Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, припинення права приватної власності, скасування державної реєстрації. В обґрунтування позову посилаючись на те, що внаслідок проведення службового розслідування на виконання розпорядження міського голови від 22.01.2020 № 2-22/1-рк посадовими особами Дніпровської міської ради було виявлено наявність ряду підроблених рішень Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради. Зокрема, однією з таких земель стала земельна ділянка з кадастровим номером: 1210100000:01:710:0108, що розташована за адресою - [ADDRESS] з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно з відомостями Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером: 1210100000:01:710:0108 розташована за адресою - [ADDRESS] , проте фактично, відповідно до Публічної кадастрової карти України вона розміщена в районі [ADDRESS] . Безпосередньо, заволодіння земельною ділянкою відбулося шахрайським шляхом на підставі підробленого рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.01.98 №64, на підставі якого у подальшому було зареєстроване право приватної власності за [PERSON] , про що було видано державний акт від 24.02.1998, серія ДПД* 710447. Дніпровською міською радою було направлено запит до архівного управління міської ради та встановлено, що у архіві Дніпровської міської ради наявний оригінал рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №64 від 22.01.1998, проте він жодним чином не стосується передачі земельної ділянки у власність [PERSON] . Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №64 від 22.01.1998 приймалося "Про надання земельної ділянки по [ADDRESS] у тимчасове користування приватному підприємству «Посейдон» по фактичному розміщенню кафе», ніякого відношення до передачі земельної ділянки з кадастровим номером: 1210100000:01:710:0108, що розташована за адресою - [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] воно не має. Інформації стосовно звернень [PERSON] щодо передачі їй у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером: 1210100000:01:710:0108, що розташована за адресою - [ADDRESS] відсутня. Особисті дані [PERSON] у Державному земельному кадастрі як власника земельної ділянки з кадастровим номером: 1210100000:01:710:0108 відсутні у повному обсязі як того вимагає законодавство України. Для отримання повної інформації стосовно особи власника земельної ділянки з кадастровим номером: 1210100000:01:710:0108, а також копії державного акту від 24.02.1998, серія ДПД* 710447, міською радою було направлено запит до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Лист-відповідь надійшов 05.10.2021 за № 18-4-0.222-8119/2-21 яким було направлено копію відповіді відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.09.2021 № 1556/407-21 у якому було повідомлено, що внаслідок пожежі, яка відбулася 04.08.2008 в приміщенні інституту ДП "Дніпроцивільпроект", за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 29-а (до перейменування - м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, 29-а), в якому зберігався місцевий фонд документації із землеустрою Управління земельних ресурсів м.Дніпропетровська, було знищено більшу частину документації із землеустрою разом з документами Державного реєстру земель (книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку), що посвідчують права на землю. Позивач зазначає, що права та інтереси міської ради порушені, оскільки земельна ділянка незаконно вибула з комунальної власності, а тому просив суд визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.01.1998 №64, припинити право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:01:710:0108, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1210100000:01:710:0108 у Державному земельному кадастрі з виключенням відомостей щодо кадастрового номеру 1210100000:01:710:0108 з Державного земельного кадастру припинивши речові права на неї. Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26 квітня 2022 року закрито підготовче судове засідання. Представник позивача Риженко М.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, надавши суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду не з`явилася, своїм правом надання відзиву на позов не скористалася. Представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду відзив, в якому зазначив, що враховуючи зміст та характер спірних правовідносин, які є предметом судового розгляду у даній справі, Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області не було порушено права відповідача, що підлягають судовому захисту. Окрім того, позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.01.1998 №64 не конкретизовані та не однозначно пред`явлені позивачем, оскільки не уточнено яке саме рішення Дніпропетровської міської ради №64 від 22.01.1998 підлягає скасуванню - те, що стало підставою для проведення державної реєстрації земельної ділянки та яке позивач вважає підробленим, або рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №64 від 22.01.1998, копію якого долучено до матеріалів позовної заяви та яке за своїм змістом не стосується питання виділення спірної земельної ділянки. При цьому варто зауважити, що позивачем не наводяться в позовній заяві доводи та не надаються докази наявності правових підстав для визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітет Дніпропетровської міської ради №64 від 22.01.1998, яке він вважає чинним. Зауважив, що вимоги щодо припинення права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку також не підлягають задоволенню, оскільки право власності не зареєстровано та відповідно не є порушеним й не підлягає припиненню, а отже і вимога про скасування державної реєстрації, яка є похідною, не підлягає задоволенню. Просив у позові відмовити. Представник Виконавчого комітету Дніпровської міської ради надав суду письмовий відзив на позов, в якому вимоги позивача підтримав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дніпровська міська рада, відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин. Судом встановлено, що внаслідок проведення службового розслідування на виконання розпорядження міського голови від 22.01.2020 № 2-22/1-рк посадовими особами Дніпровської міської ради виявлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №64 від 22.01.1998, за [PERSON] зареєстроване право приватної власності, про що було видано державний акт від 24.02.1998, серія ДПД* 710447. Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №64 від 22.01.1998 приймалося "Про надання земельної ділянки по [ADDRESS] у тимчасове користування приватному підприємству «Посейдон» по фактичному розміщенню кафе», і ніякого відношення до передачі земельної ділянки з кадастровим номером: 1210100000:01:710:0108, що розташована за адресою - [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] воно не має. Інформації стосовно звернень [PERSON] щодо передачі їй у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером: 1210100000:01:710:0108, що розташована за адресою - [ADDRESS] , відсутня. Відповідно до норм Земельного кодексу України від 18.12.1990 , чинного на момент надання земельної ділянки за адресою - [ADDRESS] , у власність [PERSON] , власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. У державній власності перебували всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськосподарських підприємств. Право на отримання земельної ділянки у власність із земель державної власності мали лише громадяни: безоплатно - для ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, для ведення особистого підсобного господарства, для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), для садівництва, дачного і гаражного будівництва; за плату передавалися у власність громадян для ведення селянського (фермерського) господарства земельні ділянки, розмір яких перевищує середню земельну частку. Згідно статті 67 Земельного кодексу України, (чинного на момент прийняття оспорюваного рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради), громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передавалися у власність або надавалися у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Підставою для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] стало рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №64 від 22.01.1998, яким передано земельну ділянку у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Статтею 10 Земельного кодексу України від 18.12.1990 ( в редакції чинній на момент прийняття рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від №64 від 22.01.1998) встановлено, що до відання міських Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить зокрема передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди. Статтею 17 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від №64 від 22.01.1998) встановлено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Згідно статті 23 Земельного кодексу України, що діяв станом на надання земельної ділянки у приватну власність, право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпровської міської ради, можливе розпорядження спірною земельною ділянкою, проте у даному випадку, підставою для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] стало саме рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від №64 від 22.01.1998. Водночас рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №64 від 22.01.1998 приймалося "Про надання земельної ділянки по [ADDRESS] у тимчасове користування приватному підприємству «Посейдон» по фактичному розміщенню кафе», і ніякого відношення до передачі земельної ділянки з кадастровим номером: 1210100000:01:710:0108, що розташована за адресою - [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] , не має. Інформації стосовно звернень [PERSON] щодо передачі їй у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером: 1210100000:01:710:0108, що розташована за адресою - [ADDRESS] , відсутня. Таким чином, рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про передачу спірної земельної ділянки не приймалось, через що визнавати неіснуючий правовий акт недійсним не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку. За таких обставин, судом встановлено, що в результаті реєстрацією вказаної земельної ділянки за [PERSON] порушено інтереси територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Згідно до ч. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Частиною 1 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Відповідно до Порядку ведення Державного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 державна реєстрація земельної ділянки - внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну. Відповідно до ч.ч. 3,9 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або- уповноваженої нею особи. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки та закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (ст.25 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Згідно пункту 13 статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, зокрема, у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до пункту 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Оскільки земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1210100000:01:710:0108, вибула із власності територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради поза волею власника, документація із землеустрою спірної земельної ділянки, як зазначено у листі-відповіді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 05.10.2021, було знищено внаслідок пожежі, яка відбулась 04.08.2008, Дніпропетровською міською радою дозвіл на розроблення такої документації не надавався, є підстави для скасування в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про державну реєстрацію права власності за [PERSON] . При цьому, суд враховує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення відповідачем [PERSON] будь-яких дій щодо реєстрації за ним права власності на земельну ділянку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме підлягає скасуванню державна реєстрація земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1210100000:01:710:0108 у Державному земельному кадастрі з виключенням відомостей щодо кадастрового номеру 1210100000:01:710:0108 з Державного земельного кадастру, припинивши речові права [PERSON] на неї. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, як органу, який фактично порушив права позивача, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн. на користь позивача.

Outcome: partial