Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

14.02.2022 року позивачі звернулася до суду з позовом до Малиновського районного суду м. Одеси, у якому просили суд: стягнути з [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] - мати, на користь [PERSON] 212 812 грн. 50 коп.; стягнути з [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] - мати, на користь [PERSON] , грошові кошти у розмірі 212 812 грн. 50 коп.; стягнути з [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] - мати, грошові кошти у розмірі 212 812 грн. 50 коп. ; стягнути з [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] - мати, на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 212 812 грн. 50 коп. та стягнути з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам на користь [PERSON] та [PERSON] , судовий збір в сумі 8 512 грн. 50 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі послались на те, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] [INFO] [PERSON] , на момент смерті, зареєстрованого шлюбу не мав та був батьком чотирьох дітей: [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] . Згідно позовної заяви, батько позивачів [PERSON] , працював лікарем в «Міській клінічній інфекційній лікарні» Одеської міської ради, захворів на СОVID-19 та [INFO] помер від ускладнень коронавірусу. 05 жовтня 2021 року, під час видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, при особистому спілкуванні позивачів з [PERSON] та [PERSON] , їм стало відомо, що вони отримали одноразову допомогу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. № 498. 07 жовтня 2021 року, представник позивачів звернувся з адвокатським запитом до директора комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради, з проханням надати інформацію, з яких причин позивачів, як членів сім`ї не було проінформовано про призначення розслідування смерті медичного працівника - [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , про його результати, та не було надано акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася), за встановленою формою та надати примірники акта розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії за встановленою формою, стосовно їх батька [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . 08 жовтня 2021 року, директор комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради, у відповідь на адвокатський запит повідомила, що при прийомі на роботу на посаду лікаря-анестезіолога [PERSON] , в п. 10 Особової картки працівника «Ступінь родинного зв`язку (склад сім`ї) вказано трьох осіб: дружину - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи відсутність інформації про інших родичів, при розслідуванні гострого професійного захворювання до розслідування були залучені відомі особи, які отримали Акт форми Н-1. Відповідно до акту розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 17 лютого 2021 р., та призвело до смертельного наслідку [INFO]. у комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради від 26 березня 2021 року, висновок комісії - на підставі довідки Державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» щодо епідеміологічного обстеження випадку гострої респіраторної інфекції СОVID-19, спричиненою короновірусом SARS-СoV-2, відповідно Карти епідеміологічного обстеження вогнища інфекційного захворювання, висновку Медичного клінічного центру професійного здоров`я ДП «Український науково-дослідний інститут медицини транспорту МОЗ України», причин і обставин та матеріалів розслідування гострого професійного захворювання, що призвело до настання смертельного наслідку комісія дійшла висновку, що виникнення гострого професійного захворювання у лікаря- анестезіолога 10 боксованого відділення комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради, [PERSON] , підпадає під дію абз. 15 п. 52 до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Укпаїни від 17 квітня 2019 р. №337, визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. 30 листопада 2021 року, представник позивачів звернувся в інтересах [PERSON] та [PERSON] до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, з заявами на отримання одноразової допомоги, відповідно до постанови КМУ №498 від 17 червня 2020 р. 03 грудня 2021 року, заступник начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області Кіркіна О., повідомила наступне: 07.04.2021 року до Управління звернулися особи, від яких прийнято заяви про призначення одноразової допомоги утриманцям померлого лікаря - анестезіолога КНП «Міської клінічної інфекційної лікарні» [PERSON] з усіма необхідними документами. Управлінням було видано наказ «Про призначення страхових виплат (членам сім`ї, батькам та утриманцям померлого)» від 14.04.2021 №92 щодо призначення одноразової допомоги утриманцям померлого [PERSON] в рівних частинах (на підставі наданих заяв та відповідних документів). Відповідно до наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України «Про фінансування витрат робочих органів виконавчої дирекції Фонду» від 07.05.2021 №218-ОД було проведено фінансування Управління на виконання Постанови №498 та для здійснення своєчасного фінансування витрат. На підставі наказу Управління «Про фінансування витрат на забезпечення виконання статутних напрямів діяльності Фонду» від 07.05.2021 року №118 здійснено страхову виплату в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року особам, які мали на це право (згідно з прийнятими