Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

в позові вказано, що 22.10.2021 державним виконавцем відділу ДВС Любенько Н.Я. на підставі виконавчого напису №56706 виданий 24.05.2021 було відкрито виконавче провадження №67175651, про яке позивач дізналася із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Позивач вважає, що виконавчий напис №56706 виданий 24.05.2021 вчинений приватним нотаріусом Остапенко Є.М. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. 24.05.2021 приватним нотаріусом Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №56706 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №368878039 від 03.08.2019, укладеним з ТОВ ,,МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ ,,ТАЛІОН ПЛЮС, яке відступило право вимоги на підставі договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 ТОВ ,,Європейська агенція з повернення боргів (стягувач) заборгованості за кредитним договором №368878039 від 03.08.2019\~ на загальну суму 23580,14 грн. Згідно з виконавчим написом право вимоги за кредитним договором №368878039 від 03.08.2019 було відступлено до ТОВ ,,Європейська агенція з повернення боргів, проте позивача не було повідомлено про здійснення відступлення прав вимоги та заміну кредитора у договірних правовідносинах. Нотаріус перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені належним чином. Нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірив безспірності стягнення грошових коштів. Позивач не погоджується із розрахунком заборгованості, встановленим виконавчим написом. Позивачка просила про розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] подала відзив на позов. У відзиві вказано, що позовна заява не підлягає задоволенню. 03.08.2019 між ТОВ ,,МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та позивачем було укладено кредитний договір №368878039. ТОВ ,,МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА було переуступлено право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ ,,ТАЛІОН ПЛЮС. 03.01.2019 між ТОВ ,,ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ ,,ФК ,,ЄАПБ укладено договір відступлення прав вимоги №20190103, у відповідності до якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ ,,ТАЛІОН ПЛЮС є ТОВ ,,ФК ,,ЄАПБ, в тому числі і за кредитним договором №368878039 від 03.08.2019. 24.05.2021 приватним нотаріусом Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №56706 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ ,,ФК ,,ЄАПБ заборгованості в розмірі 23580,14 грн. Відповідачем виконано вимоги, передбачені п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 та подано приватному нотаріусу Остапенко Є.М. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, отже виконавчий напис вчинений 24.05.2021 №56706 приватним нотаріусом Остапенко Є.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ ,,ФК ,,ЄАПБ заборгованості в розмірі 23580,14 грн. не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Загальний строк звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Твердження позивача є помилковим щодо пропуску вчинення виконавчого напису нотаріусом, право вимоги виникло у відповідача 03.01.2019 і до моменту звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 24.05.2021 минуло менше трьох років. Представник відповідача просила здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, відмовити у задоволенні позовних вимог за позовною заявою позивача до ТОВ ,,ФК ,,ЄАПБ про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.\~\~\~\~ Треті особи в судове засідання не з`явилися, письмові пояснення суду не надали. 24.05.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №56706 про стягнення з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ ,,Фінансова компанія ,,Європейська агенція з повернення боргів, якому ТОВ ,,ТАЛІОН ПЛЮС відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20190103 від 03.01.2019, якому ТОВ ,,МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором №368878039 від 03.08.2019, укладеного між ТОВ ,,МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА та [PERSON] , за період з 28.05.2020 по 30.04.2021 включно суму у розмірі: 8329,78 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 15200,36 грн. заборгованість по відсоткам; 50 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 23580,14 грн.\~ 22.10.2021 державним виконавцем Любенько Н.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67175651 з виконання оскаржуваного виконавчого напису №56706 від 24.05.2021. 12.11.2021 позивачка сплатила 908 гривень судового збору за подання позовної заяви. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Позивачкою заперечено заборгованість та вказано в позові, що вона не є безспірною. В ч.1 ст.12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Відповідач не подав суду доказів на спростування доводів позивача. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19) для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже за змістом рішення Верховного Суду на відповідача покладено обов`язок спростувати доводи позивача про те, що заборгованість не була безспірною. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Законодавчо визначені умови вчинення виконавчих написів зобов`язують стягувачів надати нотаріусу виключно документи, які підтверджують безспірність цієї заборгованості і які передбачені відповідним Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, і зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. До 26.11.2014 року, тобто до прийняття постанови № 662, серед документів, які підтверджують безспірність заборгованості були, серед іншого, нотаріально посвідчені угоди. Після 26.11.2014 року до вказаного Переліку документів, які підтверджують безспірність заборгованості були включені кредитні договори, однак, судовим рішенням у справі № 826/20084/14 постанова Кабінету Міністрів України № 662 про внесення таких змін визнана незаконною і нечинною, а відтак, до спірних правовідносин мають застосовуватись положення Переліку до внесення змін і які не передбачають кредитних договорів документами, які підтверджують безспірність заборгованості, крім випадку, якщо такий кредитний договір посвідчено нотаріально. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. В постанові Верховного Суду\~ від 27 березня 2019 року в справі № 137/1666/16-ц вказано, що «Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд взагалі не надав жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірив факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, не перевірив дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. Більш того, в матеріалах справи узагалі відсутній примірник кредитного договору, а суд не встановив, на яку суму, строк та на яких умовах його було видано». Отже відповідно до ст.81 ЦПК України та змісту постанови Великої Палати Верховного Суду в справі № 137/1666/16-ц позивачу та відповідачу належить довести\~ перед судом оцінку документів на підтвердження безспірності заборгованості, факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вимог закону, суму, строк, умови отримання позики. Відповідач не подав суду доказів на спростування доказів позивачки. Відповідачем не спростовано позов, тому він підлягає задоволенню. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір 908 грн. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved