PERSON] надана відповідь на лист від 23.11.2021 року за підписом в.о. ректора Марічереда В., відповідно до якої зазначено, що Одеський національний медичний університет не має за мету перешкоджати реалізації права на звільнення з посади та готовий задовольнити побажання в межах законодавства (а.с. 61 т. 1). 29 листопада 2021 року [PERSON] звернулась з заявою на ім`я ректора Одеського національного медичного університету [PERSON] , яке направлено засобами поштового зв`язку 02 грудня 2021 року та отримано 06 грудня 2021 року (а.с. 62-65 т.1), відповідно до якої просила повідомити на якій підставі припинено виплату заробітної плати після 30.08.2021 року та з яких підстав [PERSON] не звільнено за пунктом 1 статті 40 КЗпП, про що було попереджено повідомленням про зміну в організації від 29.06.2021 року та 30.08.2021 року. 24 грудня 2021 року [PERSON] надана відповідь на лист від 06.12.2021 року за підписом ректора [PERSON] , відповідно до якої зазначено, що згідно ст. 1 розділу 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата винагорода, обчислена в грошовому виразі, яку за трудовим договором власник виплачує працівникові за виконану ним роботу на нараховується згідно табелю використання робочого часу. Також з поміж іншого, зазначено, що у зв`язку з відмовою профспілкового комітету працівників ОНМедУ у наданні згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, як одинокої матері, яка має дитину віком до чотирнадцяти років, [PERSON] не було звільнено (а.с. 175 т. 1). 24 грудня 2021 року Наказом № 707-о ректору Одеського національного медичного університету Запорожан В. про визначення робочого місця [PERSON] та на підставі наказу ОНМедУ від 17 червня 2021 року № 268-о «Про затвердження змін до Структури і штатної чисельності Одеського національного медичного університету», п. 6 наказу ОНМедУ від 17 червня 2021 року № 266-о «Про введення в дію рішення Вченої ради Одеського національного університету від 17.06.2021 року», доповідної записки начальника відділу кадрів та військово-мобілізаційної роботи Олександра Перчика від 23.12.2021 року визначено з 28 грудня 2021 року робоче місце старшого викладача закладу вищої освіти кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права [PERSON] в приміщенні [PERSON] , який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська 4, головний навчальний корпус Одеського національного медичного університету. Директору музею Левицькій Тамарі забезпечити робочим місцем старшого викладача вищої освіти [PERSON] ; ведення табелю обліку використання робочого часу старшого викладача вищої освіти [PERSON] . (а.с. 181 т. 1) В матеріалах справи на аркуші справи 185 -208 в томі 1 є Акт Головного управління держпраці в Одеській області від 12 січня 2022 року № ОД836/150/АВ який складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду в Одеському національному медичному університеті, який був складений за зверненням громадянки [PERSON] в частині нібито безпідставної невиплати їй заробітної плати починаючи з 01 вересня 2021 року за результатами якого та на підставі аналізу документації наданої для дослідження та враховуючи ту обставину, що посадові особи Держпраці України не наділені функціями проведення оперативно-слідчих дій та функціями встановлення обставин які мали місце у минулому, твердження заявниці стосовно потурання її права на працю та одержання винагороди на працю, визначеного ст. 43 Конституції України не знайшло свого документального підтвердження. 21 лютого 2022 року Наказом № 138/л ректору Одеського національного медичного університету [PERSON] звільнено [PERSON] 22 лютого 2022 року з посади старшого викладача закладу вищої освіти кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права на 1,0 ставки за пунктом 6 статті 36 КЗпП України. Бухгалтерській службі виплатити [PERSON] вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку за статтею 44 КЗпП України, грошову компенсацію за 28 календарних днів невикористаної відпустки та за 10 календарних днів додаткової відпустки як матері, яка самостійно виховує дитину віком до 15 років за 2021 рік (а.с. 184 т. 1). З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] працювала з 01 вересня 2021 року на кафедрі соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права Одеського національного медичного університету старшим викладачем закладу вищої освіти на 1,0 ставки (спеціальний фонд-навчання) на посаді старшого викладача вищої освіти на 1,0 ставки (спеціальний фонд-навчання) з посадовим окладом 6\~675,00 гривень (17т.р.) щомісячно та підвищення посадового окладу на 11% з надбавкою за вислугу років 10% посадового окладу. На виконання вимог пункту 6 наказу № 266-о «Про введення в дію рішення Вченої ради Одеського національного університету від 17.06.2021 року» від 17 червня 2021 року структурний підрозділ ОНМедУ, а саме кафедру соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права Одеського національного медичного університету ліквідовано. Як вбачається з матеріалів справи, на передодні ліквідації зазначеної кафедри [PERSON] було запропоновано вакантні посади. В матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] надавала згоду стосовно продовження трудових відносин з ОНМедУ за новою посадою . Таким чином, судом встановлено що починаючи з 01 вересня 2021 року [PERSON] фактично обіймаючи посаду старшого викладача вищої освіти кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права не мала змоги виконувати функціональні обов`язки за вказаною посадою через ліквідацію відповідного структурного підрозділу ОНМедУ. Слід зазначити, що суд погоджується з доводами викладеними в Акті Головного управління держпраці в Одеській області від 12 січня 2022 року № ОД836/150/АВ відповідно до якого зазначено, що неможливість виконання функціональних обов`язків за займаною посадою не позбавляє відповідну особу/працівника зобов`язання перебувати на робочому місці (а за умови не визначення останнього через зміну або ліквідацію, за адресою державної реєстрації відповідного суб`єкту господарювання) згідно до встановленого трудового розпорядку. Як зазначалось раніше, 31 серпня 2021 року Розпорядженням в.о. проректора з науково-педагогічної роботи Одеського національного медичного університету Шмакової І. зобов`язано робоче місце співробітників Одеського національного медичного університету, що раніше були працевлаштовані на кафедрі «Соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права» залишити колишнім до особливого розпорядження, а саме в аудиторії № 1 кафедри « [INFO] », яка розташована за адресою: [ADDRESS] , головний навчальний корпус Одеського національного медичного університету. З відповідним\~Розпорядженням [PERSON] \~була ознайомлена\~23\~грудня 2021\~року (а.с. 167 т. 1). Доказів, що [PERSON] була ознайомлена з відповідним Розпорядженням раніше в матеріалах справи відсутні. В матеріалах справи є табелі обліку використання робочого часу за період з вересня по грудень 2021 року включно, відповідно до яких в термін з 01.09.2021 року по 22.12.2021 року включно [PERSON] на робочому місті не перебувала (в відповідних графах табелів обліку використання робочого часу була проставлена позначка «І», яка відповідає умовному позначенню «Інші причини неявок»), які суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ відсутності на робочому місці [PERSON] , оскільки з відповідних табелів не вбачається Відповідальної особи на яку було покладено ведення табелю обліку використання робочого часу старшого викладача вищої освіти [PERSON] . Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, а саме з Наказу № 707-о ректору Одеського національного медичного університету Запорожан В. про визначення робочого місця [PERSON] від 24 грудня 2021 року, з 28 грудня 2021 року визначено робоче місце старшого викладача закладу вищої освіти кафедри соціальної медицини, громадського здоров`я та медичного права [PERSON] в приміщенні [PERSON] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , головний навчальний корпус Одеського національного медичного університету. Директору музею Левицькій Тамарі наказано забезпечити робочим місцем старшого викладача вищої освіти [PERSON] ; ведення табелю обліку використання робочого часу старшого викладача вищої освіти [PERSON] . Також, суд враховує, що відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. У постанові від 03.11.2021 у справі № 387/326/20 Касаційний цивільний суд Верховного Суду зазначив, що у трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець мають діяти добросовісно, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Суд вказав, що принцип добросовісності в трудовому праві характеризується прагненням суб`єктів належним чином, сумлінно здійснювати трудові права й виконувати обов`язки, передбачених трудовим законодавством та трудовим договором. Реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі. Не допускаються дії працівника чи роботодавця, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. КЦС ВС роз`яснив, що під зловживанням трудовим правом для сторін трудових відносин варто розуміти особливу недобросовісну поведінку, пов`язану з навмисним створенням для працівника та (або) роботодавця ситуації правової невизначеності за межами права, з порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що з 01 вересня 2021 року [PERSON] фактично не мала змоги виконувати функціональні обов`язки за вказаною посадою через ліквідацію відповідного структурного підрозділу ОНМедУ, проте жодних дій з 01 вересня 2021 року по 21 лютого 2022 року Відповідачем стосовно розірвання трудових правовідносин з [PERSON] вчинено не було. Разом з цим, з матеріалів справи вбачається добросовісність [PERSON] , яка неодноразово зверталась у період 01.09.2021 року по 23.12.2021 року з заявами про визначення робочого місця та повідомляла про неможливість приступити до виконання своїх функціональних обов`язків, оскільки жодної відповіді на заяви, що були подані до канцелярії ОНМедУ щодо визначення робочого місця [PERSON] не було надано, а з відповідним Розпорядженням про визначення робочого часу [PERSON] була ознайомлена тільки 23 грудня 2021 року. Звертаючись з позовом, [PERSON] надала розрахунок заробітної плати, а саме відповідно до Розрахункового листа [PERSON] за 2021 рік, отриманого з листом Одеського національного медичного університету від 29.12.2021 № 01-09/321, встановлено, що посадовий оклад позивача у вересні, жовтні та листопаді 2021 року становив 8010 грн., у грудні 2021 року 8679 грн. Також позивачу відповідно до наказу від 09.10.2020 № 618/1-л сплачувалась надбавка за вислугу років 10% та надбавка 11%. Таким чином, за повний відпрацьований місяць позивачу підлягала сплаті заробітна плата: -у вересні, жовтні та листопаді 2021 року 8010 грн (оклад) + 10% 8010грн (надбавка за вислугу) + 11%8010 грн (надбавка 11%) = 9692,1 грн. -у грудні 2021 року - 8679 грн (оклад) + 10%8679 грн (надбавка за вислугу) + 11%8679грн (надбавка 11%) = 10501, 59 грн. Проте у вересні 2021 року позивач перебувала на лікарняному з 06.09.2021 по 15.09.2021 включно, що підтверджується матеріалами справи. Тому за вересень до стягнення належить заробітна плата за 14 робочих днів - 6167,7 грн. (9692,1 грн /22 робочих дні у вересні *14 робочих днів). У жовтні 2021 року 9692,1 грн. (посадовий оклад 8010 грн. + 10% надбавка за вислугу, + 11% підвищення посадового окладу). У листопаді 2021 року 9692,1 грн. (посадовий оклад 8010 грн. + 10% надбавка за вислугу, + 11% підвищення посадового окладу). Вже після звернення до суду з позовом у цій справі та подання заяви про збільшення розміру позовних вимог від 04.02.2022, Одеський національний медичний університет сплатив позивачу заробітну плату, починаючи з 23.12.2021 року, що не заперечувалось сторонами по справі. Тому за грудень 2021 року до стягнення належить заробітна плата до 23.12.2021, за 16 робочих днів 7637,52 грн (10501, 59 грн./ 22 робочих дні у грудні *16 робочих днів). Загальна сума невиплаченої заробітної плати (оклад, надбавка за вислугу та надбавка 11%) за період з 01.09.2021 року по 23.12.2021 року становить 6167,7 грн +9692,1 грн. +9692,1 грн. +7637,52 грн = 33189,42 грн. Дослідивши та перевіривши відповідний розрахунок Позивача, суд погоджується з відповідним розрахунком. Слід зазначити, що належних та допустимих доказів отримання позивачем заробітної плати за період з 01.09.2021 року по 23.12.2021 року відповідачем не надано Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача заробітної плати за період з 01.09.2021 року по 23.12.2021 року у сумі 33189,42 грн. підлягає задоволенню. Щодо вимог Позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7\~000 гривень. Також, згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.п. З, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно- правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, ним підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Пунктом 9 вищезазначеної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ('їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушенієс змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В обґрунтування моральної шкоди, [PERSON] посилалась, що вона виховує та утримує малолітню дитину та з вересня 2021 року з вини ОНМедУ позбавлена коштів для існування, а відтак Позивач була вимушена користуватись кредитними коштами та має заборгованість у сумі майже 17\~000 гривень. Внаслідок незаконних дій ОНМедУ, Позивач зазнала нервових переживань, душевних страждань та стресу. Звернення Позивача щодо визначення робочого місця виявились безрезультатними, а відтак фактично поставили Позивача в умови того, що вона подала заяву про звільнення за власним бажанням. Суд не приймає до уваги посилання Позивача, що вона з вересня 2021 року з вини ОНМедУ позбавлена коштів ля існування, а відтак Позивач була вимушена користуватись кредитними коштами та має заборгованість у сумі майже 17\~000 гривень, оскільки не може бути безумовним фактом того, що заборгованість по кредитному договорі утворилась внаслідок протиправних дій ОНМедУ. Разом з цим, як було встановлено судом, Позивач був протиправно позбавлений права на отримання їй заробітної плати у період з 01.09.2021 року по 23.12.2021 року, а відтак суд погоджується з доводами Позивача, що остання зазнала душевних страждань, а відтак суд задовольняє частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2\~000 гривень. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Суд з врахуванням того, що вимога про стягнення заробітної плати задоволена в повному обсязі, а вимога про стягнення моральної шкоди задоволена частково, судом зменшено відповідну суму, яка підлягає стягненню, вважає, що судовий збір в сумі 1816 гривень необхідно стягнути Відповідача на користь Позивача.

Outcome: partial