Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи [PERSON] , [PERSON] про скасування арешту майна. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер його син - [PERSON] . Після смерті його сина відкрилася спадщина на ј частину квартири [ADDRESS] , що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації 31.08.2005. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. та дізнався від нього про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не можливо, оскільки на спадкове майно, а саме 1/4 частину квартири [ADDRESS] , накладено арешт державною виконавчою службою Подільського району міста Києва, зокрема постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 359/2, АА № 327546 від 14.06.2006, та надав позивачу витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому зазначено про наявність арешту. Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у відповідь на адвокатський запит повідомив, що оскільки [PERSON] не є стороною виконавчого провадження, надати запитувані документи не вбачається можливим. Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора у відповідь на адвокатський запит також надіслала відмову у наданні запитуваних документів. [PERSON] вважає, що арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 359/2, АА № 327546 від 14.06.2006, порушує його право власності, зокрема право на отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки пошук виконавчих проваджень, в яких боржником виступає або виступав його син [PERSON] в Автоматизованій системі виконавчого провадження за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua не дає жодного результату, що свідчить про відсутність виконавчих проваджень, а тому не має жодних підстав для арешту. Крім того, [PERSON] помер та жодних позовів до спадкоємців боржника не надходило, строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, на підставі якого було відкрито виконавче провадження та в рамках якого було накладено арешт, закінчився. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Петрова Д.В. Ухвалою Подільського районного суду від 22.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві на адресу суду просив розглядати справу в його відсутність, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, в письмових поясненнях по суті справи проти задоволення позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити. Треті особи у справі про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у клопотанні на адресу суду просили розглянути справу в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно із статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Згідно із частиною п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції закону, чинній на момент накладення арешту) якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року по справі № 817/928/17. Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю . Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 1218, 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності має фундаментальним характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, зважаючи на те, що арешт майна [PERSON] , який було накладено на підставі постанов державних виконавців, перешкоджає позивачу реалізувати свої права як спадкоємця, при цьому, не зняття державними виконавцями арешту з майна боржника у виконавчому провадженні, дані про яке відсутні в Автоматизованій системі виконавчого провадження, порушує право позивача на спадкування, суд дійшов висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про скасування арешту з майна підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved