Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

23 липня 2021 року адвокат Замура Л.П. в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить здійснити поділ будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] та іншого майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння, земельної ділянки площею 0,15 га кадастровий номер 7422755100:04:001:0032 для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд, земельної ділянки площею 0,29 га кадастровий номер 7422755100:04:001:0033 для ведення особистого селянського господарства, визнати за нею право власності на 1/2 частину газової плити «Гофест», газового побутового котла «Термобар», твердопаливного котла «Кронас», виділити [PERSON] у власність майна на загальну суму 162 745 грн., а саме: трактор колісний Т-40А реєстраційний номер [NUMBER] , причіп 785А реєстраційний номер [NUMBER] , плуг двокорпусний, культиватор з боронами, пральну машину «LG», кольоровий телевізор «Самсунг», морозильну камеру «Снайге», спальний гарнітур, кутовий диван, кухонний гарнітур, м`який кухонний куток, шафу пенал, шафу-прихожу, виділити у власність [PERSON] майно на загальну суму 449 557 грн., а саме: легковий автомобіль «Оpel Combo» реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль ГАЗ-52, реєстраційний номер [NUMBER] , культиватор картопляний (онучник) 3-х рядний, гребінку сонечко 4 колісне, сажалку Bomot, обприскувач на 300 л, косарку роторну 1,35, однорядну картоплекопалку дискову, сівалку зернову 2,5, пральну машину «Канди», кольоровий телевізор «Самсунг», морозильну камеру «Днепр», стінку гостинну, диван книжку 2 шт., мойку високого тиску, компресор Forte FL 1,5 кВт, бензопили 2 шт., болгарки 2 шт., зварювальний апарат двофазний, стягнути з [PERSON] на її користь 286 803 грн. грошової компенсації за переотримане майно та судові витрати в розмірі 12 529 грн. 74 коп.. Позов мотивує тим, що 23.01.1993 року вона з [PERSON] уклала шлюб, який було розірвано рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2020 року. Під час шлюбу сторонами було збудовано та придбано майна на загальну суму 836 648 грн., на половину з якого претендує позивач, а саме в період часу 1993 - 2003 роки був збудований житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 79,2 кв.м. ринковою вартістю 299 937 грн., придбані транспортні засоби орієнтовною вартістю 355 633 грн. а саме: легковий автомобіль «Оpel Combo», автомобіль ГАЗ 52, трактор колісний Т-25А, трактор колісний Т-40АМ, причіп 785А (2ПТС-4), за спільні кошти подружжя було придбано вартісне сільськогосподарське обладнання, загальною вартістю 181078 грн., а саме культиватор картопляний, гребінка сонечко, плуг двокорпусний, культиватор з боронами, сажалка, оприскувач на 300 л., косарка роторна, картоплекопалка дискова, сівалка зернова. Також зазначає, що нею не досягнуто згоди щодо поділу побутового майна (меблів та побутової техніки) загальною вартістю 106100 грн.. Враховуючи, що вищевказане майно було придбано в шлюбі, судові витрати позивача, які належить стягнути з [PERSON] складають 12529 грн. 74 коп. з яких 4629,74 грн сплаченого судового збору, 5000 грн. витрат на правову допомогу та 2900 грн. за проведення експертизи з визначення вартості житлового будинку і експертного висновку вартості транспортних засобів. Ухвалою суду від 30.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 27.08.2021. За заявою представників сторін підготовче засідання було відкладено на 22.09.2021. 26.08.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій він просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки (моделі) Geely MR-7151A (CK) вартістю 39266,00 грн. та мотоцикл марки (моделі) Musstang MT150-5, вартістю 11883,00 грн., та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину вищевказаних транспортних засобів. В обґрунтування зустрічного позову вказує на те, що сторонами під час перебування в шлюбі за спільні кошти були придбані вищевказані транспортні засоби, а тому вони є об`єктами спільної сумісної власності і підлягають поділу в рівних частинах між сторонами. Крім того, заперечує позовні вимоги первісного позивача та вказує, що транспортні засоби та нерухоме майно, на частину яких претендує позивач за первісним позовом є особистою приватною власністю [PERSON] , нерухоме майно було набуте відповідачем за первісним позовом шляхом приватизації, а тому на нього не поширюється статус спільного сумісного майна в розумінні приписів СК України. Крім того, вказує, що позивачем за первісним позовом не надано доказів, що спірне майно є спільною сумісною власністю та було придбано за спільні кошти сторін. Також, посилаючись на ст.ст. 78 - 84 ЦПК України просив витребувати з Головного СЦ МВС України інформацію про зареєстровані транспортні засоби за [PERSON] та чи вони відчужувались у період з 02.12.2019 року. Ухвалою суду від 22.09.2021 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] , задоволено клопотання позивача за зустрічним позовом [PERSON] про витребування доказів, продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено до 22.10.2021. 22.10.2021 за клопотанням представника відповідача за первісним позовом підготовче засідання було відкладено до 08.11.2021. В підготовчому засіданні ухвалою суду від 08.11.2021 було частково задоволено заяву представника позивача за первісним позовом [PERSON] та забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірні житловий будинок, земельну ділянку кадастровий номер 7422755100:04:001:0032 та транспортні засоби. За клопотанням представника відповідача за первісним позовом в підготовчому судовому засіданні була оголошена перерва до 01.12.2021 року. За клопотанням представника позивача за первісним позовом адвоката Замури Л.П. підготовче засідання відкладено до 28.12.2021. В підготовче судове засідання, призначене на 28.12.2021 року з`явився представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом адвокат Кравченко В.В., інші учасники в судове засідання не з`явились, про час та місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли. Ухвалою суду від 28.12.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 14.01.2022 року. 30.12.2021 року до суду поштою надійшла позовна заява третьої особи [PERSON] до позивачів - відповідачів [PERSON] та [PERSON] .. Згідно дати, вказаної на поштовому відправленні, заява була направлена поштою на адресу суду 20.12.2021 року до закриття підготовчого провадження у справі. В позовній заяві третя особа [PERSON] просить визнати за ним право власності на автомобіль Geely MR-7151A (CK), 2008 року випуску. Посилається на те, що вказаним автомобілем він керував по довіреності, автомобіль був зареєстрований за [PERSON] .. В 2017 році [PERSON] прийняла рішення продати даний автомобіль та надала йому генеральну довіреність, він як довірена особа зняв автомобіль з постійної реєстрації для продажу, отримав тимчасові номери з терміном дії на три місяці та продовжив користуватися даним автомобілем у власних цілях та для власних потреб. 26 травня 2017 року був укладений договір купівлі продажу 7443/2017/472823 транспортного засобу через Територіальний сервісний центр МВС 7443 РСЦ МВС в Чернігові, продавцем виступила [PERSON] в особі [PERSON] , а покупцем - позивач за первісним позовом [PERSON] на його прохання, оскільки він не міг виступати у ролі представника продавця і покупця та підписувати одноосібно договір купівлі-продажу на свою користь. Частина коштів на придбання автомобіля були накопичені ним на депозитному рахунку, а частина під час роботи за офіційним працевлаштуванням та на підробітках. У зв`язку з поділом майна між відповідачами, ним було прийнято рішення про перереєстрацію автомобіля марки Geely MR-7551FA (CK), тип ТЗ легковий, 2008 року виписку VIN [NUMBER] , яким він користується з 2016 року. Перереєстрація автомобіля від [PERSON] до [PERSON] відбулась на підставі договору купівлі-продажу 7443/2021/2711775 транспортного засобу у м. Ніжин 31.07.2021 року Територіальним сервісним центром МВС 7443 РСЦ ТСЦ МВС Чернігівська область. Передачі грошових коштів при укладені договору між ним та матір`ю не проводилась. Ухвалою суду від 14.01.2022 суд повернувся до стадії підготовчого провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя; підготовче судове засідання призначено на 18 лютого 2022 року; залучено [PERSON] до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору; прийнято до провадження позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб. 08.02.2022 позивач за первісним позовом [PERSON] надала відзив на позовну заяву третьої особи [PERSON] , в якій вказує про визнання позову третьої особи в повному обсязі. Зазначає, що на придбання автомобіля кошти із спільного бюджету колишнього подружжя не витрачали. [PERSON] придбав автомобіль за власні кошти. Відповідач [PERSON] не приймав участі у придбанні автомобіля та при укладанні угоди присутнім не був. Ухвалою суду від 18.02.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду на 02 березня 2022 року. У зв`язку із введенням Указом Президента України № 64/2022 на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, розпорядженням Верховного суду від 08.03.2022 року №2/0/9-22 відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ Куликівського районного суду Чернігівської області. Справу було знято з розгляду. Розпорядженням голови Верховного суду від 04.05.2022 року №27/0/9-22 з 05 травня 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ. Справу призначено до судового розгляду на 02.06.2022 року. 02.06.2022 року судове засідання було відкладено за заявою представника відповідача за первісним позовом адвоката Кравченка В.В.. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат Замура Л.П., позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених в поданій ними позовній заяві. Позовні вимоги викладені в зустрічній позовній заяві [PERSON] не визнали повністю, позов третьої особи [PERSON] визн али та не заперечували проти його задоволення. Представник відповідача за первісним позовом Кравченко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом підтримав, позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] та третьої особи [PERSON] не визнав в повному обсязі. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі`під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно дост. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Аналогічні положення містила ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім`ю України 1969 року, який втратив чинність в 2004 році. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 71 СК України, спір про порядок поділу спільного сумісного майна подружжя може бути вирішений судом. Неподільне майно присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» №16 від 12.06.1998 р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Згідно пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Положення п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 р. № 11, визначає, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні врахувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч. 1ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналіз зазначених норм, які регулювали правовідносини на час придбання спірного майна, вказує на те, що придбане майно особами під час їх зареєстрованого шлюбу презюмується його належністю дружині та чоловікові в рівних частках, якщо інше не буде доведено в судовому порядку (ч.1 ст. 57 СК України). Тобто, у випадку наявності спору між подружжям щодо належності майна на праві особистої власності, придбаного під час шлюбу, тягар доведеності такого факту покладається на сторону, яка не визнає факту його належності подружжю. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1993 року. Шлюб між сторонами розірвано 18 лютого 2020 року на підставі рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2020 (т. 1 а.с. 19 - 21). Під час перебування в шлюбі, 25 червня 1999 року [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу придбали в рівних частинах у [PERSON] недобудований жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Готовність недобудованого будинку становила 16%. (а.с. 122, т. 2). Право власності на вказаний житловий будинок було зареєстроване за [PERSON] в цілому 23.07.2013 року на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER] виданого Куликівським районним управлінням юстиції Чернігівської області (а.с. 53, 181, 182 т. 1). Крім того, 19.04.2013 року за [PERSON] в цілому було зареєстроване право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7422755100:04:001:0032, площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого Реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області від 26.04.2013 року та на земельну ділянку кадастровий номер 7422755100:04:001:0033 площею 0,029 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого Реєстраційною службою Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області від 26.04.2013. Обидві земельні ділянки знаходяться за адресою [ADDRESS] (а.с. 52 - 54, 183 - 185 т.1). Рішенням Куликівської селищної ради другої сесії сьомого скликання від 20 листопада 2015 року [ADDRESS] Чернігівської області перейменовано на [ADDRESS]. Відповідно до наданого позивачем за первісним позовом [PERSON] звіту про незалежну оцінку, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 22.06.2021 становить 299937,00 грн (двісті дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім гривень) без ПДВ, в тому числі вартість Ѕ частини 149968,50 грн. (сто сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень 50 коп.) (а.с. 23-37, т.1). Згідно наданого відповідачем за первісним позовом [PERSON] звіту про оцінку об`єкта житлової нерухомості, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 17.08.2021 року становить 375 279 грн. 00 коп. (а.с. 211 т. 1) Різниця вартості спірного будинку у наданих сторонами звітах сягає 75 342 грн. З наданих суду копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та машин (т. 1 а.с. 93 - 97, 200) вбачається, що за відповідачем за первісним позовом [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: - 27.12.2003 року автомобіль вантажний марки ГАЗ-52, номер шасі [NUMBER] , рік випуску 1984, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; - 04.01.2006 року трактор колісний марки Т-25А, заводський номер [NUMBER] , рік випуску 1986 (свідоцтво про реєстрацію машини [NUMBER] ), який був в подальшому 28.07.2020 перереєстрований на відповідача за первісним позовом [PERSON] з видачею нового свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] ; - 03.11.2009 року трактор колісний марки Т-40АМ, заводський номер [NUMBER] , рік випуску 1986 (свідоцтво про реєстрацію машини серії [NUMBER] ), який був в подальшому 07.08.2020 року перереєстрований на відповідача за первісним позовом [PERSON] з видачею нового свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] ; - 23.04.2013 року причіп марки 785А, заводський номер [NUMBER] , рік випуску 1983, який був в подальшому 07.08.2020 року перереєстрований на відповідача за первісним позовом [PERSON] з видачею нового свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] ; - 11.07.2020 року автомобіль легковий марки Opel моделі Combo номер шасі (кузова) [NUMBER] , рік випуску 2009, реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; Згідно наданого стороною позивача за первісним позовом експертного висновку про вартість об`єкта оцінки, зробленого 22.06.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 141/19 виданий Фондом державного майна України 19.02.2019), орієнтовна вартість вищевказаних транспортних засобів становить: автомобіля ГАЗ-52 - 25 015,00 грн; трактора колісного Т-25А - 103 442,00 грн.; трактора колісного Т-40АМ - 76 698,00 грн.; причепу 28 086,00; автомобіля Opel Combo - 122 392,00 грн.. В той же час, відповідно до наданого стороною відповідача за первісним позовом звітів про оцінку транспортних засобів зроблених 12.08.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертно-правовий центр «ПРАВЕКС» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 709/20 виданий Фондом державного майна України 07.08.2020), вартість спірних транспортних засобів становить: автомобіля ГАЗ-52 - 22741,00 грн; трактора колісного Т-25А - 55285,00 грн.; трактора колісного Т-40АМ - 44421,00 грн.; причепу 28 086,00; автомобіля Opel Combo - 92944,00 грн. Різниця вартості вищевказаних спірних транспортних засобів за наданими сторонами оцінками (звітами) становить 123 628 грн.. Підстави для визнання наданих сторонами суду висновків (звітів) про вартість майна недопустимими або неналежними доказами у суду відсутні. З клопотанням про призначення у справі експертизи для визначення ринкової вартості спірного майна сторони не звертались. 03.09.2014 року позивачем за первісним позовом [PERSON] в період шлюбу з відповідачем [PERSON] було придбано у ТОВ «ПІВДЕННА ТОРГОВА КОМПАНІЯ» мотоцикл MUSSTANG MT150-5, 2013 року випуску, VIN-код: [NUMBER] . Вказаний транспортний засіб був зареєстрований за первісним позивачем [PERSON] 19.11.2014 року. Також, 26.09.2017 року позивач за первісним позовом [PERSON] в період шлюбу з відповідачем за первісним позовом [PERSON] , придбала на підставі договору купівлі - продажу транспортного засобу № 7443/2017/472823 у [PERSON] , яка діяла в особі [PERSON] на підставі довіреності, транспортний засіб марки Geely MR-7151A номер кузова [NUMBER] , вартість транспортного засобу - 82276,45 грн. (т. 2 а.с. 87) В подальшому 31.07.2021, тобто після розірвання шлюбу з відповідачем за первісним позовом, [PERSON] продала вищевказаний автомобіль Geely MR-7151A [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу 7443/2021/2711775 оформлений та підписаний сторонами в Територіальному сервісному центрі МВС 7444 РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] транспортний засіб GEELY, модель MR-7151A, 2008 року випуску, колір білий VIN [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Ціна транспортного засобу - [NUMBER] (т. 2 а.с. 92). З повідомлення Головного сервісного центру МВС №31/17016 від 08.10.2021 вбачається, що згідно з наявною станом на 07.10.2021 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів інформацією за [PERSON] , [INFO] зареєстрований на праві власності мотоцикл MUSSTANG MT150-5, тип ТЗ-мотоцикл-А, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , об`єм двигуна - 150 куб.см, дата державної реєстрації ТЗ за [PERSON] - 19.11.2014, документи-підстави для реєстрації ТЗ за [PERSON] : довідка-рахунок ВІА №591418 від 03.09.2014, видана ТОВ «ПІВДЕННА ТОРГОВА КОМПАНІЯ» ВМД №500060001/2013/026986 від 04.07.2013, видана Дніпровською регіональною митницею; у період з 02.12.2019 по теперішній час [PERSON] , [INFO] був відчужений автомобіль GEELY MR-7151A, тип ТЗ - легковий седан-В, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , об`єм двигуна - 1498 куб. см, був зареєстрований на праві власності за [PERSON] . З 26.05.2017 по 31.07.2021. На підставі договору купівлі-продажу №7443/2021/2711775 від 31.07.2021, укладеного в ТСЦ №7443 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернігівській області, зазначений автомобіль [PERSON] був відчужений і 31.07.2021 його було зареєстровано за номерним знаком [NUMBER] на ім`я нового власника [PERSON] , [INFO] . Вартість купівлі-продажу автомобіля - 48000,00 грн., дана інформація також підтверджується листом про розгляд адвокатського запиту №31/1367аз від 06.09.2021 (т. 2 а.с.1-2, 12). Вирішуючи первісний та зустрічні позови, суд на підставі наданих сторонами доказів вважає доведеним, що під час перебування в шлюбі з 23.01.1993 до моменту розірвання шлюбу 18.02.2020 сторонами [PERSON] та [PERSON] було придбане наступне майно: 25.06.1999 року сторонами придбано недобудований будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , та відповідно до ст. 120 ЗК України (в редакції, що діяла на час придбання будинку) земельну ділянку кадастровий номер 7422755100:04:001:0032, площею 0,15 га для обслуговування будинку, на які в подальшому 23.07.2013 та 19.04.2013 відповідно [PERSON] оформив право власності в цілому. Згідно з інформацією в реєстраційних документах на транспортні засоби, 27.12.2003 року сторони придбали автомобіль ГАЗ 52. Також, упродовж 2006 - 2013 року під час шлюбу сторони придбали трактор колісний марки Т-25А, трактор колісний марки Т-40АМ, причіп марки 785А, які після розірвання шлюбу упродовж липня - серпня 2020 відповідач переоформив на своє ім`я та отримав нові свідоцтва про реєстрацію. 03.09.2014 року сторонами було придбано мотоцикл MUSSTANG MT150-5, який був зареєстрований за [PERSON] .. Також, під час шлюбу первісний позивач [PERSON] 26.05.2017 року придбала автомобіль марки GEELY MR-7151A у [PERSON] , який в подальшому 31.07.2021 після розірвання шлюбу з первісним відповідачем відчужила [PERSON] .. Враховуючи положення ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, суд приходить до висновку, що вищевказане нерухоме майно та транспортні засоби придбані сторонами в шлюбі є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] .. За таких обставин вимоги первісного позивача про визнання за сторонами права власності за кожним на 1/2 частину спірного будинку та земельної ділянки площею 0,15 га кадастровий номер 7422755100:04:001:0032 підлягають задоволенню. Вирішуючи іншу частину позовних вимог первісного позивача, в тому числі про розподіл майна та стягнення коштів з відповідача за первісним позовом за переотримане майно, суд приходить до наступних висновків. Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладається саме на цю сторону (ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. (ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України). Сторонами не надано належних та допустимих доказів часу, джерел придбання та наявності у сторін іншого майна, таких як меблі, побутова техніка, сільськогосподарське обладнання про поділ якого ставить питання [PERSON] в первісному позові. Також, стороною первісного позивача суду не надано доказів, які б вказували на джерела та підстави набуття права власності [PERSON] 26.04.2013 року земельної ділянки кадастровий номер 7422755100:04:001:0033 площею 0,029 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно положень ст. 116 ЗК України (в редакції яка діяла на момент набуття права власності [PERSON] на дану земельну ділянку) набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення могла відбуватися лише на підставі приватизації, а тому відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, вказана земельна ділянка є особистою власністю [PERSON] .. Також не є об`єктом права спільної сумісної власності сторін [PERSON] та [PERSON] автомобіль Opel моделі Combo, номер шасі (кузова) [NUMBER] , оскільки згідно реєстраційних документів даний автомобіль було зареєстровано за первісним відповідачем [PERSON] 11.07.2020 року, тобто після розірвання шлюбу між сторонами [PERSON] та [PERSON] .. Інших доказів, які б свідчили, що вказаний автомобіль було придбано первісним відповідачем саме під час перебування сторін в шлюбі, суду не надано. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Сторонами [PERSON] та [PERSON] суду надані висновки про вартість майна, а саме: спірного будинку, автомобіля ГАЗ 52, трактора колісного Т-25А, трактора колісного Т-40 АМ, причепа тракторного 785А (2ПТС-4), які були проведені сертифікованими оцінювачами, однак вартість майна в даних висновках різниться. Сторони не скористались правом на визначення оцінки майна, що підлягає поділу, шляхом проведення експертного дослідження, тому вартість пред`явленого до поділу майна, який позивач за первісним позовом визначив у позові, на час ухвалення рішення залишилася непогодженою. За таких обставин, за відсутності визначеної (погодженої) сторонами оцінки спірного майна, суд позбавлений можливості провести його розподіл відповідно до часток сторін, які є рівними, з присудженням сторонам того чи іншого майна з урахуванням його вартості, або присудження компенсації вартості частки майна. Тому, у зв`язку з неможливістю здійснити поділ вищевказаного майна із забезпеченням рівності часток сторін, суд вважає, що в задоволенні первісного позову в цій частині слід відмовити. Оскільки первісний позивач не ставить вимогу в первісному позові про визнання вищевказаного майна спільною сумісною власністю та про його поділ, суд позбавлений вирішити питання про розподіл майна та визнання за сторонами права власності на частину майна в ідеальних частках, які є рівними, оскільки це буде порушувати принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений статтями 13, 81 ЦПК України. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання сумісною власністю подружжя автомобіля марки GEELY MR-7151А та мотоцикла MUSTANG MT150-5, поділ спільного сумісного майна подружжя, стягнення з [PERSON] грошової компенсації 1/2 частини вартості спільного сумісного майна подружжя та позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вищевказаний автомобіль GEELY MR-7151А суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2014 року під час перебування в шлюбі з первісним відповідачем, позивач за первісним позовом [PERSON] придбала у ТОВ «ПІВДЕННА ТОРГОВА КОМПАНІЯ» мотоцикл MUSSTANG MT150-5, 2013 року випуску, та зареєструвала його на своє ім`я. Відповідно до висновку про вартість майна доданого до звіту №12/08/021-6, про оцінку КТЗ, мотоцикл MUSTANG MT150-5,2013 р.в., VIN [NUMBER] , реєстр № [NUMBER] ринкова вартість мотоцикла станом на 12.08.2021 року становить 11883,00 грн. (а.с. 228 - 230, т.1). Також, 26.09.2017 року позивач за первісним позовом [PERSON] придбала у [PERSON] , яка діяла в особі [PERSON] на підставі довіреності, транспортний засіб марки Geely MR-7151A, вартість транспортного засобу - 82276,45 грн. згідно договору купівлі - продажу транспортного засобу № 7443/2017/472823 (т. 2 а.с. 87) Пунктом 2 цього договору визначено, що передача транспортного засобу від продавця до покупця була здійснена після повної оплати вартості майна. Згідно пояснень, наданих в судовому засіданні позивачем за первісним позовом та третьою особою, в подальшому даним транспортним засобом користувався третя особа [PERSON] який є сином сторін за первісним та зустрічним позовами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що договір купівлі продажу № 7443/2017/472823 був вчинений [PERSON] в інтересах сім`ї, а тому автомобіль Geely MR-7151A є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 61 СК України. Доводи третьої особи та первісного позивача, як і показання допитаного судом свідка [PERSON] , в частині того, що вказаний автомобіль було придбано [PERSON] за власні кошти та у власних інтересах, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки покупцем спірного автомобіля згідно Договору № 7443/2017/472823 вказаний саме первісний позивач [PERSON] .. Сторони не звертались з вимогою про визнання даного договору або договору № 7443/2021/2711775 купівлі продажу транспортного засобу між [PERSON] та [PERSON] від 31.07.2021 року удаваними відповідно до ст. 235 ЦК України або недійсними. Крім того, враховуючи, що [PERSON] мав особисті кошти на придбання автомобіля, як про це вказує він особисто, а також первісний позивач та свідок [PERSON] , а тому міг самостійно укласти договір купівлю продажу даного автомобіля з [PERSON] проте цього не зробив з невідомих суду причин. За таких обставин, судом достовірно встановлено, що мотоцикл MUSTANG MT150-5 та автомобіль Geely MR-7151A були придбані сторонами під час шлюбу та є об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] .. 31.07.2021, тобто після розірвання шлюбу з відповідачем за первісним позовом, [PERSON] продала автомобіль Geely MR-7151A [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу 7443/2021/2711775 оформлений та підписаний сторонами в Територіальному сервісному центрі МВС 7444 РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області (т. 2 а.с. 92). Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 Сімейного Кодексу України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За твердженням позивача за зустрічним позовом, він не давав згоди на продаж спільного майна, а саме автомобіля Geely MR-7151A. Доказів на спростування даного твердження [PERSON] , стороною відповідача за зустрічним позовом суду не надано. Згідно висновку про вартість майна, що міститься у звіті №12/08/021-7 про оцінку КТЗ, легковий автомобіль GEELY MR-7151А (CК), 2008 р.в.,VIN [NUMBER] , реєстр № [NUMBER] ринкова вартість автомобіля станом на 12.08.2021 становить 39226,00 грн. (а.с. 225-227, т.1). Вказана у звіті вартість автомобіля стороною первісного позивача не заперечувалась. Отже, вартість 1/2 частини автомобіля GEELY MR-7151А (CК) становить 19613,00. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , та з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню компенсація вартості 1/2 частини автомобіля GEELY MR-7151А (CК), в сумі 19613,00 грн.. Розглядаючи позовні вимоги третьої особи [PERSON] , про визнання за ним права власності на автомобіль GEELY MR-7151А (CК), суд приходить до наступного. Як було встановлено судом, вищевказаний автомобіль [PERSON] придбав 31 липня 2021 року на підставі договору купівлі - продажу № 7443/2021/2711775 оформлений та підписаний сторонами в Територіальному сервісному центрі МВС 7444 РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області (т. 2 а.с. 92). Даний договір є чинним, не скасований. Питання про визнання даного договору недійсним ніким не порушувалось, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] належить на праві власності автомобіль GEELY MR-7151А (CК), 2008 р.в., VIN [NUMBER] , та позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки її до розгляду. Позивачем за первісним позовом були понесені судові витрати на сплату судового збору про подання позовної заяви в сумі 4629 грн. 74 коп. та заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн. Крім того, первісний позивач ставить питання про відшкодування судових витрат на оцінку майна в сумі 2900 грн. та на професійну правову допомогу в сумі 5000 грн.. Відповідачем за первісним позовом були понесені судові витрати в сумі 908, 00 грн. за сплату судового збору та 16800,00 грн. витрат на професійну допомогу. Третьою особою були понесені судові витрати в сумі 908, 00 грн. за сплату судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Згідно положень ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 статті 137 ЦПК України). Згідно з правилами пункту 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пунктів 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial