Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

07.02.2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», згідно вимог якої просить суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (код ЄДРПОУ: 23697280, яке зареєстроване за адресою: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1) заборгованість в розмірі 40 883,40 грн. (сорок тисяч вісімсот вісімдесят три гривні 40 копійок), а також понесені судові витрати. Мотивуючи позовні вимоги, банк вказує, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2009 у справі № 22-2920/09 позов Банку задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість в загальній сумі 20008,22 доларів США та 18 179,35 грн., рішення набрало законної сили 04.06.2009 р., а виконавчі листи видано 21.07.2009 р. Проте, станом на момент 13.12.2021 вказане рішення суду відповідачем не виконано, а тому в порядку ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути кошти з відповідача. Ухвалою судді від 06.05.2022 справу прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвої Т.Г. та визначено розглядати за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 17.06.2022 до суду надійшов відзив представника позивача на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, одночасно просив застосувати позовну давність до позовних вимог, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості було виконано у 2017 році. 22.06.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник вказав на безпідставність доводів викладених у відзиві, так як рішення до суду не виконано. 12.07.2022 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, з урахуванням обставин викладених у відзиві на позов, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства. Судовим розглядом встановлено, що 07 травня 2004 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №59-Ф/04. За умовами п.1.1. Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 21900,00 дол. США. на строк з 07.05.2004 року по 07.05.2009 р., із сплатою процентів за користування кредитними коштами виходячи з 14,0 % річних. У зв`язку з неналежним виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, Банк звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з Позичальника заборгованості. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2009 у справі № 22-2920/09 позов Банку задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість в загальній сумі 20008,22 доларів США та 18 179,35 грн., рішення набрало законної сили 04.06.2009 р., а виконавчі листи видано 21.07.2009 р. Частинами 4,6 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено (надалі - ЦК України), що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2009 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до дати виконання рішення суду. Так, відповідач просить відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що закінчився строк позовної давності, враховуючи, що рішення було виконано у повному обсязі у 2017 році, проте представник відповідача не зазначає коли та випискою по якому рахунку це підтверджується, оскільки з доданих до позовної заяви виписок, єдиним погашення заборгованості в 2017 році було погашення відсотків 31.07.2017 р. в розмірі 3198,78 дол. США (виписка по рахунку № [NUMBER] та випискою по рахунку № [NUMBER] ), зарахування коштів від Обухівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області згідно в/л № 2-261/09, курс 25.884860 кред. дог. № 59-ф/04, [PERSON] . Крім того 31.08.2017 р. заступником начальника Відділу Обухівського МРВДВС ГТУЮ у Київській області Прізовим В.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 33911379

Outcome: approved