Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] у період з 27.01.2017 року - по 22.11.2018 рік. Шлюб між нами розірвано на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2018 року . Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2018 року, з [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнуто аліменти на моє, [PERSON] , утримання у розмірі % частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною трирічного віку. З часу винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини відповідач сплатив лише з (три) платежі. Відповідно до довідки-розрахунку, станом на 01.10.2021 рік [PERSON] , має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сипа у розмірі 112204,00 гривень. Аліменти на її утримання відповідач взагалі жодного разу\~не сплатив.\~Відповідно до довідки-розрахунку, заборгованість зі сплати аліментів на її утримання складає 71553,51 гривень. 28.07.2020 року синові встановлено 1 групу інвалідності. Діагноз: церебральний параліч та інші паралітичні синдроми. З часу встановлення дитині інвалідності позивач з дитиною живуть іншим життям, вона не працює, оскільки син потребує постійного догляду. Кожного дня дитина приймає ліки, щомісяця вони\~проходять численні\~терапії та обстеження. Коштів для існування їм\~вкрай не вистачає, враховуючи також вартісне лікування. Відповідач працевлаштований, однак не офіційно, матеріально забезпечений, проте всіляко ухиляється від свого обов`язку, щодо забезпечення сина. Враховуючи набуту хворобу дитини, син потребує більшого матеріального забезпечення, ніж раніше. Тим більш за наявною тяжкою хворобою у сина загострились і інші, супутні хвороби. Дитина стала сильно хвороблива, нещодавно син переніс хірургічне втручання. Позивач зазначає, що стан здоров`я дитини перебуває у слабкому стані, імунітет знизився. Ті та інші обставини призводять до частих ГРВІ, які вони постійно лікують. На підставі викладено позивач просить суд збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача - [PERSON] рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області по справі №212/6990/17 від 17.04.2018 року, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини -\~ [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/3 частину від усіх видав доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 11.11.2021 року вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, клопотання від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 21.07.2022 року відповідачем відзиву не надано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 48\~Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Статтею 141\~СК України встановлено рівні права та обов`язки матері і батька щодо дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ч. 7 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма закріплена в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено,\~що сторони\~перебували у\~зареєстрованому шлюбі\~з 27.01.2017 року, який зареєстровано Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27.01.2017 року зроблено відповідний актовий запис за № 41. Шлюб між позивачем та відповідачем 22.11.2018 року розірвано Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що підтверджується копією заочного рішення суду, яке не оскаржено та набрало законної сили 09.03.2019р. Від шлюбу з відповідачем мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.06.2017 р., виданим Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області , про що зроблено відповідний актовий запис № 825 (а.с.9). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с.6,34). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.04.2018 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнуто аліменти на моє, [PERSON] , утримання у розмірі % частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.30-32). Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем склалась заборгованість по аліментам. Відповідно до довідки-розрахунку, станом на 01.10.2021 рік [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сипа у розмірі 112204,00 гривень (а.с.12-13). Крім того, як вбачається з листа Міністерства юстиції України Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Металургійного відділу ДВС у м. Кривому Розі за відповідачем також є заборгованість по аліментам на утримання дружини [PERSON] за період з 07.11.2017 по 14.06.2020 у розмірі 71553,51 гривень (а.с.10-11). 28.07.2020 року нашому синові встановлено 1 групу інвалідності. Діагноз; церебральний параліч та інші паралітичні синдроми. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів такого утримання є сплата аліментів тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь того з батьків, хто проживає разом з дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З матеріалів справи встановлено, що 28.07.2020 року [PERSON] , [INFO] встановлено 1 групу інвалідності. Діагноз: церебральний параліч та інші паралітичні синдроми. Матеріалами справи також встановлено та підтверджено, що дитина потребує постійного догляду та лікування, а відповідно і збільшуються затрати на всі ці потреби. (а.с.14,15,1617,18-22). Відповідно до позовної заяви позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що збільшились потреби на утримання дитини, які не залежать від безпосередньо волі позивача, які передували стягненню аліментів в розмірі 1/4 частини. Просить збільшити до 1/3 частини. Положеннями ч. 2 та 3 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд вважає, що положення частини третьої статті 183\~СК України надає позивачу безумовне право пред`явлення до суду позову про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом одержувача або платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 7-III від 10.01.2002ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 від 10.01.2002 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України встановлено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини»,\~в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст.\~51\~Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до Закону України "Про охорону дитинства; нормативно-правовий акт № 2402-III від 26.04.2001 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів, суд керується положеннями статті 182 СК України, згідно з якою судом повинно бути враховано: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд враховує, що рішення приймається на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів того, що їх сумісна з відповідачем дитина потребує більших витрат ніж раніше, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, не надав доказів наявності у нього на утриманні інших осіб, або свого матеріального стану на час надходження позову до суду та розгляду справи судом. Водночас, суд зазначає про те, що зміна матеріального або сімейного стану не позбавляє сторони права звернутися до суду з відповідними позовами про зменшення (збільшення) розміру аліментів в подальшому. Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку та умов призначення аліментів на неповнолітніх дітей, та визначення їх розміру, а також права одержувача або платника аліментів на їх збільшення, або зменшення. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позовні вимоги обґрунтовані. Суд прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини сторін [PERSON] , [INFO] , а саме з ј частки з усіх видів доходів відповідача на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved