Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

У червні 2022 рокі [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив суд скасувати арешт усього майна, а саме з житлового будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 8236920, зареєстрований 27.11.2008 року реєстратором Лиманська районна державна нотаріальна контора, внесеного на підставі ухвали, б/н, 07.08.2002, Комінтернівський районний суд Одеської області, власник: [PERSON] . Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить вищевказаний житловий будинок, який залишився після смерті його батька, [PERSON] , померлого [INFO] . Реалізуючи право на державну реєстрацію нерухомого майна, позивач звернувся до державного реєстратора, тоді йому стало відомо про те, що на належний йому житловий будинок існує обтяження. На звернення позивача до Лиманської районної державної нотаріальної контори. Йому було роз`яснено, що державна нотаріальна контора не була ініціатором накладення арешту, а лише виконувала функцію реєстратора, тому для зняття арешту необхідно звернутися до суду. Виходячи з вищезазначеного, на момент набуття права власності на житловий будинок, арешт вже існував. Ухвалою Комінтернівського районного суду відкрите провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву якою позивні вимоги підтримав та просив суд зняти арешт із житлового будинку, який належить йому на праві приватної власності. Представник відповідача Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.08.2002 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існує обтяження - житловий будинок адреса: [ADDRESS] , зареєстрованого на підставі ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області б/н, за №8236920 реєстратором: Лиманська районна державна нотаріальна контора, додаткові дані: архівний номер: 3155524ODESSA10, Архівна дата: 22.08.2002, дата виникнення: 22.08.2002, № реєстру: 225921-1292, внутр. №4Е010С3729F2A483A. Власником житлового будинку на який накладено арешт у 2002 році був [PERSON] , померлий [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.11.2021 року визнано за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, загальною площею 60,2 кв.м., житловою 35,9 кв.м., підсобною 24, 3 кв.м. з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який залишився після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законом України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, та і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з м етою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі наведеного суд приходить висновку, що наявний арешт порушує права позивача, так як він не має можливості реалізувати свої права, як власника. Згідно ст. 3 ЦПК України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. На час розгляду справи виконавчих проваджень по відношенню до [PERSON] , померлого [INFO] та позивача, [PERSON] у відділі ДВС не перебувають, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливості скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивача в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі. Куруючись, ст.ст. 316, 317,319, ЦК України, 141, 258-259, 263-265, 353-354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved