Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

30.12.2021 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною. Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] ( [INFO] ), яка є інвалідом І групи «А» з дитинства та має вади здоров`я, потребує постійного стороннього догляду, інвалідність якої, відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії ААВ № 518506 встановлена безстроково. У зв`язку з чим, до досягнення повноліття [PERSON] ( [INFO] ), заявник отримувала державну соціальну допомогу, як на дитину-інваліда. Однак, наразі для того, щоб отримувати вище вказану допомогу необхідно визнати її недієздатною та призначити їй опікуна. З огляду на викладене, заявник звернулася до суду та просить суд визнати [PERSON] ( [INFO] ) недієздатною та призначити [PERSON] її опікуном. 24.01.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. 30.03.2022 ухвалою суду призначено у справі судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (65006, м. Одеса, вул. \~Академіка \~Воробйова, \~9) та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 03.05.2022 до суду від представника заявника надійшли заяви про залучення [PERSON] до участі у справі в якості заінтересованої особи та про збільшення вимог, у якій він просить суд залучити до участі у справі у якості заінтересованої особи [PERSON] та призначити його також опікуном [PERSON] ( [INFO] ). 22.07.2022 ухвалою суду залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи [PERSON] та прийнято заву про збільшення вимог до розгляду. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви про визнання фізичної особи недієздатною, з огляду на наступне. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Цивільне законодавство, визначаючи фізичну особу як учасника цивільних правовідносин, виходить з наявності у фізичної особи цивільної правоздатності та дієздатності (ст.ст. \~24, \~25, 30 ЦК України). Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і не може обмежуватись. Цивільна дієздатність фізичної особи це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності регламентується законодавством відповідно до віку фізичної особи, який є юридичним фактом цивільного права. Обсяг дієздатності може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною лише на підставі рішення суду, у порядку, встановленому ЦПК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 16.12.2003 серія [NUMBER] , 01.12.2003 у м. Одеса народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , а батьком [PERSON] . Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.11.2021 Серія 12 ААВ № 518506 [PERSON] ( [INFO] ) є інвалідом І групи «А» з дитинства, інвалідність якої є безстроковою. Як вбачається із наданого до суду висновка лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 01.12.2021 № 61 [PERSON] ( [INFO] ) має обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку та постійно потребує стороннього догляду. Даний висновок є безстроковим. Відповідно до виписки із рішення ВКК № 1 [PERSON] ( [INFO] ) поставлено діагноз: 1 кв. «Д», І А гр., важка розумова відсталість резідуально органічного генезу, основний тип олігофренічного дефекту. Порушення функції тазових органів. Висновок: потребує памперси 4 шт на 1 день (120 на місяць). Згідно з епікризом від 29.11.2021 № 2864 з історії хвороби № 3266 [PERSON] ( [INFO] ) постановлено діагноз: важка розумова відсталість резідуально органічного генезу, основний тип олігофренічного дефекту. F=72.0, супутній діагноз: ДЦП, спастичний тетрапарез. Симптоматична епілепсія. Системне недорозвинення мови важкого ступеня (відсутність мови). Відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 01.06.2022 № 214, складеного КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради [PERSON] ( [INFO] ) страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Важкої розумової відсталості резидуально-органічного генезу» (що відповідає дігностичним критеріям рубрики F=72.08 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) та за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд дослідивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що [PERSON] ( [INFO] ) унаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим на підставі ст. 39 ЦК України підлягає визнанню недієздатною. Отже, вимоги заявниці у цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № \~34/166/131/88 (далі -Правила). Згідно зі ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. 23.06.2022 до суду від органу опіки та піклування ПРА ОМР надійшло подання про призначення [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) опікунами над [PERSON] ( [INFO] ). Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що заявник просить суд призначити опікунами [PERSON] ( [INFO] ) [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), які є батьками [PERSON] . При вирішенні питання щодо призначення опікунів, суд враховує, що [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) є батьками [PERSON] ( [INFO] ), проживають разом з нею, згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради», КНП\~«Міський психічний диспансер» ОМР, КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» ООР» на обліках не значяться, до кримінальної відповідальності не притягувалися, незнятої чи непогашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання ними обов`язків опікунів над їх дочкою. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви та призначення батьків [PERSON] її опікунами строком на два роки. Приписами ст. 294 ЦПК України врегульовано порядок розгляду справ окремого провадження, згідно з частиною 7 якої при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави (ч.\~2\~ст.\~299 ЦПК України).

Outcome: approved