Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

У січні 2022 року представник позивача [PERSON] від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. Головою колгоспного двору відповідно до свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] , виданого Носівським виконкомом міської Ради депутатів 11 листопада 1969 року, була [PERSON] . На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які були зареєстровані в ньому, а саме [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після його смерті спадщину прийняла дружина [PERSON] , оскільки мешкала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та стала одноосібним власником житлового будинку після смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла. Приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. за заявою позивача було заведено спадкову справу до майна померлої [PERSON] за № 50/2020. Однак нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Саме тому представник позивача просив судовим рішенням визнати за позивачем право власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 14 січня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з`явилися, але до початку підготовчого судового засідання представник позивача\~ подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 119). У підготовче судове засідання третя особа приватний нотаріус Ніжинського (колишнього Носівського) районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності (а. с. 118). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено,\~\~ що\~\~ домоволодіння\~ [ADDRESS] мало статус колгоспного двору, головою якого значиться [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Носівської міської Ради депутатів трудящих 11 листопада 1969 року (а. с. 15). Станом на 15 квітня 1991 року за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1435 від 02 листопада 2020 року (а. с. 14). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 117).\~ Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Із копії довідки, виданої виконавчим комітетом Носівської міської ради Чернігівської області № 1006 від 23 червня 2020 року, убачається, що на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . На день його смерті з ним була зареєстрована [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про укладення шлюбу № 158 від 13 вересня 1979 року (а. с. 111). Отже, [PERSON] була спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До майна померлого [PERSON] спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 116). Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала та була зареєстрована з ним на день його смерті, тобто на час відкриття спадщини, що підтверджується копією вищевказаної довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області (а. с. 13). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірний житловий будинок став в цілому належати [PERSON] , однак вона юридично не зареєструвала своє право власності та юридично не оформила право на спадщину.\~\~ [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 31 жовтня 2008 року державним нотаріусом\~\~ Носівської\~\~ районної\~\~ державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2429, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту (а. с. 22) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 92-93). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом. Судом установлено, що на час своєї смерті [PERSON] постійно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] одна (а. с. 94). У судовому засіданні встановлено, що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 50/2020 (а. с. 87-98). Згідно з копією спадкової справи [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в матеріалах справи відсутній дійний правовстановлюючий документ на спадкове майно, а житловий будинок відносився до типу колгоспного двору, які ліквідовано з уведенням в дію 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», що підтверджується копією постанови приватного нотаріуса Чуєнко Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 41/02-31 від 17 лютого 2021 року (а. с. 12). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали\~\~\~ справи\~\~\~ підтверджують,\~\~ що\~\~ на\~\~ будинок\~\~ [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 16-21). Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 10 листопада 2021 року становить 93701,00 грн. (а. с. 42-72). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 8). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved