Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просила стягнути із відповідача аліменти на неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 10\~000 гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог покликається\~на те,\~що 18\~серпня 2011\~року вступила\~у зареєстрований\~шлюб із\~відповідачем [PERSON] \~від якого\~у них\~народилося четверо\~дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти сторін зареєстровані та проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Натомість, відповідач усунувся від виконання свого батьківського обов`язку щодо виховання дітей, та, жодних коштів на утримання дітей не надає. Зазначає, що є безробітною, відтак, не має можливості забезпечувати дітей усім необхідним. При цьому, у неї відсутня інформація про місце роботи та доходи відповідача, однак їй відомо, що на утриманні у відповідача немає інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак, її представник адвокат Ороновська О.М. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що кої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачка не заперечила проти заочного вирішення справи. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 18 серпня 2011 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2021 року, ухваленим у цивільній справі №607/9932/21. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №2277 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 27 вересня 2011 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2179. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , про що складено актовий запис №1572 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 18 липня 2018 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 березня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №397. Малолітні діти сторін проживають разом із матір`ю (позивачкою [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою №126, виданою 04 травня 2022 року Дочірнім підприємством «Люкс-Житло» Приватного підприємства «Люкс». Згідно викладених у позові обставин, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач усунувся від визначеного законодавством обов`язку щодо утримання своїх малолітніх дітей, жодних коштів на утримання дітей не надає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно із частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» установлено,\~що у\~2022\~ році\~прожитковий мінімум\~для \~дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем він позбавлений можливості надавати матеріальне утримання своїм малолітнім дітям, та доказів перебування у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб. Разом із цим, позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача постійного місця роботи та розміру доходів, що дозволяли б сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі у сумі 10000 гривень, щомісячно, а також не надано доказів на підтвердження відсутності у неї доходів, нерухомого чи рухомого майна. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, беручи до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, а тому із відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 1800 (одній тисячі вісімсот) гривень на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 13 травня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial