Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом. На обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , з яким мати позивача, [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1987 року по 2016 рік. [PERSON] позивач вважав за свого батька, проживав та був зареєстрований, був пов`язаний з ним спільним побутом та домашнім господарством. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] , і два автомобілі: марки «SKODA FABIA SEDAN», 2004 року випуску та марки ГАЗ. Заповіту на випадок смерті [PERSON] не залишив, у шлюбі не перебував, батьків не мав, таким чином спадкоємців першої, другої та третьої черги він не мав, крім того, спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, право спадкодавця не припинено. Мати позивача, [PERSON] на момент знайомства та початку фактичних спільних відносин з [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , з яким вона не проживала тривалий час, та яка не могла розірвати шлюб з [PERSON] через те, що їй не було відомо його місце знаходження. [PERSON] та [PERSON] з 1987 року по день смерті [PERSON] , а саме [INFO] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільний побут, домашнє господарство. В період спільного проживання у них народилась спільна донька [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком якої є [PERSON] , який за життя підтримував з нею стосунки, займався її вихованням, проживав однією сім`єю з її матір`ю, нею та її старшим братом [PERSON] , позивачем по справі. Рішенням Нікопольського міського народного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу, матір позивача та [PERSON] шлюб не укладали, а весь час проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері позивача у 2016 році, позивач залишився проживати разом [PERSON] за вказаною адресою. Продовжував вести спільне господарство, був пов`язаний з ним спільним побутом. Крім того, на протязі всього часу, що вони проживали разом, вони спільно купували продукти харчування, товари першої необхідності. Таким чином, в період з дитинства позивача і до смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач фактично проживав однією сім`єю за місцем його реєстрації, а з 2004 року по теперішній час позивач зареєстрований за одним місцем проживання разом з померлим [PERSON] . Будинок та інше майно [PERSON] фактично знаходиться у користуванні позивача, оскільки на момент його смерті позивач постійно проживав з ним за вказаною адресою. У встановленому законом порядку позивач звернувся до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини на зазначене майно. 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Солонянського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нестеровою Т.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що не надані документи, що підтверджують споріднення із спадкодавцем. Також до нотаріальної контори звернулася сестра позивача, донька [PERSON] , [PERSON] , але 02 березня 2021 року приватним нотаріусом Солонянського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нестеровою Т.В. заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що не надані документи, що підтверджують споріднення із спадкодавцем. Встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем [PERSON] , позивачу необхідно для оформлення спадщини та одержання свідоцтв про право на спадщину за законом після його смерті. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, та просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового засідання належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позову (а.с. 89, 90). Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року відмовлено в прийнятті визнання Новопокровською селищної радою позову [PERSON] (а.с. 97, 98). Суд, заслухавши позивача та його представника, вислухавши показання свідків, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до таких висновків. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про права власності на житловий будинок від 14 травня 1991 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 27). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 лютого 2021 року, випливає, що [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 9, 114). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2016 року, [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 10). Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30 жовтня 2009 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21 березня 1990 року, актовий запис № 215 (а.с. 14). Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради № 571 від 09 грудня 2021 року, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований в буд. [ADDRESS] , в склад сім`ї якої входив [PERSON] , який зареєстрований за вказаною адресою з 15 березня 2004 року (а.с. 28). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 1994 року, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] , житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 26). Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 13 серпня 2004 року, [PERSON] є власником транспортного засобу марки SKODA, модель FABIA SEDAN, номер [NUMBER] (а.с. 25). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 10 вересня 2015 року, [PERSON] є власником транспортного засобу марки ГАЗ-САЗ, модель 3507, номерний знак [NUMBER] (а.с. 24). Відповідно до розпорядження Новопокровської селищної ради № 39 від 12 лютого 2016 року, перейменовано в [ADDRESS] (а.с. 60). З рішення Новопокровської селищної ради № 6 від 04 лютого 2022 року вбачається, що уточнено адресу житлового будинку [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 61). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Солонянського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю доказів родинних та інших відносин зі спадкодавцем [PERSON] (а.с. 19, 130). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , показала, що вона мешкає в с. Котлярівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, померлого [PERSON] , знала зі школи. [PERSON] разом з [PERSON] та сином [PERSON] в буд. [ADDRESS] . [PERSON] був як син [PERSON] , постійно йому допомагав, як по господарству так і вжитті. Деякий час [PERSON] виїжджав на навчання в місто Дніпро, але завжди на вихідні повертався до дому в [ADDRESS] . Після смерті матері в 2016 році, [PERSON] продовжував жити разом з [PERSON] як син з батьком, до самої смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] підтвердили показання свідка [PERSON] , при цьому свідок [PERSON] повідомила, суду, що після смерті матері [PERSON] , вона у 2016 році виїхала з [ADDRESS] мешкати до міста Дніпро, де 28 серпня 2017 року зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю, необхідно позивачу для оформлення спадщини, то вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено і підтверджено належними та допустимими доказами юридичний факт того, що [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , з 2004 року по день його смерті, враховуючи, що вони проживали за однією адресою, мали спільний побут і тому в цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд зауважує таке. Відповідно до ст. 1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1297 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Судом в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] , і два автомобілі: марки «SKODA FABIA SEDAN», 2004 року випуску номерний знак[NUMBER] та марки ГАЗ номерний знак [NUMBER] . Разом з тим, враховуючи. що судом встановлено факт спільного проживання позивача з померлим однією сім`єю більш п`яти років до часу відкриття спадщини, суд вважає, що будь-яких перешкод у позивача щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса немає і тому підстави для визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом в судовому порядку відсутні, у зв`язку з чим в задоволені позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в частині встановлення юридичного факту, судові витрати за даними позовними вимогами слід покласти на відповідача, і з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, який він сплатив при поданні позову до суду(а.с. 8), а в частині позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на позивача, оскільки в задоволенні позову відмовляється. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 8 СК України, ст.ст. 1264, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved