Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

28.10.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить виділити в натурі господарські будівлі та споруди, а саме: літню кухню літера Б-1, сараї літери В, Г, М, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.07.2003 позивач є власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами розташованих за вказаною адресою, а іншими співвласниками є відповідачі по справі, які не допускають [PERSON] до житлового будинку, тому останній вимушений проживати з 1995 року в літній кухні. Між сторонами, як співвласниками цього майна, виникають суперечки та непорозуміння з приводу користування, утримання та збереження даного нерухомого майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із спільного володіння не досягнуто, що унеможливлює подальше співіснування без виділення належної позивачу частки і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 25.11.2021 відкрито загальне позовне провадження (а.с. 35). 22.12.2021 через канцелярію суду від відповідачів надійшла заява про визнання частини позовних вимог, в якій зазначили, що є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також 1/6 частина вказаного будинку належить [PERSON] . На даний час між позивачем та відповідачами не досягнуто згоди про добровільний розподіл сараю літера М. Відповідачі визнають позовні вимоги щодо виділу в натурі зі спільної часткової власності [PERSON] частини господарських будівель та споруд в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна, а саме літню кухню літера Б, сарай літера В, сарай літера Г (а.с. 48-50). На підтвердження зазначених обставин відповідачами до відзиву додано відповідні докази (а.с. 51-68). Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленка О.О. від 29.12.2021 цивільну справу прийнято до свого провадження (а.с. 73). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечує проти виділу позивачу в натурі зі спільної часткової власності літньої кухні літера Б, сараїв літери В, Г, однак заперечує щодо виділу сараю літера М. Третя особа [PERSON] підтримав позицію відповідача [PERSON] та зазначив, що будь-яких перешкод позивачу у користуванні спірним будинком не чинить. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково згідно заяви від 21.12.2021 (а.с. 94). Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/3 частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . До будинку належать: літня кухня Б-1, хлів В-1, хлів Г-1, літня кухня Д-1, хлів Ж-1, хлів Е-1, льох п/п, вбиральня у-1, паркан 1 (а.с. 7, 8). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належить 1/3 частина вищевказаного житлового будинку, а також по 1/6 частині належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 57, 58, 61, 62, 63). [PERSON] укладав 09.03.2015, 10.03.2016, 11.03.2017, 13.03.2018, 05.03.2020, 03.03.2021 з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» договори страхування майна та тварин, що належать громадянам, а саме кухні Б-1, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 13, 14, 15, 16, 17). Згідно довідки виданої Великорацьким старостинським округом Радомишльської міської ради Радомишльського району від 05.07.2021 №552, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , назва об`єкта «Літня кухня», Б-1 з 19.05.1995 по даний час (а.с. 19, 20). Позивач звертався до відповідачів із проханням щодо укладення добровільної угоди щодо поділу спірного будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 21, 22, 23, 24). Інші надані позивачем в якості доказів документи, які були досліджені в судовому засіданні, суд не бере до уваги по причині невідповідності останніх вимогам належності доказів, жодної доказової інформації в даній справі ці документи не мають. У\~статті 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За приписами\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій\~статті 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Частиною третьою\~статті 358 ЦК України\~встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою-другою\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні\~статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. На час звернення до суду з позовом про виділ частки в натурі домоволодіння по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). Звернувшись з позовними вимогами до [PERSON] , [PERSON] , позивач не залучив до участі у справі іншого співвідповідача [PERSON] , не зважаючи на те, що він був обізнаний про те, що останній є співвласником спірного будинку та судом позивачу було запропоновано залучити його до участі у справі в якості співвідповідача. Крім того, позивач [PERSON] був присутній 02.02.2022 в підготовчому засіданні, де головуючим було роз`яснено права та обов`язки сторін визначені ЦПК України, однак, позивач не скористався своїм право на подачу до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача. З огляду на встановлені судом обставини та наведені вище норми права, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, що не позбавляє позивача можливості звернутися до суду з новим позовом, визначивши правильний склад осіб.

Outcome: dismissed