Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

08 липня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась заявник із вищевказаною заявою окремого провадження, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] , [INFO] , в м. Маріуполь Донецької області. В обґрунтування своєї заяви заявник послалась на те, що встановлення юридичного факту в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації факту смерті її чоловіка та отримання на підтвердження цього в органах ДРАЦС відповідного свідоцтва про смерть, оскільки здійснити реєстрацію означеного акту цивільного стану в позасудовому порядку немає можливості через відсутність у заявника необхідних документів, отримати які в умовах військових дій не було можливості, а наразі територія м.\~Маріуполь є тимчасово окупованою. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2022 року заяву окремого провадження прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до судового розгляду з повідомленням учасників справи. В судовому засідання заявниця вимоги своєї заяви підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з викладених у заяві підстав та обставин, пояснивши суду, що в ніч з 16 на 17 березня 2022 року вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] внаслідок бойових дій у м. Маріуполі переховувалась у підвалі буд. [ADDRESS] , де приблизно на початку другої години ночі помітила, що її чоловік перестав дихати, знизилась температура його тіла. За життя чоловік мав проблеми зі здоров`ям у вигляді порушення нормального кров`яного тиску. За таких обставин заявник покликала інших своїх родичів, якими було констатовано смерть чоловіка заявника. Вранці заявник звернулась до місцевих правоохоронних органів з метою вирішення питання щодо поховання та документального оформлення смерті чоловіка, однак через військові дії та велику кількість загиблих отримала відмову у вчиненні таких дій та рекомендацію здійснити поховання власними силами, що заявник і зробила поховавши свого чоловіка за допомогою родичів та сусідів на місцевому цвинтарі поруч із могилою сестри, надгробних пам`ятників та хрестів не встановлювалось з огляду на умови поховання. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. За таких обставин суд у відповідності до ст.ст.10, 211, 223, 294, 317 ЦПК України вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи за наведеної явки учасників розгляду справи. Вислухавши заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що заявник є дружиною громадянина України [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями паспортів та копією свідоцтва про укладення шлюбу. З 24 лютого 2022 року на східних та південних територіях України, в тому числі і на території м.\~Маріуполь Донецької області, відбуваються бойові дії між військами України (з одного боку) та військами Російської Федерації, невизнаних утворень ЛДНР (з іншого боку), що є загальновідомим фактом, а отже у відповідності до ст.82 ч.3 ЦПК України не потребує доказування. 17 березня 2022 року приблизно о 01 годині 20 хвилин під час переховування від артилерійських обстрілів заявника та її чоловіка у підвалі будинку [ADDRESS] настала смерть [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, враховуючи відсутність можливості в умовах воєнний дій здійснити належне документальне оформлення смерті чоловіка заявника, проведення огляду трупа лікарем, а також відсутність можливості провести повний ритуал поховання, тіло [PERSON] , [INFO] , наступного дня після його смерті було поховано заявником, її родичами та сусідами на місцевому цвинтарі в могилі [PERSON] , яка є родичкою заявника. Викладені обставини підтверджуються копіями складених сусідами заявника письмових актів про смерть особи, а також поясненнями заявника. Після виїзду з м. Маріуполь Донецької області заявник 10 червня 2022 року звернулась до заінтересованої особи у справі з метою здійснення державної реєстрації факту смерті свого чоловіка, однак отримала письмову відмову, мотивовану відсутністю у заявника документів, передбачених підзаконними нормативно-правовими актами, необхідними для реєстрації смерті особи. Викладене підтверджується копією листа Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі ВДРАЦС ПСМУМЮ (м.\~Дніпро). Правовідносини з приводу встановлення факту, що має юридичне значення, факту смерті особи на тимчасово окупованій території України врегульовані положеннями Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29 червня 2022 року, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 (далі Перелік), Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (далі Правила). Так, згідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ст.293 ч.2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Нормою ст.315 ЦПК України закріплено перелік таких юридичних фактів, що підлягають встановленню в порядку окремого провадження, де серед іншого зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а також положень Переліку тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасово окупованою територією визнається і територія м. Маріуполь Донецької області. За змістом ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Глави 5 Розділу ІІІ Правил державна реєстрація смерті в позасудовому порядку проводиться за заявою родичів померлого органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Даним медичним документом є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о); фельдшерська довідка\~про смерть\~(форма\~№106-1/о); або лікарське свідоцтво про перинатальну смерть. Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Зі змісту норм ст.17 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану», Глави 5 Розділу ІІІ Правил слідує, що за відсутності документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Нормою ст.3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. За змістом ст.ст.13, 89, 294 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення. Правова позиція суду та прийняте на її підставі рішення ґрунтуються на тому, що згідно норм Конституції України та наведених положень законів забезпечення можливості реалізації та захист прав, свобод та інтересів громадян є одним із головних обов`язків держави, виконання якого не може бути вибірковим. Отже, держава повинна захищати та сприяти реалізації законних прав, свобод та інтересів всіх своїх громадян, в тому числі права на проведення державної реєстрації актів цивільного стану як офіційного визнання і підтвердження державою фактів, з якими пов`язується подальше виникнення в громадян та реалізація ними певних цивільних прав і обов`язків. Стосовно даної цивільної справи, то правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для реалізації, є право заявника, як громадянки України та дружини, на державну реєстрацію смерті свого чоловіка, що, в свою чергу, є підставою для реалізації заявником інших своїх прав, пов`язаних зі смертю чоловіка, зокрема права на спадкування після чоловіка, отримання допомоги на його поховання тощо. Натомість, реалізація вказаних прав в позасудовому порядку наразі неможлива з об`єктивних причин відсутності у заявник документів, передбачених чинним законодавством України, які посвідчують факт смерті особи і дозволяють здійснити державну реєстрацію смерті особи відповідним територіальним органом ДРАЦС України. При цьому з огляду на обставини, за яких сталася смерть чоловіка заявника (тривання бойових дій, неможливість належного функціонування за таких умов органів влади, а отже і отримання від них відповідних документів), у заявника була відсутня як на той час (момент смерті та поховання чоловіка), так і на теперішній можливість отримати такі документи і надати їх заінтересованій особі у справі для здійснення державної реєстрації смерті особи в позасудовому порядку. Разом з тим, означена відсутність документів у заявника сама по собі не може бути безумовною підставою для відмови судом у задоволенні заяви про встановлення факту смерті особи, оскільки визначений законом, зокрема п.1 Главою 5\~Розділу ІІІ\~Правил, перелік документів, на підставі яких територіальним органом ДРАЦС України підтверджується факт смерті особи та здійснюється подальша його державна реєстрація, є вичерпним джерелом доказів лише для такого територіального органу ДРАЦС України, а не для суду, оскільки суд при розгляді і вирішенні цивільних справ використовує ширше коло джерел та засобів доказування, що вбачається зі змісту ст.ст.76, 82, 89 ЦПК України. Отже,

Outcome: approved