Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

11.04.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що вона є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . З батьком дитини, [PERSON] , вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч. 2 ст. 125 СК України [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось. Відповідач веде асоціальний спосіб життя, з нею та дитиною не підтримує зв`язку з 2018 року. Відповідач жодним чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами Данила, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання сином освіти. Відповідач не бере педагогічної, матеріальної, грошової посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Внаслідок несплати [PERSON] аліментів у нього утворилась заборгованість в сумі 42 306,00 грн. Фактично з народження сина Відповідач жодного разу не проявляв ініціативи для спілкування з сином, не вітав з святами та днем народження. [PERSON] не знає свого біологічного батька, оскільки ніколи його не бачив. Вказує, що будь-яке спілкування з відповідачем є неможливим, оскільки останній повністю ізолювався від суспільства, майже цілодобово перебуває у квартирі за місцем проживання, двері нікому не відкриває, на телефонні дзвінки не відповідає. У свою чергу, вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, який бере активну участь у вихованні її сина і повністю замінив йому батька. [PERSON] називає батьком її теперішнього чоловіка. Всі питання щодо виховання [PERSON] вирішуються без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Крім того, зазначає, що відповідач веде асоціальний спосіб життя - має психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, а також неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень. Враховуючи наведене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути судові витрати по справі. До початку судового засідання від представника позивача надійшла до суду заява, з проханням розгляд справи здійснювати без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Від представника третьої особи до початку розгляду справи по суті надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати за його відсутності, позов просить задовольнити. Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення, відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Судом також встановлено, що малолітній син проживає на даний час разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] зазначає, що [PERSON] в повній мірі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з інформацією Луцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 20 від 03.02.2022 № 01-22/14, в якій навчається [PERSON] , його батько [PERSON] за час навчання сина у школі не спілкувався з класоводом та не цікавився рівнем досягнень та станом здоров`я дитини (а.с.23). Як бачається із розрахунку, наданого Першим відділом державної виконавчої служби у місті Луцьку, сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 14.02.2022 становить 42 306 грн. (а.с. 11-12). Згідно з довідкою Комунального підприємства «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради від 03.09.2020 № 4106/1-7, [PERSON] у 2018 році перебував на стаціонарному лікуванні в цьому центрі з діагнозом: психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація (а.с.13). Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема за ст. 173, ч. 3 ст.178 КУпАП (а.с. 15, 16, 21-22). Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 375-2 від 13.07.2022 року було затверджено висновок служби у справах дітей № 109 від 08.07.20222 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 45-46). Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає належним чином мотивованим та обґрунтованим. Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Як встановлено судом, відповідач в повній мірі самоусунувся від належного виконання своїх батьківськіх обов`язків без поважних та обґрунтованих причин. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в жодній мірі не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] , і його подальшого життя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 992, 40 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору. На підставі ст.ст. 164-166 СК України,

Outcome: approved