Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач - батько дитини [PERSON] , [INFO] , з 2016 року і по теперішній час ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Позивачка самостійно утримує і виховує дитину, рішення суду про стягнення аліментів не виконується. Ухвалою суду від 26.04.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 08.06.2022 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Чопської міської ради на належну - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради. Закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Позивача у судове засідання не з`явилась, разом з тим, її представник адвокат Герич А.Й. подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Зокрема, у зв`язку з тим, що фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача достовірно невідоме, оскільки він не проживає за місцем реєстрації, останній в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України викликався до суду також через публікацію оголошення на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду порталу судової влади України. Третя особа, орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, разом з тим представник подав клопотання про розгляд справи без їх участі. Підтримує позовні вимоги позивача в межах наданого висновку. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивачки, наданою у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.01.2014 року Виконкомом Есеньської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, розірвано. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.08.2020 присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 (дві тисячі)грн. щомісячно, починаючи з 11 листопада 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено з розрахунків заборгованості по аліментах, сформованих відділом державної виконавчої служби Південно-Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 29.10.2020 та від 21.03.2022 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів по виконавчому листу №308/12832/19 від 15.10.2020 станом на 29.10.2020 становить 21333,33грн., та станом на 01.03.2022 - 55333,33грн. Як стверджує позивачка у позовній заяві дитина повність знаходиться на її утриманні, батько у вихованні та утриманні дитини участі не бере. Вказані обставини також підтверджуються актом про не проживання особи та невідвідування дитини від 11.03.2022 №06. Висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та досліджені докази свідчать про свідоме невиконання відповідачем, як батьком, обов`язків щодо виховання своєї дитини та її матеріальному утриманні. В абзаці 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач фактично з часу припинення шлюбних відносин з позивачкою, тобто, з 2016 року, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виконання по відношенню до своєї дитини - [PERSON] , [INFO] , участі у її вихованні та утриманні не приймає. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, найбільше відповідає інтересам дитини та відповідатиме таким засадам сімейного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність (ч.9 ст.7 СК України). Саме такий захід підлягає застосуванню до відповідача. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду. Тому позов є підставним і обґрунтованим, підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). Судові витрати, які складаються з судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved