Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

18.05.2022 року\~АТ КБ «ПриватБанк»\~звернулося до суду з позовом, в котрому зазначає, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 29.03.2010 року. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», що викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач під час укладення договору шляхом підписання відповідної заяви ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Договору клієнт зобов`язаний сплатити заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених цим Договором. Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У свою чергу, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 15.02.2022 року заборгованість становить 28\~689,97 грн., що складається з: 24\~164,88 грн. заборгованості за тілом кредиту; в тому числі 17\~354,92 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту; 6\~809,96 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 1\~242,46 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками; 3\~282,63 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Вказані суми, а також витрати по сплаті судового збору, АТ КБ «ПриватБанк»\~просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2022 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 98). Представник позивача\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~в позовній\~заяві зазначив,\~що проти\~розгляду справи\~за його\~відсутності та\~винесення судом\~заочного рішення\~не заперечує (а.с.\~4 зворотня сторона). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з?явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до кредитного договору від 29.03.2010 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] , останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 22000,00 грн. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку зазначено, що відповідач згоден із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 15.02.2022 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 28\~689,97 грн., з яких: 24\~164,88 грн. заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 17\~354,92 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 6\~809,96 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1\~242,46 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3\~282,63 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На підтвердження умов договору позивач надав суду витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг із Тарифів обслуговування карт. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку\~АТ КБ "ПРИВАТБАНК"\~). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 29.03.2010 року процентна ставка за користування кредитом не визначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача проценти, за користування кредитом. Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування вказаних сум, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини договору. Однак матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими умовами, правилами та тарифами була ознайомлена відповідач та погодилася з ними, в тому числі у разі їх зміни банком. Тож, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір процентів за користування кредитом, надані банком Умови та правила надання банківських послуг, тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки сторонами не дотримано вимоги статті 207 ЦК України. У даному випадку витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який міститься в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили розмір процентів за користування кредитом. Аналогічного висновку\~дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь\~АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24\~164,88 грн. (28\~689,97 грн.\~ (1\~242,46 грн. + 3\~282,63 грн.). Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 089 грн. 00 коп. (84,2%).

Outcome: partial