Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати договір іпотеки, укладений між акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк») та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 28 листопада 2007 року, які є іпотекодавцями та майновим поручителем [PERSON] за кредитним договором № 014/7086/82/65022, припиненим з 23 червня 2012 року, зняти заборону відчуження на квартиру [ADDRESS] , а також стягнути із відповідача на свою користь понесені судові витрати. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що на 27 листопада 2007 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/7086/82/65022, за умовами якого боржник зобов`язаний повернути кредиторові кредит в розмірі - 81 600 доларів США, виданий у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на строк до 27 листопада 2017 року та сплатити проценти за користування в розмірі 12,95% та виконати інші мови, передбачені Договором. В забезпечення вимог виконання вищезазначеного кредитного договору 28 листопада 2007 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] , що належила позивачу, [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Броварської міської ради Київської області від 07 грудня 1998 року. Позивач єдиний іпотекодавець та поручитель [PERSON] за кредитним договором № 014/7086/82/65022. [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . Позивач необізнана щодо відкриття спадщини після смерті [PERSON] та оформлення спадкоємцями спадкових прав. АТ «Райффайзен Банк» не звертався до позивача як іпотекодавця щодо отримання її згоди на заміну боржника за вказаним кредитним договором. У позовній заяві позивач посилалась на положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), у частині першій статті 598 якого визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно із статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом статей 1218, 1219 ЦК України, зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язане з його особою, а тому входять до складу спадщини, яка залишилась після смерті. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Порука або застава, згідно з положеннями статті 523 ЦК України, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року цивільну справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного провадження. 10 листопада 2020 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким представник відповідача АТ «Райффайзен Банк» просив відмовити у задоволені позову про визнання договору поруки припиненим визнання договору іпотеки припиненим та зняття заборони на відчуження предмету іпотеки у повному обсязі. Відповідно до кредитного договору № 014/7086/82/65022 від 27 листопада 2007 року АТ «Райффайзен Банк» надано [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 81 600 доларів США строком до 27 листопада 2017 року зі сплатою 12.95% річних, а позичальник [PERSON] зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Сторонами при укладанні кредитного договору погоджено, що зобов`язання позичальника не є нерозривно пов`язаними з його особою і дія договору припиняється повним погашенням кредитної заборгованості. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/7086/82/65022 від 27 листопада 2007 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 28 листопада 2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] . Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 даного Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Положення даної статті, такої підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника або смерть іпотекодавця не містить. Оскільки зобов`язання за кредитним договором № 014/7086/82/65022 від 27 листопада 2007 року не виконані, договір іпотеки не може бути визнаним припиненим. АТ «Райффайзен Банк» дізнався про смерть боржника [PERSON] та іпотекодержателів [PERSON] та [PERSON] з позовної заяви. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Райффайзен Банк» - адвокат Дьоміна Н.Ю. позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві, просила відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (найменування банку загальними зборами акціонерів змінено на АТ «Райффайзен Банк»)та [PERSON] на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування укладено кредитний договір № 014/7086/82/65022. Кредит в розмірі - 81 600 доларів США, виданий у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на строк до 27 листопада 2017 року. Пунктом 1.4 вищезазначеного кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати кредитору плату у вигляді процентів за процентною ставкою 12,95% річних та виконати інші мови, передбачені договором. Згідно з пунктом 8.5 кредитного договору, сторони погодили, що зобов`язання позичальника не є нерозривно пов`язаними з особою позичальником та можуть бути виконані як самим позичальником, так і будь-якою третьою особою (у тому числі спадкоємцями позичальника). Пунктом 9.1 кредитного договору передбачено, що він діє до повного погашення кредитної заборгованості. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, 28 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т., зареєстрований у реєстрі № 6757. Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору іпотеки у забезпечення виконання всіх вимог іпотекодержателя до іпотекодавця за кредитним договором № 014/7086/82/65022 від 27 листопада 2007 року, іпотекодавці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80.5 кв. м, житловою площею 37.5 кв.м, яка належить іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Броварської міської ради 07 грудня 1998 року згідно з розпорядженням № 2198 від 07 грудня 1998 року, зареєстрованого в Броварському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 1-11067. Згідно з умовами пункту 1.1. вказаного іпотечного договору, іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок іпотечного майна. Пунктом 4.1.9. договору іпотеки передбачено зобов`язання іпотекодавців негайно повідомляти іпотекодержателя про зміну документів, що стосуються предмету іпотеки. Параграфом 6 договору іпотеки передбачено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у пункті 6.2. зазначено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов`язання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання боргового зобов`язання, який зазначено у кредитному договорі якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме, при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів, комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій). На запит суду Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направив копії актових записів про смерть та витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, якими підтверджуються факти смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до актового запису про смерть № 567 від 12 червня 2018 року, складеного Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00029986699 від 18 березня 2021 року [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до актового запису про смерть № 823 від 29 липня 2019 року, складеного Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00029986771 від 18 березня 2021 року [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 18 від 25 червня 2012 року, складеного виконавчим комітетом Моложавської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 00029986562 від 18 березня 2021 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до витребованих судом спадкових справ до майна померлих, наданих Броварською міською державною нотаріальною Конторою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), а також Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, довідки № 67467618 відносно померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа відкрита під № 21/2018 та довідки № 67467564 відносно померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа відкрита під № 21/2020 приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Лисогором О.А. Згідно з Інформаційною довідкою № 67467695 відносно померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа відкрита під № 77/2017 Городнянською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області. Заявляючи вимогу про припинення іпотеки, позивач посилається на ту обставину, що вона залишилася єдиним іпотекодавцем та поручителем [PERSON] за кредитним договором № 014/7086/82/65022, інші іпотекодавці та боржник померли. Їй невідомо чи відкривалась спадкова справа та чи приймалась спадщина після смерті [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 278829944 від 08 жовтня 2021 року, [PERSON] є власником квартири, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 28 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т., зареєстрованого у реєстрі за № 6757. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 21/2018 до майна [PERSON] , [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини за законом за її померлим чоловіком - [PERSON] . Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Броварської міської ради вих. № 1-1/25358 від 02 жовтня 2018 року [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрованим за місцем проживання станом на день смерті за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] . До спадкового майна померлого [PERSON] входить зокрема 1/3 частки квартири за номером [ADDRESS] . Діти померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. Приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лисогором О.А. 13 квітня 2019 року посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 21/2020 до майна [PERSON] , [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до органів нотаріату із заявою про видачу свідоцтва про спадщину, яку вона прийняла після смерті її доньки [PERSON] , яка померла [INFO] , про що Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис № 823, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Факт прийняття спадщини підтверджується реєстрацією та проживанням разом з померлою за однією адресою з [INFO] по день смерті. Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий Офіс» Броварської міської ради Київської області вих № 1-1/24514 від 19 листопада 2019 року [PERSON] була зареєстрована за місцем проживання станом на 28 липня 2019 року за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] . До спадкового майна померлої [PERSON] входить зокрема 1/3 частки квартири за номером [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] видано приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лисогором О.А. 13 листопада 2020 року. Таким чином, трикімнатна квартира, загальною площею 80,5 кв. м, житловою площею 37,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується також відомостями з реєстру права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання». Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статей 1218, 1219 ЦК України, зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою, до складу спадщини входять усі права та обов`язки. Що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Положеннями статті 611 ЦК України передбачено настання правових наслідків у разі порушення зобов`язання, відповідно до умов договору або за законом. За правилами статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до положень статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Положеннями статті 593 ЦК України передбачені підстави припинення права застави, згідно з якими право застави припиняється: припиненням зобов`язання, забезпеченого заставою; втратою предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізацією предмета застави; набуттям заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. На підставі статті 589 ЦК України у разі невиконання обов`язків, забезпечених заставою, заставодержатель отримує право звернення стягнення на предмет застави. Видом застави, за статтею 575 ЦК України, є іпотека. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника. Як зазначено у частині п`ятій статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Умови та підстави припинення іпотеки передбачені у спеціальному Законі України «Про іпотеку». Статтею 17 цього Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Отже, такої підстави припинення іпотеки, як смерть боржника за основним зобов`язанням , законом не передбачено. З матеріалів справи встановлено, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 014/7086/82/65022 від 27 листопада 2007 рокуборжником [PERSON] не виконані. Частиною першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Укладаючи договір застави (іпотеки, заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)). Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення. Звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки суд дійшов висновку, що вимоги позивача [PERSON] про припинення договору іпотеки є необґрунтованими, то вимога про зняття заборони відчуження на квартиру, що є предметом іпотеки, не підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed