Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

31 березня 2022 року позивач через свого представника звернулася в суд з позовом до відповідача в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 0720883203:03:001:0007, яка розташована за адресою [ADDRESS] , призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.10.2013 року, на земельну ділянку загальною площею 0,3218 га, кадастровий номер 0720883203:03:001:0008, яка розташована за адресою с. Колмів, призначена для ведення особистого селянського господарства, відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.10.2013 року, право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,30 га (0,30 га - для ведення особистого підсобного господарства), згідно виписки із рішення сесії Лобачівської сільської ради Горохівського району від 29 вересня 1993 року №16/1 як на спадкове майно що залишилося по смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,70 га (0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, 0,10 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку) згідно виписки із рішення сесії Лобачівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 29 грудня 1999 року № 7/3, як на спадкове майно що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем якої був її син - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав так як помер [INFO] Вимоги позову обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] окрім позивача також прийняла його дружина [PERSON] , проте відмовилася від належної їй частки шляхом написання відповідної заяви. Інші спадкоємці, які належним чином прийняли спадщину відсутні. Позивач вказує, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів для дочки [PERSON] . Окрім цього, позивач також зазначає, що земельна ділянка площею 0,70 га передалася матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину по смерті якої прийняв [PERSON] , проте за життя не встиг оформити свої спадкові права. Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позивачем вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та письмові докази наявні у ній, приходжу до наступного висновку. Враховуючи ч.3 ст.211 ЦПК України оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 07 серпня 2013 року (а.с.11). Згідно довідки виконавчого комітету Берестечківської міської ради №1101 від 01.12.2021 року спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є дружина [PERSON] , 1942 року народження, дочка [PERSON] , 1968 року народження, син [PERSON] , 1966 року народження та син [PERSON] , 1975 року народження. Спадкоємцем за заповітом є дочка [PERSON] (а.с.13). Із матеріалів копії спадкової справи встановлено, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину належним чином. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] у відповідності до вимог ст.1272 ЦК України вважаються такими, що не прийняли спадщину. Окрім того матеріали вище вказаної спадкової справи містять заяву [PERSON] якою вона відмовилась від спадщини за законом та від обов`язкової частки у спадщині на користь дочки [PERSON] (а.с.51). Відповідно до заповіту посвідченого 10 серпня 2012 року Лобачівською сільською радою за №257 [PERSON] заповів усе належне йому майно своїй дочці [PERSON] . [INFO] . Згідно інформаційної довідки із спадкового реєстру №68879290 від 03.05.2022 року вищевказаний заповіт чинний (а.с.49). Документами про родинні відносини підтверджується, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] (а.с.29-34). Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0700414722013 та №НВ-0700414802013 від 03.10.2013 року за спадкодавцем рахуються земельні ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 0720883203:03:001:0007, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка загальною площею 0,3218 га, кадастровий номер 0720883203:03:001:0008, яка розташована за адресою с. Колмів, призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.17, 18). Окрім того, відповідно до витягу з по господарської книги №05 за 2011-2015 роки наданого виконавчим комітетом Берестечківської міської ради від 24.11.2021 року №109 [PERSON] належить будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с.14). Також [PERSON] відповідно до рішення Лобачівської сільської ради №16/1 від 29.09.1993 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.15). Постановою приватного нотаріуса від 07.12.2021 року №543/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , на неприватизовані земельні ділянки площею 0,30 га - для ведення особистого селянського господарства, на земельну ділянку площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування будівель, на земельну ділянку площею 0,3218 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території с. Колмів, Горохівського району Волинської області, що належали спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] та на неприватизовані земельні ділянки 0,10 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території с. Колмів, Горохівського району Волинської області, що належали матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку із тим, що спадкоємець не подав документи на оформлення спадщина в повному обсязі (а.с.35). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 1 статті 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( Окрім того належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що передбачено ст.77 ЦПК України. Також згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що своєю постановою приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на неприватизовану земельну ділянку площею 0,30 га, на земельні ділянки площею 0,2500 га та площею 0,3218 га, що належали спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Водночас всупереч вищевказаним нормам та вимогам ЦК України позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що її право на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] порушене, не визнається або оспорюється іншими особами, не виконала обов`язок звернутися до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок та передчасно звернулася до суду із вищевказаною позовною вимогою, а тому суд вважає, що така позовна вимога задоволенню не підлягає. Окрім цього, позивач просить визнати за нею право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,70 га (0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства, 0,10 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку) згідно виписки із рішення сесії Лобачівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 29 грудня 1999 року № 7/3, як на спадкове майно що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем якої був її син - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав так як помер [INFO] . Проте вказана позовна вимога позивачем не обґрунтована та не підтверджена належними та допустимими доказами. Матеріалами справи підтверджується, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.12). Відповідно до виписки з рішення Лобачівської сільської ради №7/3 від 29.12.1999 року [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства та площею 010 га для будівництва та обслуговування будівель (а.с.16). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 липня 1958 року вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] (а.с.29). Однак позивач та її представник в судове засідання не з`явилися жодних клопотань про витребування доказів на підтвердження даної вимоги від них не надходило, а тому суд позбавлений можливості встановити обставини, які мають значення для вирішення даної позовної вимоги, зокрема не доведено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та коло спадкоємців після її смерті. За таких обставин, беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення в частині визнання права власності за позивачем на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, на земельну ділянку загальною площею 0,3218 га та право на завершення приватизації та реєстрацію права власності земельної ділянки площею 0,30 га, як на спадкове майно що залишилося по смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В задоволені решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial