Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської радипро позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є бабусею [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] є її рідною донькою. Вказує, що [PERSON] з 2019 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє піклування та уваги до дітей, не виконує своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей, не цікавиться станом їхнього здоров`я, фізичним розвитком та навчанням. За ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього дитини [PERSON] відповідач притягалась до адміністративної відповідальності року за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Разом з тим, її внуки проживають разом з нею та їхнім виховання займається вона. При цьому відповідач, хоч і зареєстрована з ними за однією адресою, однак фактично з дітьми не проживає та участі у їх вихованні не приймає. Таким чином, оскільки відповідач впродовж тривалого періоду ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не займається їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не надає синам доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальних норм моралі, не проявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, позивач просить позов задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] піклувальником неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з врахуванням індексації, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з врахуванням індексації, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2022, матеріали цивільної справи №607/210/22, надіслано Управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, для надання письмового висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також призначення їх піклувальником [PERSON] 03.05.2022 судом зареєстровано висновок органу опіки та піклування від 27.04.2022 № 388 щодо доцільності позбавлення батьківських прав, надісланий Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради. Протокольною ухвалою суду від 18.05.2022 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.06.2022, задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Ходюк К.М. задоволено та позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в частині позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , призначення [PERSON] піклувальником неповнолітніх [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] та стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з врахуванням індексації, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Ходюк К.М. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, а саме позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] втвердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно починаючи з 05.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлялась у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Мелех О.Р. в судовому засіданні не заперечила з приводу задоволення позовних вимог. Разом з тим, не підтримала висновок органу опіки та піклування в частині доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 223 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне: Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Тернопіль, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 21.12.1983 відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 19.09.2002 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00011243250 від 23.10.2012. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31.08.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, [PERSON] народився [INFO] в м. Тернопіль та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2015, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки і піклування Тернопільської міської ради, задоволено та позбавлено [PERSON] прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.03.2015, внесено виправлення в рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2015 у справі №607/14119/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки і піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, зазначивши у тексті мотивувальної частини рішення « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Згідно заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.09.2016, із [PERSON] стягнено в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05.07.2016 та до досягнення старшим із дітей повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 11.03.2021 Тернопільським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), [PERSON] 11.03.2021 зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] ». Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.08.2021, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Під час розгляду адміністративних матеріалів складених стосовно [PERSON] , суд прийшов до висновку про наявність в діях останньої ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітнього [PERSON] . Згідно довідки №2910/21 від 29.10.2021 виданої ТзОВ «СОВР-1», [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані: донька - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] ; зять - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з Характеристики [PERSON] , виданої Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 10 Тернопільської міської ради Тернопільської області 20.12.2021 №197, останній навчається у Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №10 (вечірня форма навчання) з 2020 року та є учнем 9 класу. За час навчання зарекомендував себе як учень із середнім рівнем знань. На уроках не завжди активний, мають місце запізнення на заняття. Мати, [PERSON] , участі у вихованні сина не бере. Бабуся, [PERSON] , завжди підтримує зв`язок з класним керівником, цікавиться його навчанням, бере активну участь у його вихованні. [PERSON] неконфліктний, спокійний, з однокласникам^ товариські стосунки не підтримує, коло спілкування - поза школою. Органом опіки і піклування суду надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 388 від 27.04.2022. Водночас враховуючи, що представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судовому засіданні не підтримав даний висновок в частині доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а також те, що позовні вимоги стосовно [PERSON] , [INFO] залишено судом без розгляду, суд не досліджує висновок органу опіки і піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 388 від 27.04.2022 в частині [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки і піклування суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 388 від 27.04.2022, орган опіки і піклування, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З висновку вбачається, що бабуся дітей, [PERSON] , на засіданні комісії повідомила, що мати дітей участі у вихованні сини не бере, матеріально не допомагає, не телефонує, не цікавиться навчанням та успішністю [PERSON] . Всі обов`язки щодо навчання та виховання дитини здійснює бабуся по матері [PERSON] . З неповнолітнім [PERSON] на засіданні комісії проведено бесіду, під час якої з`ясовано, що вихованням і навчанням хлопця займається бабуся. Мати проживає окремо, не цікавиться його навчанням, вихованням, матеріально не допомагає. Мати дитини, [PERSON] на засідання комісії не з`явилась та не повідомила причину своєї відсутності, хоча була належним чином повідомлена. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя,поважати дитину. Згідно частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Крім того, частиною другою статті 158 Сімейного кодексу України передбачено, що баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини. Встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] . Суд вважає, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами довела, що відповідач [PERSON] не проявляє материнської турботи та любові по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не приймає участі в навчально-виховному процесі. За таких підстав суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17. Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за його бажанням піклуватися про дитину. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Окрім цього, стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Частина 3 ст. 166 СК України визначає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що дитина [PERSON] , [INFO] перебуває на повному утриманні [PERSON] , при цьому відповідач [PERSON] участь його утриманні не приймає, суд вважає, що з [PERSON] мають стягуватись аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2618 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно починаючи з 05.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, а також забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а позивач звільнена судом від сплати судового збору за подання позовної заяви, тому з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі по 992,40 грн.

Outcome: approved