заявами від 07.04.2021 року) в рівних частинах. Враховуючи вищезазначене, станом на сьогоднішній день, в управлінні відсутні правові підстави щодо надання одноразової допомоги у пропорційно визначеній частині від загальної суми страхової виплати [PERSON] та [PERSON] , передбаченої п. 3 Порядку. Медичний працівник [PERSON] помер [INFO] , тому відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», був установлений у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень. Виплата проводилась в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та складала 2270 грн. х 750= 1 702 500 грн. 00 коп. (один мільйон сімсот дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок). Таким чином, право на отримання одноразової допомоги згідно Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СoV-2, та визначення їх розмірів, затвердженого Постановою КМУ від 17 червня 2020 р. № 498, після смерті [PERSON] , мали наступні особи: мати померлого [PERSON] , [PERSON] (яка померла [INFO] ); син померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] ; син померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] ; донька померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] ; син померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] . Страхова виплата, передбачена пунктом 3 Порядку, призначається і виплачується органами Фонду одноразово, в рівних частинах особам, які мають право на виплату, та повинна була бути виплаченою в такому порядку: сину померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] , в сумі 425 625 гри. 00 коп. (чотириста двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 00 копійок), що складає % від загальної суми виплати; сину померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] в сумі 425 625 грн. 00 коп. (чотириста двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 00 копійок), що складає % від загальної суми виплати; доньці померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] в сумі 425 625 грн. 00 коп. (чотириста двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 00 копійок), що складає % від загальної суми виплати; сину померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] в сумі 425 625 грн. 00 коп. (чотириста двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 00 копійок), що складає % від загальної суми виплати. Але фактично було виплачено: доньці померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] в сумі 851 250 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят одну тисячу двісті п`ятдесят гривень 00 копійок), що складає 1/2 від загальної суми виплати; сину померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] в сумі 851 250 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят одну тисячу двісті п`ятдесят гривень 00 копійок), що складає 1/2 від загальної суми виплати. Таким чином, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області було надмірно сплачено одноразову допомогу: доньці померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] в розмірі 425 625 грн. 00 коп. (чотириста двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 00 копійок), сину померлого [PERSON] , [PERSON] [INFO] в розмірі 425 625 грн. 00 коп. (чотириста двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 00 копійок). Враховуючи все вищевикладене, позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 04.04.2022 року представник [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 06.04.2022 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області надала до суду пояснення по справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.04.2022 року судом витребувано в Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області завірені належним чином копії Наказу «Про призначення страхових виплат (членам сім`ї, батькам та утриманцям померлого)» від 14.04.2021 року №92, щодо призначення одноразової допомоги утриманцям померлого [PERSON] , Наказу «Про фінансування витрат на забезпечення виконання статутних напрямів діяльності Фонду» від 07.05.2021 року №118 та інших документів на підставі яких, здійснювалась страхова виплата членам сім`ї померлого [PERSON] відповідно до Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, та визначення їх розмірів. 16.04.2022 року на виконання ухвали від 06.04.2022 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області надало суду завірені належним чином копії Наказу «Про призначення страхових виплат (членам сім`ї, батькам та утриманцям померлого)» від 14.04.2021 року №92, щодо призначення одноразової допомоги утриманцям померлого [PERSON] , Наказу «Про фінансування витрат на забезпечення виконання статутних напрямів діяльності Фонду» від 07.05.2021 року №118 та інших документів на підставі яких, здійснювалась страхова виплата членам сім`ї померлого [PERSON] відповідно до Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, та визначення їх розмірів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2022 року відзив представника [PERSON] - [PERSON] , що поданий до суду 04.04.2022 року залишено без розгляду; клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів від 11.05.2022 року та 12.05.2022 року залишено без задоволення. 14.06.2022 року представник [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 20.04.2022 року представник позивачів подав до суду відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги повністю. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено проведення судового розгляду по суті. 21.06.2022 року подав до суду відповідь на відзив [PERSON] на позовну заяву, у якому просив задовольнити позовні вимоги повністю. 12.07.2022 року представник [PERSON] - [PERSON] подала до суду письмові пояснення, у яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивачів у судове засідання з`явився та просив позовні вимоги задовольнити повністю. Представник законного представника [PERSON] - [PERSON] у судове засідання з`явилася, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Законний представник [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно, у своєму відзиві представник [PERSON] просила суд розглядати справу без особистої участі [PERSON] та у задоволенні позовних вимог відмовити посністю. Представник третьої особи в судове засідання з`явився, позовні вимоги позивачів просив розглянути на розсуд суду. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1959 року (ратифіковано Україною 17.07.1997 року) визначено, що кожен, чиї права, свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, [INFO] помер батько сторін - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане Одеським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Піденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис 3608, серії [NUMBER] . Судом встановлено, що [PERSON] мав чотирьох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №300, серії [NUMBER] та свідоцтвом про встановлення батьківства, що видане відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис 39, серії № 1-ЖД №106914; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №299, серії [NUMBER] та свідоцтвом про встановлення батьківства, що видане відділом реєстрації актів громадського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис 38, серії № 1-ЖД №106913; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №841, серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №566, серії [NUMBER] . Судом встановлено, батько сторін [PERSON] , працював лікарем в «Міській клінічній інфекційній лікарні» Одеської міської ради, захворів на СОVID-19 та [INFO] помер від ускладнень коронавірусу. Відповідно до акту розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 17 лютого 2021 р., та призвело до смертельного наслідку [INFO]. у комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради від 26 березня 2021 року, висновок комісії - на підставі довідки Державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» щодо епідеміологічного обстеження випадку гострої респіраторної інфекції СОVID-19, спричиненою короновірусом SARS-СoV-2, відповідно Карти епідеміологічного обстеження вогнища інфекційного захворювання, висновку Медичного клінічного центру професійного здоров`я ДП «Український науково-дослідний інститут медицини транспорту МОЗ України», причин і обставин та матеріалів розслідування гострого професійного захворювання, що призвело до настання смертельного наслідку комісія дійшла висновку, що виникнення гострого професійного захворювання у лікаря - анестезіолога 10 боксованого відділення комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради, [PERSON] , підпадає під дію абз. 15 п. 52 до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. №337, визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Судом встановлено, що при прийомі на роботу на посаду лікаря-анестезіолога [PERSON] , в п. 10 Особової картки працівника «Ступінь родинного зв`язку (склад сім`ї) вказано трьох осіб: дружину - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи відсутність інформації про інших родичів, при розслідуванні гострого професійного захворювання до розслідування були залучені відомі особи, які отримали Акт форми Н-1. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] його старшим дітям - позивачам виповнилось 18 років, вони вже більше ніж 13 років мешкали за межами України, а саме, у Швейцарськії Конфедерації, м. Берн. Разом з батьком не проживали з 2003 року, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2005 року. Після розлучення з матір`ю позивачів [PERSON] в 2005 р., [PERSON] мешкав разом з [PERSON] , з якою згодом народилась спільна дитина - син [PERSON] , 2009 р.н. Судом встановлено, що після цього останні роки перед смертю проживав разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу, з родичів була, також, мати його [PERSON] , яка померла [INFO] . Стосовно зазначення представником позивачів, що лише 05 жовтня 2021 року, під час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, при особистому спілкуванні позивачів з [PERSON] та [PERSON] , їм стало відомо, що останні отримали одноразову допомогу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. N 498, не відповідає дійсності, оскільки 23 серпня 2021 року [PERSON] мала листування про вказані виплати з адвокатом позивачів [PERSON] що підтверджується скрін-шотами листування за вказану дату в месенджері «Вайбер», з тексту якої вбачається, що представник цікавився отриманням цих виплат. Судом встановлено, що страхові виплати, передбачені Порядком здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою короновірусом SARS-СoV-2, та визначення їх розмірів призначаються і виплачуються управліннями виконавчої дирекції Фонду в областях, м. Києві або їх відділеннями протягом одного місяця з дня виникнення права на такі виплати за зверненням медичного працівника за зареєстрованим місцем проживання / перебування. Право на отримання страхової виплати настає з дня прийняття органом Фонду заяви та документів, визначених абзацами п`ятим - одинадцятим цього пункту. Тобто, знаючи про свої права ще влітку 2021 року, позивачі в порушення місячного терміну, звернулись з заявами про призначення грошової допомоги через свого представника з пропуском строку в декілька місяців. Отже, померлий [PERSON] працював лікарем вКНП «Міська клінічна інфекційна лікарня», захворів під час виконання професійних обов`язків гострою респіраторною хворобою, COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та помер [INFO] . Судом встановлено, що Актом розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 17.02.2021 р. та призвело до смертельного наслідку 20.03.2021р. у КНП «Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради від 26.03.2021р. встановлено, що виникнення гострого професійного захворювання у лікаря-анестезіолога [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. № 498 «Деякі питання надання страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS- CoV-2», та Порядком здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 та визначення їх розмірів, передбачена виплата одноразової допомоги. Так, разі смерті медичного працівника, що настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, членам сім`ї, батькам, утриманцям померлого медичного працівника проводиться виплата в розмірі 750- кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року. Члени сім`ї та батьки померлого медичного працівника визначаються відповідно до Сімейного кодексу України. Утриманцями померлого медичного працівника, які мають право на виплату, відповідно до нього Порядку є: діти, на утримання яких померлий медичний працівник виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого медичного працівника, але мають на це право відповідно до законодавства. У разі відсутності документів, що підтверджують належність до складу сім`ї померлого медичного працівника або перебування на його утриманні, статус члена сім`ї або факт утримання встановлюється в судовому порядку. Відповідно до Порядку, такі виплати виплачують, зокрема, утриманцям (це діти, на утримання яких померлий медичний працівник виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти) та членам сім`ї та батькам померлого медичного працівника, що визначаються відповідно до Сімейного кодексу України. У першому реченні пункту 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 по справі № 1-8/99 зазначено наступне. Стосовно поняття «член сім`ї» Конституційний суд України виходить з об`єктивної відмінності його змісту залежно від галузі законодавства. Отже, Конституційний Суд України відсилає до тієї чи іншої галузі чинного законодавства України, в якій там чи іншим чином використовується це поняття. Здійснивши аналіз численних нормативних актів, щодо визначення статусу членів сімей та утриманців, саме у розумінні порядку та права отримання останніми страхових виплат через смерть працівника через інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, можна дійти такого висновку. Із змісту диспозиції частини 6 статті 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року, вбачається наступне. У разі настання обставин, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, під час дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, медичний працівник, смерть якого настала внаслідок інфікування коронавірусною хворобою COVID-19, прирівнюється за своїм статусом до військовослужбовця, який проходив військову службу, смерть якого настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Члени сім`ї такого працівника, його батьки та утриманці користуються усіма правами та гарантіями, передбаченими законодавством України для членів сім`ї, батьків та утриманців військовослужбовців, які проходили військову службу та смерть яких настала внаслідок поранення, контузіїї, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби з урахуванням положень цього Закону. При цьому, Фондом соціального страхування Україні 09.07.2020 р. також надано роз`яснення, що за Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» держава забезпечує страхові заплати медичним працівникам державних і комунальних закладів охорони здоров`я: у разі встановлення групи інвалідності протягом 1 (одного) календарного року, що настала внаслідок захворювання коронавірусною хворобою (COVID-19), за умови, що таке захворювання пов`язане з виконанням професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження - залежно за встановленої працівнику групи інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності, але не менше, ніж 300-кратному розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року: у 2020 році - 630 600 гривень. Виплата призначається і виплачується працівникові протягом одного місяця з дня виникнення права на страхову виплату; у разі смерті працівника - у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року: у 2020 році -1 576 500 гривень. Страхова виплата призначається і виплачується разово та в рівних частинах членам сім`ї, батькам та утриманцям померлого працівника протягом одного місяця з дня виникнення права на страхову виплату. Члени сім`ї та батьки померлого працівника визначаються відповідно до Сімейного кодексу України. Частина 6 статті 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року, закону є бланкетною тому, що вона відсилає до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року, ст. 9 якого передбачає, що грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Стосовно посилань представника позивачів на те, що вони також є утриманцями померлого, оскільки він мав аліментні зобов`язання, суд зазначає наступне, такі зобов`язання, згідно до рішення Київського районного суду від 22.04.2005 р., померлий [PERSON] мав лише до [INFO], яке припинилось за рік до смерті, та інших зобов`язань, зокрема, утримання повнолітніх дітей які продовжують навчання, [PERSON] не мав, та позивачами не надається жодного доказу про невиконання вказаного рішення, що передбачене ст.81 ЦПК України, згідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, щодо встановлення та доказування статусу утриманців, порядок передбачає, що у разі відсутності документів, що підтверджують належність до складу сім`ї померлого медичного працівника або перебування на його утриманні, статус члена сім`ї або факт утримання встановлюється в судовому порядку. Зазначених документів, в тому числі рішення суду, позивачі до позову не надавали. Згідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. При цьому, згідно до ст.6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що на час смерті батька позивачі були повнолітніми та не проживали з ним 17 років. При цьому, дитина, яка проживає окремо, може бути лише членом такої сім`ї, у складі котрої знаходяться не один, а обоє рідних їй батьків. Із змісту наявного в матеріалах справи рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2005 року по справі № 2-3129/2005, яке набрало законної сили 15 вересня 2005 року, судом встановлено, що позивачі по справі: [PERSON] і [PERSON] , народились [INFO] , у [PERSON] та [PERSON] , котрі спільно проживали та вели спільне господарство в період з 03 жовтня 2001 року по 03 грудня 2003 року, після чого ця сім`я фактично розпалася. Із змісту письмової відповіді директора комунального некомерційного підприємства Міська клінічна інфекційна лікарня» Одеської міської ради С.Я. Лаврюкової від 08 жовтня 2021 року №01- А 763 вбачається, що на момент смерті у лікаря [PERSON] вже була нова сім`я, у складі якої були співмешканка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] і донька [PERSON] , [INFO] . Таким чином, із сукупності наведених доказів вбачається, що позивачі по справі [PERSON] [PERSON] членами цієї нової сім`ї [PERSON] ніколи не були і на момент смерті лікаря [PERSON] не були тому, що в її складі знаходився лише один з батьків, а саме батько, тобто лікар [PERSON] , а його співмешканка [PERSON] не є рідною матір`ю позивачів, крім того, на час смерті батька сини вже були повнолітніми та багато років не проживали з ним разом, проживали за межами України. Суд звертає увагу сторін, що іншими нормативними актами, в яких розглядається питання поняття «члени сім`ї», наприклад, порядком забезпечення громадян доступним житлом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2009 р., передбачено, що державна підтримка надається громадянам та членам їх сімей із розрахунку 21 кв. метр загальної площі житла на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. При цьому, відповідно до абзацу 4 пункту 2 Порядку, члени сім`ї громадянина - чоловік (дружина), батьки, діти, у тому числі усиновлені, баба, дід, що зареєстровані за місцем реєстрації громадянина. Отже, при визначенні складу сім`ї для розрахунку розміру державної підтримки для громадян, враховуються всі члені сім`ї, що мають однакове фактичне місце проживання/перебування в порядку закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», в такому разі місце проживання членів сім`ї визначається за місцем їх реєстрації. При цьому, позивачі не надали суду докази того, що вони на час смерті проживали та/або були зареєстровані разом з батьком. Також, суд зазначає, що Порядком здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів встановлено, що страхова виплата, передбачена пунктом 3 цього, призначається і виплачується органами Фонду разово, в рівних частинах особам, які мають право на виплату, протягом одного місяця з дня виникнення права на одноразову допомогу. Право на одноразову допомогу виникає з дня прийняття органом Фонду заяви (заяв) та документів, визначених пунктом 7 цього Порядку. Якщо судом розглядається питання призначення одноразової допомоги, орган Фонду призначає таку допомогу після набрання судовим рішенням законної сили. Якщо після виплати одноразової допомоги за її отриманням звертаються інші особи, які мають на це право, питання розподілу одноразової допомоги вирішується ними за домовленістю з особами, які отримали таку допомогу, або у судовому порядку. Суд звертає увагу сторін, що позивачами був поданий позов не про розподіл одноразової допомоги а про стягенння грошових коштів, та в позові, всупереч ст. 175 ЦПК України, не зазначивши норму закону, яка дає підстави захистити інтереси позивача саме у спосіб стягнення грошових коштів. Але, застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Суд вважає, що позов також підлягає залишенню без задоволення через обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав, що самостійною підставою для відмови в позові. Аналогічна правова позиція вказана в Постанові КГС ВС від 7 квітня 2021 р. у справі № 924/199/20, постанова Касаційного цивільного суду від 10.02.2021р. № 61-17966св19. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Згідно ст. 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них

Outcome: dismissed