Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивачі 17.02.2022 звернулися до суду з позовом до [PERSON] , і просять стягнути з відповідача на їх користь 1/3 частину боргу кожному за договором позики від 20 вересня 2018 року, що становить 789,85 доларів США (сімсот вісімдесят дев`ять доларів США вісімдесят п`ять центів), з яких: 666,66 доларів США (шістсот шістдесят шість доларів США шістдесят шість центів) - основний борг; 66,66 доларів США (шістдесят шість доларів США шістдесят шість центів ) - проценти від суми позики; 56,53 доларів США (п`ятдесят шість доларів США п`ятдесят три центи) - 3 % річних від простроченої суми за період з 31 березня 2019 року по 14 лютого 2022 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.09.2018 відповідач [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти та зобов`язалась їх повернути в строк до 30.03.2019, а також сплатити відсотки про що було укладено договір позики де вона власноруч без тиску та примусу написала боргову розписку від 20.09.2018. Позивач наполягає на тому, що розписка, написана відповідачем, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до вимог ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Всупереч наведеному відповідач умов договору позики не виконала, внаслідок чого виникло прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач намагалась вирішити спір в позасудовому порядку, однак відповідач зобов`язання добровільно не виконала, а тому позивачі звернулись до суду із цим позовом. Згідно ухвали суду від 01.06.2022 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Учасникам справи надано строк для подачі до суду заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] надавав у борг [PERSON] дві тисячі доларів США, які остання зобов`язувалася повернути до 30.03.2019 року, а також сплатити п`ять відсотків від вказаної суми за кожен місяць до дня повернення боргу. На підтвердження зазначеного договору [PERSON] було власноручно написано розписку, а також надано копію паспорта громадянина України. (а.с. 31-32). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 12). Спадкоємцями [PERSON] є його дружина, [PERSON] , та їх спільні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Прискока А.В. було заведено спадкову справу № 68143936. (а.с. 27). Дружина та діти прийняли спадщину та їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 22-24). Ще до смерті [PERSON] , [INFO] між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] надавав у борг [PERSON] дві тисячі доларів США, які остання зобов`язувалася повернути до 30.03.2019 року, а також сплатити п`ять відсотків від вказаної суми за кожен місяць до дня повернення боргу. На підтвердження зазначеного договору [PERSON] було власноручно написано розписку, а також надано копію паспорта громадянина України. (а.с. 31-32). [PERSON] повернула [PERSON] відсотки за чотири місяці користування коштами, відсотки ще за два місяці, а основну суму боргу відповідач не повернула. Після смерті [PERSON] його дружина неодноразово зверталася до відповідача з усними вимогами повернути борг як спадкоємцю [PERSON] , однак, не заперечуючи наявність боргу, відповідач постійно говорила, що на даний час у неї відсутні кошти, щоб виконати своє зобов`язання. До цього часу відповідач не повернула спадкоємцям [PERSON] 2000 доларів США, а також п`ять відсотків за два місяці користування коштами. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем та відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи із дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики та його умов. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей, як свідчить текст складеної відповідачем розписки, [PERSON] отримала грошові кошти від [PERSON] в сумі 2000 доларів США. Таким чином сам факт підписання боргової розписки [PERSON] , за умови відсутності належних та допустимих доказів на спростування цього факту, свідчить про укладення сторонами договору позики, на зазначених у ньому умовах, а також засвідчує факт отримання боржником від кредитора обумовленої цим договором суми грошових коштів у розмірі 2000 дол. США. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, [PERSON] , свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, [PERSON] , зобов`язана належним чином виконати боргові зобов`язання, які виникли у неї перед кредитором, [PERSON] . Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. Згідно із ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Оскільки, [PERSON] помер, а його правонаступниками стали дружина [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , його права та обов`язки кредитора не є нерозривно пов`язаними із померлим, а тому переходять до його правонаступників. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи, що відповідач суму позики не повернула. Щодо розрахунку суми боргу, наданого позивачами, суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано суду альтернативного розрахунку та не направлено суду заперечень щодо такого розрахунку позивачів. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із системного аналізу положень частини восьмої статті 141, частини першої статті 81 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачі Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Вказаний висновок наведений в постанові Верховного Суду від 20.07.2021 у справі N 922/2604/20. Під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачами та адвокатом Єрашовим Романом Вікторовичем. (копії ордерів про надання правничої (правової) допомоги додано до матеріалів позовної заяви) було укладено Договір про надання правової допомоги від 09.02.2022. Доказів належного виконання сторонами умов цього договору, а також фактичної сплати адвокату винагороди до матеріалів позовної заяви додано не було. Враховуючи наведене, а саме те, що позивачами документально не підтверджено понесені витрати на правову допомогу, суд приходить до висновку, що витрати позивача на правову допомогу не підлягають стягненню за рахунок відповідача. Також, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України 992 грн. 40 коп. судових витрат, понесених позивачами на сплату судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved