Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

1. Стислий виклад заяви. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту його постійного, безвиїзного, проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (проголошення Незалежності України) та 13 листопада 1991 року (набрання чинності Закону України «Про громадянство України»). Обґрунтовуючи заявлені вимоги, вказав, що він народився [INFO] в селі Гулівка Ковельського району Волинської області; навчався в Озерянській восьмирічній школі села Озерно Ковельського району, яку закінчив у 1981 році; в 1984 році отримав військовий квиток, був призваний курсантом для проходження військової строкової служби у в/ч [NUMBER], прийняв військову присягу; 30.11.1985 нагороджений відзнакою «Отличник СА»; у 1988 році проходив навчанні збори у в/ч [NUMBER]. Зазначив, що з 1965 року його безперервним місцем проживання є село Гулівка Ковельського району, з дня свого народження і по сьогоднішній день він не виїжджав за межі України та не змінював адреси свого проживання. Втративши паспорта радянського зразка, він своєчасно не оформив паспорт громадянина України. Встановлення юридичного факту йому потрібно для отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з чим він звернувся з заявою до Ковельського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, однак отримав відмову, йому було роз`яснено правила отримання (підтвердження) громадянства, та те, що в його випадку потрібно звернутися до суду для підтвердження юридичного факту. У зв`язку із вищенаведеним він змушений звернутися до суду із відповідною заявою. 2. Стислий виклад позиції учасників провадження. 2.1. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити. Суду повідомив, що з моменту народження постійно проживає на території України, а саме в селі Гулівка Ковельського району. Там він народився, навчався, після проходження служби в армії пішов працювати в колгосп. Був одружений, однак розлучився. Проживав в селі Гулівка разом з матір`ю, після смерті матері проживає один. Вважає, що має право на отримання паспорта громадянина України, адже постійно проживав на території України. На момент проголошення Незалежності України і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство» проживав у Гулівці, працював у колгоспі. 2.3 Представник заінтересованої особи - Ковельського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області подав до суду письмові пояснення, а також в судовому засіданні зазначив, що згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС у Волинській області [PERSON] значиться зареєстрованим з 28.02.1992 по теперішній час у селі Гулівка Ковельського району Волинської області. Відомості щодо місця реєстрації станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991 року відсутні. Зазначив, що за базами даних УДМС України у Волинській області інформація щодо документування [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон відсутня, з питань набуття громадянства України останній не звертався. Вважав, що перешкоди у задоволенні заявлених [PERSON] вимог не вбачаються. 3. Рух справи в суді. Заява про встановлення факту, що має юридичне значення надійшла до суду 11.05.2022. 16.05.2022 відкрито провадження у справі з викликом учасників судового розгляду, судове засідання призначено на 14.06.2022, у зв`язку з неявкою свідка відкладено на 28.07.2022. 4. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.12.1965 Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області, [PERSON] народився [INFO] в селі Гулівка Ковельського району Волинської області. [PERSON] навчався в Озернянській восьмирічній школі села Озерно Ковельського району Волинської області, закінчив її в 1981 році, що підтверджується Свідоцтвом про восьмирічну освіту серії [NUMBER] . Після закінчення школи [PERSON] навчався в Луківському середньому професійно-технічному училищі №2, був членом профспілки училища, що підтверджується Обліковою карткою члена профспілки, членський квиток №02077521 від 27.03.1984 року. Відповідно до військового білету серії [NUMBER], виданого 16.05.1984 [PERSON] , [INFO] , в 1984 році був призваний курсантом для проходження військової строкової служби у в/ч [NUMBER], прийняв військову присягу; 30.11.1985 нагороджений відзнакою «Отличник СА»; у 1988 році проходив навчанні збори у в/ч [NUMBER]. Трудова книжка колгоспника [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] містить записи про місце роботи останнього за період з 12.07.1986 по 07.03.2022 безперервно: - 12.07.1986 заявник прийнятий в члени колгоспу «Комуніст» Ковельського району Волинської області; - 16.09.1992 прийнятий в члени КСП «Золотий колос» у зв`язку з реорганізацією колгоспу; - 07.03.2000 виведений із членів КСП «Золотий колос» у зв`язку з реорганізацією підприємства. За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області [PERSON] , [INFO] , з 28.02.1992 по даний час значиться зареєстрованим в селі Гулівка Ковельського району Волинської області. Згідно з довідкою Форма №1 за заявою [PERSON] 21.02.1992 останньому видано паспорт громадянина колишнього [NUMBER] у зв`язку із втратою паспорта. Відповідно до інформації завідувача сектору з питань громадянства Управління ДМС у Волинській області, [PERSON] , [INFO] , згідно обліків відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання значиться по паспорту [NUMBER] , виданого 21.02.1992 Ковельським РВУ МВС України у Волинській області за адресою: село Гулівка Ковельського району Волинської області з 28.02.1992. З питань набуття громадянства України чи документування паспортом громадянина України зазначена особа не зверталася. 5. Норми права, які застосував суд, висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Суд, дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення учасників провадження, покази свідків,дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з огляду на таке. Згідно із частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 29 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України)місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006) у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункту 1постанови від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У листі Верховного суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку частини другої статті 256ЦПК(стаття 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 256 ЦПК (стаття 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до частини першої статті 3Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали на Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 9Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття перша цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 № 215. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. КЦС ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц). Рішення суду про встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, необхідне для отримання паспорта громадянина України в Ковельському відділі ДМС України у Волинській області. Так, судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що [PERSON] народився [INFO] в селі Гулівка Ковельського району Волинської області, в 1981 році закінчив Озернянську восьмирічну школу, після чого навчався в Луківському професійно-технічному училищі №2, в 1984 році був призваний для проходження військової строкової служби, після служби безперервно з 1986 по 2000 рік працював в колгоспі (с. Гулівка Ковельського району). З 28.02.1992 по даний час зареєстрований в селі Гулівка Ковельського району Волинської області. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 14.06.2022 підтвердив факт постійного проживання [PERSON] (його односельця) з народження і по даний час на території України, а саме в селі Гулівка Ковельського району Волинської області. Вказав, що він з [PERSON] проживають по сусідству, товаришують. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 28.07.2022 повідомив, що знає [PERSON] з дитинства. Вони навчались в одній школі, товаришували, навіть створили сім`ї в один день, підтримують товариські і сусідські відносини на даний час. Вказав, що [PERSON] з народження постійно проживав в селі Гулівка Ковельського району, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Йому відомо, що в цей період він працював в колгоспі на фермі і нікуди не виїжджав. Об`єктивних підстав ставити під сумнів показання свідків у суду немає, оскільки вони попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за статтями 384, 385 КК України. З представлених суду письмових доказів, показань допитаних в судовому засіданні свідків, які об`єктивно узгоджуються між собою та подіями, які були зазначені заявником у його заяві і підтверджені в судовому засіданні, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24 серпня 1991 року, тому заява останнього підлягає задоволенню. 6. Розподіл судових витрат. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (пункт 7 статті 294 ЦПК України). Тому судові витрати у дані справі слід залишити за заявником.

Outcome: approved