Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Згода-96» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 18 313,46 грн. посилаючись на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та отримував житлово -комунальні послуги, при цьому не виконував зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач просив суд стягнути з урахуванням нарахованих штрафних санкцій. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСББ «Згода-96» про стягнення збитків та процентів за користування коштами, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що [PERSON] протягом 2014-2017 років неодноразово подавалися до ОСББ «Згода-96» заяви з проханням погодити встановлення вузла обліку спожитої теплової енергії, однак йому було відмовлено, що призвело до оплати житлово-комунальних послуг на підставі фіксованого тарифу за кв.м. опалювальної площі, замість оплати за фактичну спожиту теплову енергію на підставі показів лічильника. Як зазначає [PERSON] , надлишкова оплата за послуги опалення за період з жовтня 2015 року по березень 2017 року становить 33 471,21 грн., а тому просив суд стягнути на його користь дані збитки, а також у разі винесення судом рішення про відмову у задоволенні основного позову ОСББ, відшкодувати йому 14 702,73 грн. - процентів за користування коштами. Крім того, [PERSON] зазначає, що протиправними діями ОСББ йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у сильних душевних стражданнях, яку він оцінює у 10 000 грн. та просить стягнути з ОСББ «згода-96». Протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2021 року року прийнято зустрічний позов [PERSON] до розгляду в одному провадженні з позовом ОСББ «Згода-96» про стягнення заборгованості. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року первісний позов ОСББ «Згода-96» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у зустрічному позові та просив суд його задовольнити, а також стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн. Відповідач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив. При цьому, в матеріалах справи міститься відзив за зустрічних позов, в якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі, з підстав пропущення строку позовної давності. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що представник відповідача за зустрічним позовом був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи і той факт, що справа перебуває у провадженні більше року, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача за зустрічним позовом, яка була належним чином повідомлена про день та час судового засідання. Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується зустрічний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що зустрічні позовні вимоги не підлягають у задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом,ОСББ «Згода-96» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та здійснює господарську діяльність із утримання, обслуговування, експлуатації житлового та нежитлового фонду комунальної власності району, а також здійснює контроль за додержанням встановленого порядку використання жилих і інших приміщень житлового фонду. Відповідно до ст. 175 ЖК України державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов`язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою. Крім того, судом також встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] протягом 2014-2017 років неодноразово подавав до ОСББ «Згода-96» заяви з проханням погодити встановлення вузла обліку спожитої теплової енергії, однак йому було відмовлено з причини нестачі документів. Таким, чином як зазначає позивач за зустрічним позовом внаслідок неправомірних дій відповідача за зустрічним позовом, [PERSON] поніс реальні збитки у зв`язку з порушенням його права на встановлення індивідуального вузла обліку теплоенергії, що призвело до оплати житлово-комунальних послуг на підставі фіксованого тарифу за кв.м. опалювальної площі, замість оплати за фактичну спожиту теплову енергію на підставі показів лічильника. Отже, з жовтня 2015 року по березень 2017 року [PERSON] було переплачено 33 471,21 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Так, представником відповідача за первісним позовом було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів справи надлишкова оплата за послуги з опалення виникла за період з жовтня 2015 по березень 2017 року, при цьому позивач за зустрічним позовом звернувся до суду 15 червня 2020 року, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Згідно з приписами статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Таким чином з врахуванням викладеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків у розмірі 33 471,21 грн.,в зв`язку з пропуском позивачем за зустрічним позовом строку позовної давності в даній частині. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Отже, у діях ОСББ «Згода-96» відсутній склад цивільного правопорушення, відповідно своїми діями не призвів до порушення прав [PERSON] в розумінні ст. 1166 ЦК України, а відтак суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування коштами у розмірі 14 702,73 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Окрім того, згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позивач має навести у заяві, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Тобто, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивач за зустрічним позовом обґрунтовує моральну шкоду тим, що внаслідок недбалих та непрофесійних дій ОСББ «Згода-96», що виявилось у поданні безпідставного позову, йому було завдано сильних душевних страждань, а блокування банківських рахунків, знизило звичний рівень його життя. Згідно зі ст.ст. 12-13 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав`язку між порушенням та моральною шкодою. Вказані позивачем за зустрічним позовом причини завдання йому моральної шкоди, спричинені поведінкою відповідача, об`єктивно не підтверджені жодним належним та допустимим доказом і не є підставою для відшкодування моральної шкоди за ст. стст. 23, 1167 ЦК України, тому суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Оскільки в задоволені зустрічного позову відмовлено, тому вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed