Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~18 лютого 2022 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В своїх позовних вимогах просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Крім неї в будинку зареєстрований також [PERSON] , який фактично з березня 2014 року в будинку не проживає і жодних витрат по його утриманню не несе. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, в зв`язку з чим, вона звертається з позовом до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 11 березня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та надано відповідачу строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати в спрощеному позовному провадженню. \~ \~ \~ \~Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явилась. 28 липня 2022 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримує повністю. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації. На адресу суду повернулися конверти з відміткою працівників пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою до суду, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.06.2012 року та витягом про Державну реєстрацію прав Світловодського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації від 09.07.2012 року. (а.с.9-10) Згідно довідки про склад сім`ї виданої Головою квартального комітету №18 [PERSON] від 17.02.2022 року, в будинку крім власника зареєстрований з 23 грудня 2013 року [PERSON] , [INFO] . (а.с.18) Відповідно до акту від 17 лютого 2022 року, складеного комісією в складі голови квартального комітету №18 Стеценко Л.І, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами власника будинка [PERSON] , вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з березня 2014 року по теперішній час. Місце його проживання невідоме. (а.с.19) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте нею нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач належить до члена сім`ї позивача та зареєстрований з 23.12.2013 року в буд. [ADDRESS] , але фактично з березня 20 березня 2014 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування будинком не було, тому відповідач вважається таким, що втратив право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним будинком. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved