Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 16 вересня 2006 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що спільне життя не склалося, мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, подружні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо. Вважаючи, що сім`я розпалась остаточно, просила шлюб розірвати та неповнолітніх дітей залишити проживати з нею. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16 вересня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №117. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.4, 11-12). Відповідно до ч. 2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім`єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити своє шлюбне прізвище « [PERSON] ». Положеннями статті\~160\~СК України\~передбачено,\~що місце\~проживання дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання неповнолітніх дітей визначити її місце проживання, та те, що відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, суд вважає, що місцем проживання неповнолітніх дітей слід визначити місце проживання їх матері. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved