Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] та її представник звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовували тим, що 26 вересня 2020 року близько 23:50 год. [PERSON] разом з її чоловіком та двома малолітніми дітьми 2006 та 2009 років народження, знаходилась в своєму будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В цей час, перебуваючи у будинку вони з її чоловіком почули гучний звук (стук), схожий на падіння важких твердих предметів, який лунав зі сторони даху їх будинку. Позивач дуже злякалась і разом з чоловіком вирішила вийти з будинку та подивитись, що відбувається. Вийшовши на подвір`я свого будинку позивач разом з її чоловіком виявили, що їх сусід [PERSON] , який проживає поряд за адресою: [ADDRESS] , жбурляв каміння (а саме тротуарну бруківку/плитку) через паркан по їх будинку, зокрема по кровлі будинка та автомобільному навісу. [PERSON] також чула голосні крики відповідача з його дружиною, які сварилися між собою. Одна з бруківок впала прямо біля вікна дитячої кімнати будинку позивача та налякала її дітей. Позивач з її чоловіком просили відповідача зупинитися, проте у відповідь останні отримали погрози фізичної розправи. Як зазначено в позовній заяві, відповідач продовжував жбурляти бруківку в сторону будинку [PERSON] , і якби остання не сховалася в будинку він міг би в неї влучити цим камінням, що підтверджується відеозаписами, що додані до позовної заяви, так: відеофайл під назвою dahua_ch8_20200926_reнa.mp4», 23:55:48, 26.09.2020 - дата та час запису за Київським часом - позивач вийшла з дому та підійшла до паркану, що розмежовує її та сусідське подвір`я; через 10 секунд вона розвернулась та пішла назад; той же відеофайл, 00:10:44, 27.09.2020 - бруківка летить з території відповідача та потрапляє на автомобільний пластиковий навіс і приземляється поряд із тим місцем де позивач стояла декілька хвилин тому; через 6 секунд летить друга бруківка, теж в те саме в те місце, де вона стояла кілька хвилин тому. У відеофайлі «ІМС_0764_гена_с_улицы.МОV», який був знятий [PERSON] на її мобільний пристрій, зафіксовані події з жбурляння відповідачем бруківки по будинку позивача та автомобільному навісу зі сторони вулиці. Крім того, на цьому відео чутно сварку сусідів. У зв`язку з вищевикладеними подіями, побоюючись за життя та здоров`я власне та дітей, телефоном позивач та її чоловік викликали поліцію за номером телефону 102, повідомивши диспетчеру про вищевказані обставини. По приїзду поліції, інспектор Києво-Святошинського ВР Усарчук В.І. став намагатися поспілкуватися із відповідачем, проте, спочатку той не йшов на контакт, не відчиняв двері у подвір`я, а потім позивач, її чоловік та інспектор поліції почули звук, очевидно схожий на пересмикування затвору зброї. Почувши це, інспектор поліції спочатку наказав [PERSON] з чоловіком відійти за патрульний автомобіль, а сам одягнув бронежилет підійшов до воріт подвір`я відповідача та продовжив спілкування. Як зазначено в позовній заяві, відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе особливо нахабно та зухвало, нецензурно лаявся, що підтверджується відповідними відеозаписами. В ніч з 02 на 03 листопада 2020 року [PERSON] знову вчинив неправомірні дії, що виражені у дуже гучному та тривалому ввімкнені музики. У зв`язку з чим позивач її чоловік були вимушені викликати поліцію. По приїзду поліції відповідач, голосно викрикуючи нецензурні слова, дістав зброю та погрожував вистрілити. Це підтверджується відеозаписами: файли з назвою « [INFO] » та «VID_20201103_013538_затвор.тр4», які додані до позовної заяви. Як зазначила позивач, внаслідок таких дій [PERSON] їй було нанесено матеріальну та значну моральну шкоду. Так, факт жбурляння відповідачем тротуарної бруківки на будинок позивача, його пошкодження, та усвідомлення того, що відповідач міг влучити бруківкою в неї завдало їй дуже сильного нервового стресу, душевних страждань, страху за життя і здоров`я своє, своїх дітей та чоловіка. Крім того, неодноразові погрози відповідача з використанням зброї, пересмикування ним її затвору, змушують [PERSON] знаходитися в постійному страху та побоюванні за своє життя та життя своєї родини. Позивач зазначила, що внаслідок дій відповідача у її сина [PERSON] виникли ускладнення зі здоров`ям. Так, за результатами діагностування дитячим лікарем-урологом 30.09.2020 сину позивача [PERSON] був поставлений діагноз: нейрогенний гіперрефлекторний сечовий міхур; енурез (протокол від 30.09.2020 за наслідками консультації лікаря-уролога клініки «КДС»). Також, втративши почуття спокою внаслідок неправомірних дій [PERSON] , позивач була змушена звернутись до охоронної фірми та 20 жовтня 2020 року між нею та ПП «Сіріус» був укладений договір № ММ-5588 щодо поставки та монтажу системи відеонагляду та системи тривожної сигналізації на об`єкті - її будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним договором та кошторисом на проведення робіт щодо встановлення системи зовнішнього відеонагляду і системи тривожної сигналізації. Згідно п. 3.1. вказаного договору загальна вартість робіт та обладнання складає 40 180 грн. 00 коп., що також відображено у вищезазначеному кошторисі, який є невід`ємною частиною договору. Позивач зазначила, що внаслідок вищезазначених дій відповідача вона вже протягом тривалого часу не може повернутися до попереднього емоційного, душевного стану, що був у неї до виникнення згаданих подій. Все це призвело до фактичного життя із острахом, постійних душевних страждань від того, що було та від очікування можливого повторення або навіть гірших дій зі сторони відповідача, знаючи, що він регулярно знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, має у своєму володінні зброю, а відтак вірогідність його повторних посягань є занадто великою. З метою визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди, 29.09.2020 адвокат позивача звернувся до Незалежного інституту судових експертиз. Так, судовим експертом зазначеної установи Свістуновим І.С. був складений висновок експерта № 9582 від 28.10.2020 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, згідно якого встановлено, що внаслідок механічного впливу пошкоджено покрівлю з керамічної черепиці (наявні тріщини, сколи та розсипання окремих плиток черепиці) житлового будинку (літ. «А-2») та з`єднувального профілю полікарбонатної покрівлі навісу (літ. «Б») по [ADDRESS] ; інші пошкодження та дефекти конструктивних елементів, конструкцій, інженерних мереж) на об`єкті будинок житлового будинку по [ADDRESS] не виявлено; технічною причиною виявлених пошкоджень покрівлі даху житлового будинку (літ. «А-2») та навісу (літ. «Б») по [ADDRESS] , є механічний вплив, а саме удар по черепиці, або падіння на неї важкого предмету; виходячи із наданих матеріалів. експерт припускає, що відбулось падіння тротуарної плитки на черепицю з території сусіднього будинковолодіння, про що свідчить наявність тротуарної плитки на покрівлі житлового будинку та навісі, що відображено на фото в дослідницькій частині; вартість відновлювального ремонту покрівлі житлового будинку (літ. «А-2») та навісу (літ. «Б») по [ADDRESS] в цінах на дату дослідження становить 6\~479,00 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) 1\~080,00 грн.; вартість завданої матеріальної шкоди покрівлі житлового будинку (літ. «А-2») та навісу (літ. «Б») по [ADDRESS] в цінах на дату дослідження становить 6\~470,00 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) 1\~078,00 грн. Позивач та її адвокат просили суд стягнути з [PERSON] в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди 6\~470, 00 грн. та в якості відшкодування завданої моральної шкоди 80\~000,00 грн. на користь позивача; судові витрати покласти на відповідача. 13.11.2020 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 28.01.2021 представником позивача була подана заява про доповнення підстав позову, відповідно до якої зазначено 19 листопада 2020 року протягом ночі [PERSON] , перебуваючи за вищезазначеним місцем проживання, будучи в стані алкогольного сп`яніння нецензурно виражався в бік позивача та її сім`ї, справляв природні потреби на спільний паркан на територію домоволодіння позивача, порушував тишу, стукав та бив по спільному паркану, залізав на нього. Вищезазначені події відбувались приблизно з 12:30 до 03:00 ночі, зафіксовані поліцейським Києво-Святошинського ВН ст. лейтенантом поліції Дворським В.А. в протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 19.11.2020 та поясненнях позивача до вказаного протоколу. Також, 20 листопада 2020 року біля 24:00 [PERSON] на максимальну гучність включив музику в своїй машині, а коли остання перестала працювати, він погрожував позивачу та її сім`ї, кричав, висловлювався нецензурною лайкою, після чого знову заводив машину і включав музику на всю гучність. Це вже другу ніч, що позивач з дітьми не могла відпочити. По приїзду поліції та розмов з ними, відповідач зізнався, що це він пошкодив позивачу паркан і погрожував рушницею. Сусід вів себе зухвало, на зауваження не реагував, поводився агресивно. Ці обставини зафіксовані поліцейським Києво-Святошинського ВН ст. лейтенантом поліції Ашматовим Т.Г. в протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 20.11.2020 та поясненнях позивача до вказаного протоколу. Внаслідок вищезазначених протиправних дій відповідача позивачу та її родині були завдані значні моральні страждання, виражені в позбавленні нормального відпочинку в нічний час, численних погрозах зі сторони відповідача, зокрема щодо застосування зброї. При чому, на підтвердження того, що [PERSON] володіє зброєю, а відтак його погрози носили реальний характер і несли реальну небезпеку життю та здоров`ю позивача та її родини, остання надала до суду лист №М-711 від 28.12.2020 за підписом начальника ГУ НП в Київській області Києво-Святошинського відділу поліції Ткача Андрія, а також два рапорти ст. лейтенанта поліції Івана Якуба від 22.12.2020 та 23.12.2020. Позивач зазначила що при моральних стражданнях від дій відповідача вона була позбавлена можливості звернутися до профільного лікаря для отримання психологічної допомоги, у зв`язку із її перебуванням на самоізоляції з хворобою Covid-19, що підтверджується результатами дослідження МЦ «Медіан» від 05.10.2020 та результатами досліджень медичної лабораторії CSD від 15.10.2020. Як зазначено в позовній заяві, на підтвердження факту жбурляння тротуарної бруківки відповідачем по домоволодінню та автомобільному навісу позивача, її представником надана фотографія, зроблена 02.11.2020, згідно якої зафіксовано неукладену тротуарну бруківку сірого кольору, яка має таку саму форму і колір бруківки, якою було пошкоджено кровлю (дах) та автомобільний навіс Конарєвій Євгенії Леонідівні; має таку саму форму і колір бруківки, яка укладена на подвір`ї відповідача, що вбачається з фотографії; має місце розташування безпосередньо поряд із парканом, який межує із будинковолодінням позивача зі сторони розташування автомобільного навісу та пошкодженої частини даху (кровлі) будинку позивача. 06.04.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 10.09.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області справу прийнято до провадження судді Волчка А.Я. В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбачений цивільно-процесуальним кодексом спосіб, причини неявки суду не відомі. За приписами ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши думку представника позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] вказує на протиправні дії [PERSON] , що за її словами, полягають у пошкодженні майна позивача покрівлі з керамічної черепиці та з`єднувального профілю полікарбонатної покрівлі навісу будинку по [ADDRESS] та заподіянні їй та членам її сім`ї моральної шкоди щляхом погроз на їх адресу, включаючи можливість застосування вогнепальної зброї, використання нецензурних слів, що принизили честь і гідність позивача, створення стресових ситуацій та неможливості відпочинку в нічний час. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 та 2\~ст. 1166 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом даної правової норми, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Таким чином деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Пленум Верховного Суду України у своїй\~постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992, зокрема у її п. 2, роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Нормами ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~на сторін справи покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначаючи про вчинення [PERSON] протиправних дій, спрямованих на заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди, позивач не надає до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вищезазначеного. Так, матеріали справи не містить ані постанови про притягнення відповідача до відповідальності, ані вироку, яким останнього визнано винним у скоєнні злочину. Щодо наявних в матеріалах справи протоколів про прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19.11.2020 та 20.11.2020, пояснень до них, то останні не можуть слугувати підтвердженням вчинення відповідачем кримінально караних діянь, оскільки допустимим доказом їх вчинення може бути лише вирок суду, яким буде встановлено такі обставини. Сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень від позивача та інших осіб в рамках такого кримінального провадження не може вважатись беззаперечним актом вчинення такого кримінального правопорушення до винесення судом відповідного вироку (аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 816/809/17). До показів свідка [PERSON] та допитаної як свідка позивача [PERSON] суд відноситься критично, оскільки [PERSON] є чоловіком позивача і вони вдвох є по суті зацікавлені в розгляді справи з позитивним для них рішенням. Згідно наявного в матеріалах справи висновку експерта № 9582 від 28.10.2020 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що внаслідок механічного впливу пошкоджено покрівлю з керамічної черепиці (наявні тріщини, сколи та розсипання окремих плиток черепиці) житлового будинку (літ. «А-2») та з`єднувального профілю полікарбонатної покрівлі навісу (літ. «Б») по [ADDRESS] ; інші пошкодження та дефекти конструктивних елементів, конструкцій, інженерних мереж) на об`єкті будинок житлового будинку по [ADDRESS] не виявлено; технічною причиною виявлених пошкоджень покрівлі даху житлового будинку (літ. «А-2») та навісу (літ. «Б») по [ADDRESS] , є механічний вплив, а саме удар по черепиці, або падіння на неї важкого предмету; виходячи із наданих матеріалів. експерт припускає, що відбулось падіння тротуарної плитки на черепицю з території сусіднього будинковолодіння, про що свідчить наявність тротуарної плитки на покрівлі житлового будинку та навісі, що відображено на фото в дослідницькій частині; вартість відновлювального ремонту покрівлі житлового будинку (літ. «А-2») та навісу (літ. «Б») по [ADDRESS] в цінах на дату дослідження становить 6\~479,00 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) 1\~080,00 грн.; вартість завданої матеріальної шкоди покрівлі житлового будинку (літ. «А-2») та навісу (літ. «Б») по [ADDRESS] в цінах на дату дослідження становить 6\~470,00 грн., в т.ч. ПДВ (20 %) 1\~078,00 грн. Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами та правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. З вищезазначеного висновку вбачається тільки факт заподіяння шкоди, проте жодним чином не встановлено вину відповідача у її заподіянні, не підтверджено вчинення ним жодних протиправних дій. Долучений до матеріалів справи флеш-накопичувач з начебто відеофайлами вчинення протиправних дій відповідачем, однак суд не зміг дослідити вказані відеофайли, оскільки флеш накопичував не відкрився, отримати до них доступ в інший спосіб суд не мав можливості. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Наявність у відповідача зареєстрованої у передбачений законодавством спосіб зброї не може підтверджувати факт того, що останній нею погрожував чи протиправно використовував її, враховуючі що такі твердження позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Враховуючи, що стороною позивача не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме: протиправності дій відповідача, наявності причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та спричиненою шкодою позивачу, вини відповідача, чим не виконано вимоги\~ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, то відсутні підстави для задоволення вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди. Стосовно вимоги про стягнення відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити, що відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5\~вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995\~передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.\~12\~та\~81 ЦПК України. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди саме діями відповідача та саме в розмірі 80\~000,00 грн., у зв`язку з чим така вимога також не підлягає задоволенню. Щодо інших тверджень позивача, її представника, суд зазначає, що вони, були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed