Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача на користь позивача шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 52889,02 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2017 між ПАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПАТ «СК «АРКС», та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №тп357822а7к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Toyota д.н. [NUMBER] . 02.09.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] , автомобіля Audi д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Volkswagen д.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Toyota д.н. [NUMBER] . Вина відповідача [PERSON] у настанні ДТП підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2018 року. Згідно розрахунку-фактури №0000012897 та калькуляції, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota д.н. [NUMBER] склала 56114,02 грн. Франшиза згідно договору страхування становить 3225,00 грн. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2410483 від 21.09.2018 року та умов договору страхування №тп357822а7к3 від 25.10.2017, розмір страхового відшкодування склав 52889,02 грн., які позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення від 24.09.2018. Цивільно-правова відповідальність відповідача на дату ДТП була застрахована в ТДВ «Експрес-Страхування» згідно полісу №АК/7743123. 19.02.2020 позивач звернувся до ТДВ «Експрес-Страхування» із заявою про стягнення заборгованості в порядку регресу. Листом від 02.03.2020 ТДВ «Експрес-Страхування» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 37.1.4. п.37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із неподанням впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди заяви про страхове відшкодування, за пошкодження отримані транспортним засобом Toyota д.н. [NUMBER] , під час дорожньо-транспортні пригоди, яка сталась 03.09.2018. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Toyota д.н. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка відбулась 02.09.2018. 22.03.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про регресні вимоги щодо сплати страхового відшкодування в розмірі 52889,02 грн., проте з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.10.2017 між ПАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПАТ «СК «АРКС», та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №тп357822а7к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Toyota д.н. [NUMBER] . 02.09.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] , автомобіля Audi д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Volkswagen д.н. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Toyota д.н. [NUMBER] . Вина відповідача [PERSON] у настанні ДТП підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2018 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем Volkswagen д.н. [NUMBER] , є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Згідно розрахунку-фактури №0000012897 та калькуляції, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota д.н. [NUMBER] склала 56114,02 грн. Франшиза згідно договору страхування становить 3225,00 грн. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2410483 від 21.09.2018 року та умов договору страхування №тп357822а7к3 від 25.10.2017, розмір страхового відшкодування склав 52889,02 грн., які позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО, що підтверджується платіжним дорученням від 24.09.2018. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зважаючи на зазначені норми законодавства, до ПAT «СК «АРКС», правонаступника AT «СК «АХА СТРАХУВАННЯ», перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Toyota д.н. [NUMBER] - [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 02.09.2018. Встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Volkswagen д.н. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «ЕКСПРЕС-СТРАХУВАННЯ» згідно полісу № АК/7743123. Вбачається, що 19.02.2020 позивач звернувся до ТДВ «Експрес-Страхування» із заявою про стягнення заборгованості в порядку регресу. Листом від 02.03.2020 ТДВ «Експрес-Страхування» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 37.1.4. п.37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із неподанням впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди заяви про страхове відшкодування, за пошкодження отримані транспортним засобом Toyota д.н. [NUMBER] , під час дорожньо-транспортні пригоди, яка сталась 03.09.2018. Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Згідно п. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Зазначеної вище позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові від 20.01.2016 у справі 6-2808цс15. Відповідно до п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) зокрема є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37). Зазначеної вище позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Вбачається, що 22.03.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про регресні вимоги щодо сплати страхового відшкодування в розмірі 52889,02 грн., проте з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Згідно положень ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по виплаті страхового відшкодування в сумі 52889,02 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved