Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач у\~червні 2021\~року звернувся\~до Комінтернівського\~районного суду\~Одеської області\~із вказаним\~позовом до відповідачів. На обгрунтування своїх позовних вимог заявниця вказує, що 23.10.2000 року в Одеській товарній біржі було укладено біржову угоду, за змістом якої [PERSON] , [PERSON] (далі- Продавці) продали, а [PERSON] , [PERSON] (далі- Покупці) купили квартиру [ADDRESS] . Заявниця вказує, що оскільки відповідачі ухилились від нотаріального посвідчення угоди, в теперішній час вона позбавлена можливістю розпорядитись належним їй нерухомим майном. Заявниця вказує, що сторонами досягнуто всіх істотних умов угоди, договір виконано повністю сторонами, гроші передані покупцями, і отримані продавцями. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.06.2021 року відкрито спрощене провадження. Заявниця подала заяву про розгляд справи у свою відсутність за наявними матеріалами, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.07.2022 року постановлено розгляд справи у заочному порядку. Відповідачі в Одесі та Одеській області не зареєстровані, поштова кореспонденція повернута з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Суд сповіщав відповідачів шляхом оголошення на сайті суду. Одеська товарна біржа не перебуває за місцем реєстрації юридичної особи, що підтверджено поштовим конвертом з написом про відсутність юр. особи за місцем реєстрації. Суд вважає, що юридична особа таким чином є належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 23.10.2000 року в Одеській товарній біржі було укладено біржову угоду, за змістом якої [PERSON] , [PERSON] (далі- Продавці) продали, а [PERSON] , [PERSON] (далі- Покупці) купили квартиру [ADDRESS] . Спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований на Одеській товарній біржі, а також право власності [PERSON] , [PERSON] на квартиру зареєстровано в БТІ, щ підтверджено відміткою на звороті договору. Позивач просила визнати дійсним спірний договір посилаючись на те, що сторонами було досягнуто згоди по всім істотним умовам договору, продаж будинку вчинено за 31697 грн., які покупці передали продавцям до підписання договору, відбулася передача майна і вона фактично вступила у володіння придбаною квартирою, а тому набула право власності. Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Згідно з ст. 224 ЦК України(в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст.\~128\~ЦК України (в редакції 1963 року)). Відповідно до ч. 1 ст. 45, ст .47\~ЦК України (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 227 ЦК України(в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст.\~47\~ЦК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, для визнання судом угоди дійсною необхідно не лише повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач вказувала, що продавці квартири ухилялися від нотаріального посвідчення договору, проте належних та допустимих доказів ухилення продавців від нотаріального посвідчення договору суду не надано. Крім того, за змістом ст.ст.128,\~153 ЦК України\~(в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Реєстрація бюро технічної інвентаризації за позивачкою як за покупцем права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на листопад 2000 року не суперечила чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджену\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року №399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржою. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Оскільки покупець [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу квартири, сплатила за придбане майно 31697 грн. (в рівних частках з [PERSON] ), договір у відповідності звимогами ч.2\~ст. 227 ЦК України\~(в редакції 1963 року) зареєстрований в БТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, [PERSON] на підставі ст. ст.\~128,\~153 ЦК України\~(в редакції 1963 року) і ст.49\~Закону України «Про власність»\~набула право власності на квартиру і правомірно володіє нею. З огляду на зазначені обставини підстав для визнання в судовому порядку дійсним неоспореного договору купівлі-продажу будинку немає. Таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~Питання судового збору, судових витрат у позові не порушувалось, підстав для його розподілу та/чи стягнення не вбачається. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed