Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

23.03.2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у 1975 році між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. У 1977 році від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] . У 2013 році, перебуваючи у шлюбі, за кошти Відповідача було придбано квартиру [ADDRESS] . За взаємною згодою квартира була зареєстрована за [PERSON] . У 2015 році Відповідач запропонувала Позивачу подарувати належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру їхній дочці, яка з 2000 року постійно проживала у Франції та має громадянство Європейського союзу. Позивач проти цього не заперечував, що підтверджується Договором-дарування від 31.01.2015 року. За позовною заявою [PERSON] шлюб між сторонами у 2016 році розірвано, що підтверджується відповідним судовим рішенням суду справа № 369/7962/16. З часу розірвання шлюбу [PERSON] та Відповідач продовжували проживати разом у квартирі [ADDRESS] , оскільки жоден з них не мав іншого житла. 09.07.2020 року Відповідач повернувшись до дому після роботи побачив, що його особисті речі знаходяться в загальному коридорі на поверсі, що підтверджується відповідним відео. До помешкання позивач потрапити не зміг, оскільки відповідач закрила двері із середини квартири. Після виклику поліції, позивачу було повідомлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.12.2019 року у справі № 369/9056/19 його було позбавлено права користування житлом та знято з місця реєстрації. З цього часу Позивач був змушений проживати у знайомих, а з 01.09.2020 у кімнаті гуртожитку, що була надана роботодавцем Київським національним університетом Тараса Шевченка. 05.11.2020 року заочне рішення суду було скасовано. 20.11.2020 року позивач звернувся до Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради із заявою про поновлення місця реєстрації. Місце реєстрації позивача було поновлено. 21.12.2020 року позивач прибув за адресою реєстрації свого місця проживання, однак відповідач відмовилася пускати його до квартири. 09.01.2021 року позивач двічі надсилав відповідачу пропозицію про врегулювання спору мирним шляхом. Під час судового засідання у справ № 369/9056/21 відповідач повідомила, що пропозицію отримала але не вважає, що позивач має право проживати у спільній квартирі. На підставі вище наведеного, позивач просив суд зобов`язати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати оренду житла у розмірі 13\~178 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 6000 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 20.04.2021 року відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. 20.05.2021 року відповідачем було зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому просила суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі та викликати в судове засідання та допитати в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 07.06.2021 року відповідачем через канцелярію суду зареєстровано клопотання про зупинення провадження у справі. 20.07.2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області зупинено провадження у справі № 369/3853/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 369/9056/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. 23.10.2021 року Постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.07.2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 11.01.2022 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказував, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У відповідності до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом на підставі поданих доказів встановлено, що позивач [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.11.2020 року вих. № 2760. З матеріалів справи також вбачається, що квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 31.01.2015 року Серії НАК 224095 посвідченого державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Михальчук Л.В. належить [PERSON] . Вказані обставини були визнані та не заперечувалась сторонами в судовому засіданні. Проте, позивачем у цій справі в якості відповідача зазначено [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 3 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 51\~ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що відповідач у справі є належним, клопотань в порядку ст.\~51\~ЦПК України не заявляв. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованим, оскільки позивач звернувся до неналежного відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed