Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Позивачка 22.06.2022 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що 02 червня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 164. ( Копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 02 червня 2012 року додається ). Мають спільних дітей : [PERSON] , [INFO] ( повних 9 років ) ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 вересня 2012 року, актовий запис 732 зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції ) та [PERSON] , [INFO] ( повних 5 років ) ( свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 8 від 24 січня 2017 року зареєстрований Харківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області ). Факт батьківства підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Ч. 1 ст. 109 СК України визначено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом з письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Спору з відповідачем про місце проживання дітей немає. ( Договір про визначення місця проживання дитини додається ). Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Проживають окремо. Донька - [PERSON] проживає із батьком. Син - [PERSON] проживає з нею. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку чим наполягає на його розірванні. Прохала : 1. Розірвати шлюб укладений між [PERSON] , і [PERSON] , зареєстрований 02 червня 2012 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 164. 2. Неповнолітнього сина - [PERSON] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] актовий запис № 8 від 24 січня 2017 року зареєстрований Харківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області ), залишити проживати з [PERSON] . 3. Неповнолітню дочку - [PERSON] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 вересня 2012 року актовий запис 732 зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції ), залишити проживати із відповідачем. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. На цей час на території Харківської області тривають активні бойові дії. Розпорядженням Верховного Суду від 08.03.2022 р. N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосудця під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області визначена за Полтавським районним судом Полтавської області. 19.07.2022 року представник позивачки - адвокат Литовченко Р.В. надав заяву про уточнення позовних вимог та уточнену позовну заяву, в якій послався на те, що на теперішній час відповідач разом із донькою - [PERSON] , проживають окремо, відповідач самостійно виховує неповнолітню доньку, піклується про здоров`я дитини, бере участь у вихованні дитини, забезпечує дитині достатній рівень освіти. Забезпечує доньку - [PERSON] харчуванням та відпочинком за власний рахунок, забезпечує комфортний та безпечний транспортний засіб для переміщення доньки. Спору між сторонами про місце проживання дітей немає. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Донька - [PERSON] проживає із Батьком. Син - [PERSON] проживає з позивачкою. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Прохав : 1. Розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 червня 2012 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 164. 2. Визначити місце проживання неповнолітнього сина, [PERSON] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] актовий запис № 8 від 24 січня 2017 року зареєстрований Харківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області ), разом з позивачкою. 3. Визначити місце проживання неповнолітньої доньки - [PERSON] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 вересня 2012 року актовий запис 732 зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції ), разом із відповідачем та зобов`язати [PERSON] самостійно виховувати [PERSON] відповідно до вимог діючого законодавства. В судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка зазначила, що уточнений позов підтримала, а відповідач вказав, що уточнений позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. Представник Служби у справах дітей Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області надала клопотання про розгляд справи без участі представника Служби на підставі наданого висновку органу опіки та піклування. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них заяв. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.06.2012 року в Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, який розпався через сварки та непорозуміння на побутовому грунті в зв`язку з протилежними поглядами сторін на шлюб та сім`ю, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбних стосунків, не мають спільного господарства та шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач разом із донькою [PERSON] проживають окремо, відповідач самостійно виховує неповнолітню доньку, піклується про здоров`я дитини, бере участь у вихованні дитини, забезпечує дитині достатній рівень освіти. Забезпечує доньку харчуванням та відпочинком за власний рахунок, забезпечує комфортний та безпечний транспортний засіб для переміщення доньки. Спору про утримання дітей та майнового спору не мають. Сім`я розпалась остаточно. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб існує формально. Згідно висновку Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визначення місця проживання дітей від 11.07.2022 року орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , дитини [PERSON] , [INFO] - разом з батьком [PERSON] , [INFO] та зобов`язати батька самостійно виховувати доньку ( а. с. 40-41 ). Позовна вимога про визначення місця проживання дітей підлягає задоволенню згідно ст. 161 СК України, оскільки місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків ( усиновлювачів ) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина,спір між ними може вирішуватися судом. При цьому, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно п. 1 ст. 9 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При розгляді даної категорії справ необхідно врахувати практику та висновку Європейський суд з прав людини ( ЄСПЛ, Суд ), який у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому, ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти : по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. «Декларацією прав дитини», прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до принципів 2 та 6 «Декларації прав дитини», прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Розглядаючи справи щодо місця проживання дитини, суди враховують рівність прав матері та батька і беруть до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Про це йдеться у постанові Великої Палати ВС від 17 жовтня 2018 р. у справі № 402/428/16-ц ( провадження №14-327цс18 ).

Outcome: approved