Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 серпня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2038. Обґрунтовує позов тим, що з 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем. В шлюбі дітей не мають. Зазначає, що спільне життя не склалось, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння, стосунки суттєво погіршились, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Ухвалою суду від 07 червня 2022 року прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідач 10.06.2022 подав через електронну пошту суду заяву про визнання позову. Позивач, її представник позивача - адвокат Жидачик Т.М. у судове засідання не з`явились, на електронну пошту суду 07.07.2022 надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача і її адвоката, позов підтримують, просять такий задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, заявою просить розгляд справи проводити у його відсутності. \~У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, 16.08.2014 сторони зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2038 (а.с.5). Сторони в шлюбі дітей не маєть. З`ясовано, що сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття любові та поваги одне до одного. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини не суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., згідно з квитанції № 5891-3703-0553-5383 від 30 травня 2022 року. Тому суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 496,20 грн., а 50 відсотків судового збору стягнути з відповдіача на користь позивача. На підставі ст.ст.105, 109, 112 СК України,

Outcome: approved