Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивують наступним: відповідно до договору дарування вони набули у власність по 1/2 частці кожний житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . В даному житловому будинку зареєстрований їх батько [PERSON] . [PERSON] з часу його реєстрації у вказаному житловому будинку проживав до 2006 року. Після цього, до 2012 року останній не проживав за місцем реєстрації. В подальшому відповідач з`явився за місцем реєстрації у 2012 році та прожив у будинку 6 місяців і в жовтні 2012 року переїхав жити на постійне місце проживання до м.Кривий Ріг Дніпропетровської області. У відповідача на даний час є інша сім`я, так як з їх матір`ю шлюб розірвано давно. Таким чином [PERSON] останні 10 років за місцем реєстрації не проживає та не з`являється. Враховуючи те, що відповідач вищевказаний період часу не проживає в будинку, тому його речі відсутні, він ніколи не приймав та не приймає участі у проведенні капітальних та поточних ремонтів, не сплачував комунальних витрат за житло, тощо. В добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстрації місця проживання та не бажає приїжджати до м.Ямпіль. За останній період часу на адресу реєстрації відповідача стали приходити листи від різних фінансових установ, в яких вказано, що відповідач брав так звані мікрокредити. В цих листах надходили погрози відібрати житло та реалізувати його та за ці кошти погасити заборгованість. Крім того, реєстрація відповідача за вказаною адресою позбавляє їх можливості розпорядитися своєю власністю, оскільки вони мають намір продати вищевказаний житловий будинок. Відповідно з реєстрацією відповідача у них немає можливості реалізувати своє право на вільне розпорядження житлом. Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача у житловому будинку порушує їх права, як власників житла, вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Просять суд усунути перешкоди в користуванні ними житловим будинком з надвірними будівлями за [ADDRESS] , а саме визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями за [ADDRESS] . Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися, а лише повідомлялися про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. Відповідач відзиву або заперечення на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання: заява представника Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області за вхід.№3772 від 21.07.2022 про розгляд справи за їх відсутності. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного провадження у справі та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених письмових доказів, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по 1/2 частці кожному житловий будинок з надвірними будівлями, по [ADDRESS] (копія договору дарування житлового будинку від 14.12.2016 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-8). З копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають по [ADDRESS] встановлено, що в житловому будинку зареєстрований з 16.06.1998 року [PERSON] (а.с.10-14). З депутатського акта від 24 червня 2022 року встановлено, що в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстрований з 16.06.1998 року [PERSON] , але не проживає по [ADDRESS] . Місцезнаходження останнього невідоме (а.с.9). Дослідивши усі\~ письмові докази, суд вважає встановленим, що\~ між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження житловим будинком, яке належить позивачам на праві власності. Згідно із ч.1\~ст.81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої\~статті 13\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до \~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачі на законних підставах, а саме на\~праві власності, володіють житловим будинком з надвірними будівлями по [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстрований їх батько [PERSON] . Відповідач, який відсутній в житлі позивачів без поважних причин понад десять років, не веде спільне господарство, його особисте майно у будинку відсутнє, останній не бере участі в утриманні житла. Вказані обставини знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами, які не суперечать між собою. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст.317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права\~\~власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод\~\~у здійсненні ним права користування та розпорядження\~\~своїм майном. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. При цьому судом врахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, справа №6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі\~цієї норми права є наявність у позивачів права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За таких обставин, коли права власників порушені, власники майна мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивачі правомірно вимагають усунення будь-яких порушень їх прав, в даному випадку шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.89\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази в їх сукупності, беручи до уваги доводи позивачів щодо способу відновлення їх прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що порушене право позивачів підлягає поновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивачів обґрунтованим у цьому спорі, оскільки\~ відповідач [PERSON] відсутній в житлі позивачів без поважних причин понад один рік, і відсутні докази про наявність домовленості між ним та власниками цього житла - позивачами. Оскільки право позивачів на належне їм житло порушене, відновлення цього права можливе шляхом усунення перешкод у користуванні позивачами житловим будинком, який розташований по по [ADDRESS] , а саме шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. З урахуванням\~наведеного,\~суд вважає\~обґрунтованими позовні\~вимоги \~і має\~підстави для\~їх задоволення. Оскільки позовні вимоги позивачів задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією №N1A3O4831M від 06.07.2022 року у сумі 992 грн. 40 коп., за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача.

Outcome: approved