Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Алексеєнко Олександр Сергійович, звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» та просить суд розірвати Договір туристичного обслуговування від 24.01.2020 року №19, укладений між сторонами; стягнути з відповідача на користь позивача сплачені згідно з вищевказаним договором кошти в сумі 25 260,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 101,73 грн. та інфляційні втрати в розмірі 100,90 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 24.01.2020 року між [PERSON] , як туристом, та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як турагентом, що діяла від імені та за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур», як туроператора, укладено Договір туристичного обслуговування від 24.01.2020 року №19, за умовами якого туроператор за встановлену договором плату зобов`язався відповідно до замовлення туриста та осіб, що слідують з ним, надати комплекс туристичних послуг (турпродукт), а турист зобов`язався на умовах цього договору прийняти та оплатити такі послуги. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур», будучи суб`єктом господарювання в цій сфері, зобов`язалось надати [PERSON] та особам, що слідують з нею, комплекс туристичних послуг (турпродукт), а [PERSON] зобов`язалась оплатити замовлений нею комплекс туристичних послуг (турпродукт). 25.01.2020 року [PERSON] , як турист, оплатила вартість замовленого нею турпродукту в розмірі 25 260,00 грн., однак відповідач своє зобов`язання не виконав, тобто комплекс замовлених туристичних послуг (турпродукт) не надав. [PERSON] звернулась як до туроператора, так і до турагента з вимогами про повернення сплачених коштів, які залишились без задоволення. Оскільки, відповідач ігнорує законні вимоги позивача, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав, вимагаючи розірвати Договір туристичного обслуговування від 24.01.2020 року №19, а також стягнути з відповідача на її користь сплачені за цим Договором кошти в розмірі 25 260,00 грн., 3% річних у розмірі 101,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 100,90 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 22 лютого 2022 року від відповідача надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження, яке він обґрунтовує тим, що дана справа, на його думку, становить значний суспільний інтерес, так як позовна заява туриста стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та просить розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження з обов`язковим викликом сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 травня 2022 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» про розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» про розірвання договору та стягнення коштів за правилами загального позовного провадження та про розгляд справи з повідомленням сторін залишено без задоволення, обґрунтовуючи це тим, що предмет даної справи не підпадає під обмеження, які визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України, справа є незначної складності, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін. Відповідач про відкриття у справі за даним позовом повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, неявне в матеріалах справи, однак у встановлений судом строк відзиву, пояснень чи інших заяв на адресу суду не направив. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. 24.01.2020 року між [PERSON] , як туристом, та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як турагентом, що діяла від імені та за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур», як туроператора, укладено Договір на туристичне обслуговування від 24.01.2020 року №19 (далі - Договір), за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» за встановлену договором плату зобов`язалось відповідно до замовлення туриста та осіб, що слідують з ним ( [PERSON] ), надати комплекс туристичних послуг (турпродукт), а турист зобов`язався на умовах цього договору прийняти та оплатити дані послуги. Додатком №1 до Договору визначено, що турпродукт «Швейцарьске фондю: вся Швейцарія і Австрія» надається [PERSON] , [PERSON] , в період з 03.08.2020 року по 12.08.2020 року. Згідно з п.4.1 Договору загальна вартість туристичного продукту складає 25 260,00 грн. Строк оплати туристом вартості замовленого турпродукту складає 2 банківські дні з моменту укладення договору (п. 2.2 Договору). 25.01.2020 року на виконання вимог укладеного Договору [PERSON] оплатила вартість замовленого турпродукту в розмірі 25 260,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 25.01.2020 року №27. Таким чином, [PERSON] своєчасно та в повному обсязі виконала свої зобов`язання за укладеним Договором. У березні 2020 року було прийнято ряд нормативно-правових актів, якими з метою запобіганню поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, що спричинена коронавірусом SARS-CoV-2, на території України запроваджено ряд карантинних та обмежувальних заходів, зокрема, Указом Президента України від 13.03.2020 року №87/2020, яким введено в дію рішення РНБО від 13.03.2020 року, та Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, якими запроваджено з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року карантин на всій території України, зупинено транспортне сполучення на території України та за її межі. У подальшому Урядом України запроваджено так званий «адаптивний карантин», яким скасовувалось обмеження щодо перетину державного кордону України для громадян України. Як зазначає позивач, на початку червня 2020 року фізична особа-підприємець [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» повідомили про зміну обставин та запропонували перенести тур «Швейцарське фондю: вся Швейцарія і Австрія» на інші дати, а саме: 31.07.2021 року по 09.08.2021 р. без зміни вартості туру. З урахуванням епідеміологічної ситуації в Україні та країнах Європи станом на червень 2020 року, [PERSON] погодилась на таку пропозицію, у зв`язку з чим було перенесено зазначений тур на вказані дати. Позивач стверджує, що 30.07.2021 року із засобів масової інформації стало відомо про те, що ТОВ «Аккорд-тур» відміняє туристичний тур «Швейцарське фондю: вся Швейцарія і Австрія» у серпні 2021 року. Про таку відміну туру а ні фізична особа-підприємець [PERSON] , а ні Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» не повідомляли [PERSON] . Вказані обставини, разом із тим викладені у вимогі від 31.08.2021 року про повернення коштів за сплачений турпродукт, яка направлена на адресу ФОП [PERSON] , однак залишена останньою без відповіді. У відповідності до п. 2.1.1 Договору Туроператор зобов`язується забронювати замовлені Туристом туристичні послуги та забезпечити Туриста через Турагента необхідними документами: Ваучер, страховий поліс, авіаквитки на авіарейси згідно з графіком відправлення за маршрутом вказаним у Заявці. Передача Туристу документів здійснюється в офісі Турагента за 2 дні до вильоту вказаному в додатку №1, а також може здійснюватися в аеропорту вильоту представником Туроператора. Разом з тим, у відповідності до п. 2.1.1 Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд тур» не повідомило та не надало необхідних документів для подорожі у строк, передбачений зазначеним пунктом договору. Таким чином, вищезазначене свідчить про істотне порушення туроператором умов Договору, внаслідок чого турист та особи, що слідують за ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені Договору. Норми законодавства не містять положень про термін та порядок повернення сплачених туристом грошових коштів за замовлений турпродукт у разі відмови від виконання цього Договору Туроператором. Норми законодавства не містять положень про термін та порядок повернення сплачених туристом грошових коштів за замовлений турпродукт у разі відмови від виконання цього Договору Туроператором. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Під час виконання умов Договору було допущено порушення істотних умов Договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за Договором, тому з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-тур» та фізичної особи-підприємця [PERSON] з вимогами від 31.08.2021 року, якими просила повернути протягом 7 днів з дня отримання такої вимоги сплачені Позивачем кошти в розмірі 25 260,00 грн. Відповідь на вказану вимогу фізична особа-підприємець [PERSON] не надала. Згідно з ч. 1 ст. 297 ГК України, за агентським договором одна сторона (агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (принципалу) в укладанні угод чи сприяти їх укладанню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта та за його рахунок. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Відповідно, агентський договір належить до посередницьких договорів на надання послуг. Суть агентського договору полягає в тому, що діяльність, яку здійснює агент за дорученням і в інтересах принципала, породжує майнові наслідки для принципала, а не для агента, а тому, враховуючи, що фізична особа-підприємець [PERSON] не є агентом за агентським договором з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» та укладала договір на туристичне обслуговування в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур», у зв`язку з чим саме туроператор має зобов`язання за договором про туристичне обслуговування, а не фізична особа-підприємець [PERSON] , у зв`язку з чим сплачені на виконання вказаного договору кошти підлягають стягненню саме з Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур». Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд-тур» листом від 13.10.2021 №13/10-1 19 повідомило про неможливість ідентифікування. Позивач стверджує, що будь-яких повідомлень від відповідача про настання форс-мажорних обставин не отримував, а відповідач зворотнього вказаному суду не надав. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом, а якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 901 КПК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про туризм» суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором. Згідно з приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення правовідношення та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Згідно з ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Отже, враховуючи встановлені судом обставини щодо порушення та невиконання відповідачем умов Договору та норми наведених вище законів, вимоги позивача про розірвання Договору на туристичне обслуговування від 24.01.2020 року №19 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України, якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 8 та 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про туризм» туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів повернення суми сплачених позивачем грошових коштів на виконання умов Договору у розмірі 25 260,00 грн. За таких обставин, правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача сплачених на виконання Договору коштів в розмірі 25 260,00 грн. Оскільки відповідач не повернув суму передплати за товар, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з нього 3% річних та інфляційні витрати. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача розмір 3% річних станом на 11.11.2021 року та інфляційні втрати (за період жовтня 2021 року) за прострочення повернення суми сплачених грошових коштів за Договором на туристичне обслуговування від 24.01.2021 року №19 складає 101,73 грн. та 100,90 грн. відповідно. Відповідач контррозрахунку суми 3% річних та інфляційних витрат до матеріалів справи не надав. За таких обставин, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягає до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 101,73 грн. та інфляційні втрати у розмірі 100,90 грн. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Позивачем під час звернення із позовною заявою, заявлялась вимога про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу, що відповідно до наданого до суду розрахунку складає 9600 грн., про що необхідно зазначити наступне. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц зазначила, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та Касаційного Адміністративного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19. Щодо цього питання свою позицію висловив КАС і у постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19., зазначивши, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Поряд із цим, судом встановлено, що на підтвердження обсягу виконаних робіт, адвокатом не долучено до матеріалів акту приймання-передачі послуг та документального підтвердження витрат позивача на правову допомогу та/або договору про надання правової допомоги, який засвідчив порядок та розмір сплати гонорару, який позивач має сплатити, суд приходить до переконання, що у задоволенні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача витрат у розмірі 9600 грн, що понесені, як витрати на правову допомогу, слід відмовити. Однак, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1 816,00 грн. за позовні вимоги майнового і немайнового характеру.

Outcome: approved