Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

13 травня 2022 року позивач, [PERSON] , звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 14 вересня 2007 року між нею та [PERSON] зареєстрований шлюб. Сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. На цей час через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, у грудні 2021 року шлюбні відносини між сторонами припинились. Враховуючи вищевикладене, позивач прохала суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 травня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує повністю та прохає задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року у Орлицькій сільській раді Кобеляцького району Полтавської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 7 (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6). На цей час спір щодо місця проживання дітей відсутній. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами статтей 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в грудні 2021 року припинили шлюбні стосунки, спільно не проживають, не ведуть спільне господарство та позивач відновлювати їх не має наміру, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням думки позивача, вважаю, що після розірвання шлюбу її необхідно надалі іменувати прізвищем [PERSON] .

Outcome: approved