Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Представника позивача адвокат Матвіюк Н.Р. звернулась в Луцький міськрайонний суд Волинської області в інтересах [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТС ПЛЮС» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.05.2020 року в с. Княгининок Луцького району Волинської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mercedes-Benz Vario 814D д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля « Toyota Corolla 1.33L», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля « Toyota Corolla 1.33L», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] помер на місці пригоди. Постановою слідчого СВ Луцького районного ВП ГУНП у Волинській області від 10 червня 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12020030130000432 від 07.05.2020 року закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Постановою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] .. Згідно висновку експертного дослідження № 80 від 31.07.2020 року, складеного за результатами експертного дослідження, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Mercedes-Benz Vario 814D д.н.з. [NUMBER] , становить 331\~255, 67 гривень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу « Toyota Corolla 1.33L», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.А» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 29.12.2020 року на банківський рахунок [PERSON] страховою компанією було перераховано страхове відшкодування в сумі 105\~623,79 гривень.. З врахуванням вимог ст. 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 225\~642,88 гривень. Крім того, вказує, що позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у стресі, якого зазнав позивач, потрапивши в ДТП, відсутності нормального сну. Стрес також був викликаний необхідністю витрачання додаткових зусиль, час у і коштів на відновлення автомобіля. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 5000 гривень. З врахуванням викладеного, просить стягнути з відповідача в користь позивача 225\~642, 88 гривень шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та моральну шкоду в сумі 5000 гривень, а також відшкодувати понесені судові витрати на сплату судового збору та витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді від 05 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі з проведенням підготовчого засідання. 28 травня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. 31 травня 2021 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить не брати до уваги заперечення, викладені у відзиві відповідачем. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2021 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18 листопада 2021 року провадження по справі поновлено у зв`язку з надходження на адресу суду повідомлення судового експерта про неможливість надання висновку. В судовому засіданні 12 липня 2022 року представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, в подальшому подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні 12 липня 2022 року позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, в подальшому подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 07.05.2020 року о 08 год 20 хв. в с. Княгининок Луцького району Волинської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz Vario 814D», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля « Toyota Corolla 1.33L», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля « Toyota Corolla 1.33L», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] помер на місці пригоди. Постановою слідчого СВ Луцького районного ВП ГУНП у Волинській області від 10 червня 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12020030130000432 від 07.05.2020 року закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України ( а.с. 14). Зі змісту постанови вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] , який керував автомобілем « Toyota Corolla 1.33L», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до висновку експертного дослідження № 80 від 31.07.2020 року, складеного за результатами експертного дослідження, вартість матеріального збитку завданого позивачеві в результаті пошкодження автомобіля Mercedes-Benz Vario 814D д.н.з. [NUMBER] , становить 331\~255, 67 гривень ( а.с.15-19). З метою відшкодування завданих збитків позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.А», в якому власник автомобіля « Toyota Corolla 1.33L», д.н.з. [NUMBER] застрахував свою цивільно-правову відповідальність (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4169706) ( а.с. 43). ТДВ «СК «Ю.ЕС.А» виплатило позивачеві страхове відшкодування за шкоду, заподіяну належному його майну, у розмірі 105623,70 гривень ( а.с.20). Відповідно до\~ст.979 ЦК України\~за договором\~страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 6 Закону України «Про страхування»\~визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього\~Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно з ч.2\~ст.8 Закону України «Про страхування»\~страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 16\~Закону України «Про страхування»\~визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 9.1\~статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом\~\~22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2019 року ТОВ «ТС ПЛЮС» з укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № ДЦВНЗ /0806/19, відповідно до якого застрахована цивільна відповідальність будь-якої особи, яка використовує транспортний засіб « Toyota Corolla 1.33L», д.н.з. [NUMBER] , страховик СК «Рідна»\~берена себе відповідальність у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату третій особі або її спадкоємцю, вигодонабувачем за цим договором є потерпілі, страхова сума встановлена в розмірі 100 000 гривень ( а.с.45-46). З матеріалів справи також слідує, що [PERSON] 06 травня 2021 року до СК «Рідна» звернувся з повідомленням про страховий випадок ( а.с.59). Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої\~статті 9 Закону України "Про страхування"\~страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Статтею 20 Закону України «Про страхування» визначено, що \~страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,\~Законом України "Про страхування"\~покладено на страховика винної особи у межах, встановлених договором добровільного страхування цивільної відповідальності. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із\~Законом № 1961-IV\~у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17) (пункт 86). Такий правовий висновко викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від\~14\~грудня2021 року у справі №\~147/66/17(провадження №\~14-95цс20)\~. Як пояснила в ході розгляду справи представник позивача інформація про виплату СК «Рідна» позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 100\~000 гривень, яка визначена договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № ДЦВНЗ /0806/19, відсутня. Відповідно до положень ч.1\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 1\~ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п.5\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. З матеріалів кримінального провадження №12020030130000432\~ вбачається,\~що [PERSON] ,\~ який керував автомобілем « Toyota Corolla 1.33L», д.н.з. [NUMBER] , що належить відповідачу, перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «ТС ПЛЮС», а саме працював на посаді начальника відділу продажу філії ТОВ «ТС ПЛЮС», та відповідно до наказу від 01.06.2017 року за ним було закріплено автомобіль марки «Toyota Corolla 1.33L», д.н.з. [NUMBER] . З врахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховими виплатами (страховим відшкодуванням), які визначені умовами договору згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ТДВ «СК «Ю.ЕС.А» ( виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 105623,89 гривень) та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № ДЦВНЗ /0806/19, укладеного з СК «Рідна» ( сума страхового відшкодування 100\~000 гривень ). З висновку експертного дослідження від 31.07.2020 року за №80, виконаного судовим експертом Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz Vario 814D д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, станом на момент проведення дослідження складає 331\~266,67 гривень. Згідно ч. 1\~ст. 106 ЦПК України\~передбачено, що учасник має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. В силу ч.ч. 1, 2\~ст. 102 ЦПК України\~висновок експерта\~це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права Частиною 2\~ст. 113 ЦПК України\~встановлено, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Долучений до матеріалів справи висновок експертного дослідження від 31.07.2020 року за №80 повністю обґрунтовує розмір збитку що є предметом розгляду спору у даній справі. Даний висновок є належним та допустимим доказом, який виконано судовим експертом, що має вищу освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової автотоварознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу ( свідоцтво № [NUMBER] , видане ЕКК МВС України 24.09.2018 року). Крім того, даний висновок було взято до уваги при виплаті страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ТДВ «СК «Ю.ЕС.А» . Заперечуючи проти розміру заподіяних збитків, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на його спростування. При цьому, відповідач скориставшись своїм процесуальним правом заявив клопотання про призначення експертизи щодо встановлення вартості завданих збитків, пошкодженням автомобіля. Суд, сприяючи сторонам у наданні доказів, задовольнив клопотання представника відповідача та ухвалою від 15 червня 2021 року призначив судову автотоварознавчу експертизу, однак така експертиза не була проведена у зв`язку з тим, що не було надано ряд матеріалів та об`єкт дослідження. Таким чином, якщо позивач на підтвердження розміру шкоди надає висновок спеціаліста, акт виконаних робіт, тощо, а відповідач заперечуючи проти цього розміру, і після виконання судом вимог ч.5\~ст.12 ЦПК України\~не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховими виплатами (страховим відшкодуванням), які визначені умовами договору згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з ТДВ «СК «Ю.ЕС.А» ( виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 105623,89 гривень) та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № ДЦВНЗ /0806/19, укладеного з СК «Рідна» ( сума страхового відшкодування 100\~000 гривень ), що становить 125\~642, 88 гривень ( 331\~266,67 грн. - 105623,89 грн. - 100\~000 грн.). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. У п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відтак, оскільки участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, суд прийшов до висновку про наявніст факту заподіяння позивачу моральної шкоди. З огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, а також враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження транспортного засобу, ступінь вини заподіювача шкоди та із застосуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги до задоволено частково, з відповідача слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 56,64 % від заявленої суми позовних вимог) у розмірі 1306, 36 гривень.

Outcome: partial