Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

У травні 2019 року Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство», Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, з позовною заявою до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення 31 сесії 25 скликання Гореницької сільської ради №3/4 від 29.07.2010 [PERSON] видано державний акт на право власності серія ЯЛ №367474 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,2391 га, за кадастровим номером 3222482001:01:007:0647, що розташована у [ADDRESS] . Даний акт зареєстровано 27 серпня 2010 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011094701880. В подальшому, право власності на вказану земельну ділянку перейшло до [PERSON] . Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на сьогоднішній день (20.02.2019) власником вищевказаної земельної ділянки є [PERSON] , яка набула у власність вказану земельну ділянку Водночас, опрацюванням зазначених документів установлено, що рішення 31 сесії 25 скликання Гореницької сільської ради №3/4 від 29.07.2010 прийнято з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, внаслідок чого повинно бути визнано недійсним. Так, факт віднесення спірної земельної ділянки, з кадастровим номером 3222482001:01:007:0647, до земель лісогосподарського призначення підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» 2015 року, Проектом організації та розвитку лісового господарства Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, Планом лісових насаджень Приміського лісництва ДП «Київський лісгосп» лісовпорядкування 2014 року, планово-картографічними матеріалами, а саме планами лісонасаджень, картами-схемами розподілу території лісгоспу. Окрім того, за інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 29.12.2018 №612 спірна земельна ділянка, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003 року відносилась до кварталу 44 виділу 27, та відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року відноситься до кварталу 68 виділу 26 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство». Відповідно до листа ДП «Київське лісове господарство» № 02-02/879 від 14.11.2018 року спірна земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку ДП «Київське лісове господарство» (квартал 68, виділ 26 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство), яка перебуває у постійному користуванні вказаного підприємства на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а саме планом лісонасаджень, картою-схемою розподілу території лісгоспу. Крім того, згідно відповіді ДП «Київське лісове господарство» № 02-02/136 від 14.02.2019 спірна земельна ділянка відносилась і на даний час обліковується в землях лісогосподарського призначення лісового фонду Приміського лісництва квартал 68 виділа 26 згідно матеріалів лісовпорядкування 2014 року, по матеріалах лісовпорядкування 2003 року квартал 44. ДП «Київське лісове господарство», як постійний користувач спірної земельної ділянки згідно листа № 02-02/136 від 14.02.2019 повідомило, що на момент прийняття оспорюваного рішення згоду на вилучення з постійного користування частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 3222482001:01:007:0647 не надавало. Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства згідно листа № 04-48/334 від 18.02.2019 повідомило, що на момент прийняття оспорюваного рішення погодження на вилучення з постійного користування частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 3222482001:01:007:0647 не надавало. Таким чином, надана у приватну власність [PERSON] спірна земельна ділянка мала лісогосподарське призначення та після її надання у власність з Державного лісового фонду своє цільове призначення не змінила. Водночас, земельна ділянка площею 0,2391 га, яка спірним рішенням Гореницької сільської ради від 29.07.2010 надана у власність [PERSON] , відносилась до земель лісогосподарського призначення державної власності та перебувала у постійному користуванні Державного підприємства «Київське лісове господарство», що підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України. Отже рішення про вилучення земельної ділянки лісогосподарського призначення має право приймати орган державної влади в силу положень ст.ст. 6, 14, 19 Конституції України в межах ст.ст 122, 149 Земельного кодексу України. Вказане переконливо свідчить про те, що Гореницька сільська рада всупереч вищезазначених вимог законодавства передала у приватну власність землі лісового фонду, за відсутності згоди землекористувача, що вказує про перевищення сільрадою передбачених законом повноважень. З огляду на викладене, відведення рішенням Гореницької сільської ради від 29.07.2010 у приватну власність земельної ділянки для цілей, не пов`язаних з веденням лісового господарства, а саме для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель лісогосподарського призначення суперечить вимогам ст.ст. 56, 84, 116, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. 16 Лісового кодексу України. Із листа № 04-48/334 від 18.02.2019 Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства вбачається, що на момент і прийняття оспорюваного рішення згода на зміну цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 3222482001:01:007:0647 не надавалась. Таким чином, Гореницькою сільською радою передано у власність спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення без погодження відповідного державного органу лісового господарства та без попереднього прийняття відповідного рішення. Порушення порядку зміни цільового призначення земель відповідно до п.п. а, б ст. 21 Земельного кодексу України є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Таким чином, всупереч вимогам ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ч. 4 ст. 20 Земельного кодексу України, ч. З сг. 57 Лісового кодексу України Гореницькою сільською радою на підставі оспорюваного рішення від 29.07.2010 відведено у приватну власність спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення з кадастровим номером 3222482001:01:007:0647 в порушення порядку зміни цільового призначення, за відсутності погодження зміни цільового призначення з органом виконавчої влади з питань лісового господарства. Так, підставою позову є незаконна передача з перевищенням повноважень Гореницькою сільською радою 29.07.2010 у приватну власність [PERSON] земельної ділянки державної власності загальною площею 0,2391 га всупереч Земельного кодексу України. В той же час, ДП «Київське лісове господарство» та Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства своєчасних заходів щодо оскарження в судовому порядку спірного рішення, прийнятого всупереч вимог земельного законодавства, що призвело до вибуття земель лісогосподарського призначення з державної власності не вжито, що свідчить про нездійснення належним чином своїх повноважень та є підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах держави. Зокрема, листом №02-02/879 від 14.11.2018 ДП «Київське лісове господарство» самостійно звернулось із проханням про надання правової оцінки розташуванню спірної земельної ділянки на землях лісогосподарського призначення лісового фонду Приміського лісництва квартал 68 виділа 26 згідно матеріалів лісовпорядкування 2014 року, що переконливо свідчить про те, що суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо оскарження неправомірності вилучення спірної земельної ділянки з його постійного користування, неналежним чином здійснює захист порушених інтересів. Також ДП «Київське лісове господарство» листом №02-02/256 від 28.03.2019 та Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства листом №06-46/658 від 01.04.2019 повідомило прокуратуру про те, що своєчасні заходи щодо оскарження в судовому порядку спірного рішення не вживались у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору. Крім цього, місцевою прокуратурою до пред`явлення даного позову в інтересах держави в особі ДП «Київське лісове господарство», Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства виконано вимоги ст. 23 «Про прокуратуру», а саме направлено повідомлення Київському обласному та по м. Києву управлінню лісового та мисливського господарства та ДП «Київське лісове господарство» про пред`явлення відповідного позову. ДП «Київське лісове господарство», яке відповідно до матеріалів лісовпорядкування є постійним користувачем земельної ділянки, за рахунок земель якого надано у власність [PERSON] спірну земельну ділянку, про факт порушення інтересів держави внаслідок видачі Гореницькою сільською радою рішення від 29.07.2010 відомо не було, оскільки вони приймались без участі вказаного державного підприємства. Органами державного контролю своєчасно ці порушення не виявлено. Про наявні порушення вимог закону, інтересів держави та необхідність їх захисту в судовому порядку прокурору стало відомо лише у 2018 році під час здійснення представницької діяльності за результатами опрацювання інформації різних органів державної влади, місцевого самоврядування установ та організацій отриманої під час здійснення представницької діяльності, а саме: Публічної кадастрової карти, ДП «Київське лісове господарство», ВО «Укрдержліспроект», Київське обласне та по м. Києву Управління лісового та мисливського господарства, відділу Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, що є об`єктивними обставинами, пов`язаними зі складнощами своєчасного виявлення порушень земельного законодавства та інтересів держави. ДП «Київське лісове господарство» про вищевказане порушення вимог закону стало відомо 14.11.2018 при моніторингу кадастрової карти України, як це вбачається з відповіді №02-02/102 від 12.03.2019 на запит прокурора №37-19/к-4/3 від 11.03.2019. Зокрема, лише після опрацювання інформації вищевказаних підприємств та Публічної кадастрової карти, співставлення правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку та землевпорядної документації щодо відведення спірної земельної ділянки загальною площею 0,2391 га виявилось можливим встановити, що спірна територія відноситься до земель лісогосподарського призначення ДП «Київське лісове господарство». Прокурор просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його, захистивши право; визнати незаконним та скасувати рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 сесії 25 скликання №3/4 від 29.07.2010, на підставі якого [PERSON] отримала державний акт на право власності серія ЯЛ №367474 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,2391 га, за кадастровим номером 3222482001:01:007:0647, що розташована у [ADDRESS] ; витребувати на користь держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» з чужого незаконного володіння [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) земельну ділянку площею 0,2391 га з кадастровим номером 3222482001:01:007:0647, яка розташована в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.05.2019 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 18.06.2019 року. 18.06.2019 року представник відповідача Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області надав до суду відзив на позовну заяву та заяву про застосування строку позовної давності. У відзиві зазначено, що статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. При прийнятті оскаржуваного рішення Гореницька сільська рада діяла з чітким дотриманням зазначених вище правових норм в межах передбачених повноважень. Так, Рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31-ї сесії 25-го скликання від 29 липня 2010 року №3/4 «Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] в [ADDRESS] » на підставі ст.12, 81, 116, 118, 121 ЗУ України, розділу X «Перехідні положення» ЗК України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» затверджено гр. [PERSON] проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , площею 0,2391 га, надано безкоштовно у власність гр. [PERSON] зазначену вище земельну ділянку, доручено землевпорядній організації винести проект в натуру та виготовити державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] . Згідно ч.1 ст.20, ч.1 ст.25, ст.30 Закону України «Про землеустрій» був розроблений, погоджений та затверджений відповідно до зазначений правових норм проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , площею 0,2391 га. Відповідно до ст.125 ЦК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як визначено ч.1 ст.126 ЗК України у відповідній редакції, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. На виконання зазначеного рішення 27 серпня 2010 року було видано державний акт на право власності на землю серії ЯЛ №367474, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011094701880. Рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31-ї сесії 25-го скликання від 29.07.2010 року №3/4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] в [ADDRESS] » прийняте Гореницькою сільською радою у відповідності до вимог діючого на момент виникнення правовідносин земельного законодавства, вимог діючого на момент і виникнення правовідносин земельного законодавства. Згідно ст. ст. 141, 142 Земельного кодексу України ініціатива щодо добровільної відмови від права користування земельною ділянкою шляхом подання відповідної заяви до власника землі має виходити саме від землекористувача. Земельна ділянка площею 0,2391 га, кадастровий номер 3222482001:01:007:0647 (в 2003 році відносилась до кварталу 44 виділу 27), була вилучена у постійного землекористувача ДП «Київське лісове господарство» за його письмовою згодою, що підтверджується листом за підписом керівника підприємства - директора ДП «Київський лісгосп» Кравець П.В. від 13.07.2005 року №01-248. Як вбачається зі змісту даного листа, державне підприємство «Київське лісове господарство» Київського обласного управління лісового господарства», як постійний землекористувач зазначеної вище земельної ділянки, враховуючи розташування даної земельної ділянки в межах населеного пункту Гореничі і не перспективність для подальшого ведення господарства на ній, погодило вилучення земельної ділянки квартал 44 виділ 27 площею 5,9 га, включаючи площу земельної ділянки, кадастровий номер 3222482001:01:007:0617. Викладене вище свідчить, що Позивачі з 2005 року в повній мірі володіли інформацією про вилучення спірної земельної ділянки, та про відсутність права користування даною земельною ділянкою. Представник відповідача Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у відзиві просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 18.06.2019 року представник відповідача Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області надав заяву про застосування строків позовної давності. 20.09.2019 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву та зазначив наступне. ДП «Київське лісове господарство» та Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарств є окремими юридичними особам, яким законом надано право звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відсутність коштів для сплати судового збору не є належною і виключною підставою для представництва інтересів держави в суді. Прокурор не повинен був звертатися до суду від імені господарств та представляти їх інтереси. Доказів про неможливість сплатити ними судовий збір прокурором не було надано. [PERSON] набула право власності на земельну ділянку на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом за номером 870 від 21.09.2016 року. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити з урахуванням застосування строку позовної давності. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.10.2019 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів та витребувано у ДП «Київське лісове господарство» належним чином засвідчену копію листа № 01-248 від 13.07.2005 року. 30.10.2019 року ДП «Київське лісове господарство» на виконання ухвали суду від 24.10.2019 року надало копію листа № 01-248 від 13.07.2005 року та пояснення. Представник ДП «Київське лісове господарство» зазначив, що спірні земельні ділянки, щодо яких розглядається спір в даному провадженні, вибули з користування ДП «Київське лісове господарство» всупереч інтересам держави та відшкодування збитків у відповідності до положень ст.ст. 156-157 Земельного Кодексу України з боку відповідачів не проводилося. Тому, на його думку, саме погодження, якщо б воно і мало місце, не було б підставою вилучення земельної ділянки. 09.12.2019 року першим заступником керівника місцевої прокуратури Чередниченко С. до суду надане пояснення, в якому він зазначив наступне. Захист порушених інтересів держави покладено на орган прокуратури відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ЗУ «Про прокуратуру», ст. 36 ЦПК України. У відзиві на позов представниками відповідачів не було надано жодних доказів на пдтвердження вилучення земельної ділянки. Зазначив, що строк позовної даності не пропущено, оскільки позивачу про порушені права та інтереси держави стало відомо тільки у 2019 році. 03.12.2019 року представником Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до суду надана заява про залишення позову без розгляду. Вважав, що позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, а тому позов підлягає залишенню без розгляду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.04.2021 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 06.07.2021 року . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.10.2021 року у задоволенні заяви представника відповідача Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про залишення позову без розгляду відмовлено. 18.01.2022 року представником відповідача [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] до суду надані пояснення, в яких представник просив відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Прокурор Тарасенко А.С. в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, у відзиві та наданих поясненнях в задоволенні позову просили відмовити повністю та застосувати строк позовної давності. Представник відповідача Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з`явився, у відзиві та наданих поясненнях просив застосувати строк позовної давності та залишити позов без розгулу. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. З огляду на предмет та підстави позову, а також характер спірних правовідносин суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми та судову практику. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 сесії 25 скликання № 3/4 від 29.07.2010 року [PERSON] надано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2391 га, що розташована в [ADDRESS] . На виконання зазначеного рішення 27.07.2010 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на землю серії ЯЛ №367474, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011094701880, кадастровий номер 3222482001:01:007:0647. Відповідно до інформаційної довідки № 156977540 від 20.02.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка за кадастровим номером 3222482001:01:007:0647, розташована за адресою [ADDRESS] , з 21.09.2016 року належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 29.12.2018 року № 612 спірна земельна ділянка, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2003 року, відноситься до 44 кварталу 27 виділу, а відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року, відноситься до 68 кварталу виділу 26, Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство». Відповідно до листа ДП «Київське лісове господарство» №02-02/879 від 14.11.2018 року спірна земельна ділянка 3222482001:01:007:0647 накладається на земельну ділянку ДП «Київське лісове господарство» (квартал 68 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство»), яка перебуває у постійному користуванні вказаного підприємства на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а саме планом лісонасаджень, картою-схемою розподілу території лісгоспу. ДП «Київське лісове господарство», як постійний користувач спірної земельної ділянки згідно листа № 02-02/136 від 14.02.2019 повідомив, що на момент прийняття оспорюваного рішення згоду на вилучення з постійного користування частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 3222482001:01:007:0647 не надавав. Вказана територія відносилася і на даний час обліковується в землях лісогосподарського призначення лісового фонду Приміського лісництва квартал 68 виділ 20,21,22,23,24,26 згідно матеріалів лісовпорядкування 2014 року, по матеріалах лісовпорядкування 2003 року квартал 44 виділ 29,30,35,36,37. Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства згідно листа № 04-48/334 від 18.02.2019 повідомило, що на момент прийняття оспорюваного рішення погодження на вилучення з постійного користування частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 3222482001:01:007:0647 не надавало. Судом, також, встановлено, що листом №01-248 від 13.07.2005 року ДП «Лісове господарство» погодило вилучення земельної ділянки Приміського лісництва (квартал 44, виділу 27), площею 5,9 га, розташованої в межах населеного пункту с. Гореничі Києво-Святошинського району Київської області. При цьому, ДП «Київське лісове господарство» у своєму погодженні зазначає, що вилучення вказаної земельної ділянки, площею 5,9 га та зарахування її до земель запасу Гореницької сільської ради. Як вбачається з матеріалів справи та визнається прокурором у позовній заяві, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3222482001:01:007:0647 за даними матеріалів лісовпорядкування 2003 року та до 2014 року входила до кварталу 44, виділу 27 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство». В межах даної справи прокурор заявив вимогу про визнання недійсним та скасування рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 сесії 25 скликання №3/4 від 29.07.2010 року, на підставі якого [PERSON] отримала державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, а також похідні від цієї вимоги про визнання недійсним державного акту та витребування земельної ділянки на користь ДП «Київське лісове господарство». В той же час, як вбачається з матеріалів справи, вилучення спірних земель з користування ДП «Київське лісове господарство» відбулося на підставі рішення №5 Гореницької сільської ради від 26.08.2005 року, для чого сільською радою і отримувалася згода ДП «Київське лісове господарство». При цьому зазначеним рішенням вилучені землі були передані до земель запасу Гореницької сільської ради. За таких умов рішенням Гореницької сільської ради від 29.07.2010 року, яке є предметом оскарження в межах даної справи, сільська рада виділила землю [PERSON] не за рахунок земель лісового фонду, а за рахунок земель, які вже близько 5 років до того відносилися до земель запасу. Положеннями ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Прокурором не було представлено до суду жодного доказу щодо визнання недійсним рішення сільської ради від 26.08.2005 року. За таких умов, враховуючи положення ст. 204 ЦК України, даний правочин вважається правомірним. В свою чергу, це додатково до вищевикладеного обґрунтовує відсутність підстав для задоволення позову. Оскільки рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 сесії 25 скликання №3/4 від 29.07.2010 року є правомірним, а [PERSON] набула права власності на спірну земельну ділянку, суд відмовляє у витребуванні на користь держави в особі Державного підприємства «Київське лісове господарство» з володіння [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) земельну ділянку площею 0,2391 га з кадастровим номером 3222482001:01:007:0647, яка розташована в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, оскільки передбачає законне володіння [PERSON] земельною ділянкою. Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо вимоги відповідачів про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Пропуск позовної давності може бути підставою для відмови в позові лише за умови доведення наявності порушення прав позивача, тому суд приходить до висновку, що в даному випадку посилання відповідачів на пропуск строку позовної давності не може бути застосовано судом, оскільки висновок про відмову в задоволенні позову має ґрунтуватися саме на підставі відсутності тих порушень, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи те, що судом не було встановлено обґрунтованості позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність відмови у заявлених позовних вимогах. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed