Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на її утримання як доньки, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що на її утримання з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення нею повноліття, до [INFO] . На даний час позивачка повнолітня, 01.09.2021 року її зараховано на навчання до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Кропивницький професійний ліцей сфери послуг і торгівлі" на денну форму навчання за професією "Перукар (перукар-модельєр)". Термін навчання з 01.09.2021 року по 15.02.2023 року. Позивач вважає, що батько має нести половину витрат на період навчання, тому просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на її утримання до закінчення нею навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів до 15.02.2023 року. Ухвалою судді від 19.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 13.09.2022 року від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини другої статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. У відповідності до частини п`ятої ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої доньки (позивачки) [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення нею повноліття, до [INFO] (а.с. 7). Повнолітня [PERSON] навчається у Державному закладі професійної (професійно-технічної) освіти "Кропивницькому професійному ліцеї сфери послуг і торгівлі" на денній формі навчання за професією "Перукар (перукар-модельєр)"(а.с. 6). Відповідно до довідки № 42 від 05.05.2022 року, яка видана матері позивачки [PERSON] , [INFO] , виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області до складу її сім`ї входить: чоловік [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). [PERSON] зазначила, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою дитину, тобто її, до досягнення нею 23 років. Відповідно до вимог частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до частини першої статті 198 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у статті 183 цього Кодексу. Частиною першою та другою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог частини першої статті 184 СК України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи те, що [PERSON] навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, тому немає змоги влаштуватися на роботу, вона потребує матеріальної допомоги. Враховуючи те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Суд зазначає, що частиною другою статті 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, тому може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання, суд вважає необхідним, позов задовольнити та стягнути з відповідача, на користь позивача аліменти на її утримання до закінчення навчання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.05.2022 року і до закінчення позивачкою навчання до 15.02.2023 року, але не більше як до досягнення нею 23 років. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання, у спростування зазначеного позивачем суду не надано. Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі у розмірі 992,40 грн, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved