Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

22 листопада 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення позивача до квартири [ADDRESS] . Вимоги обгрунтовані тим, що позивачу відповідно до договору купівлі-продажу частини квартири належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні частиною квартири, не надає ключа від вхідних дверей, а тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом. В судовому засіданні, представник відповідача подав відзив на заявлені вимоги в якому просив відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що вказана частина квартири не є єдиним місцем проживання позивача. Позивач має доступ до квартири та свою частину квартири здає в оренду, отримуючи від цього дохід. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що немає необхідності готувати відповідь на відзив. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 45,30 кв.м., житловою площею - 27,4 кв.м., що підтверджується копією Договору купівлі-продажу частини квартири від 06.07.2016 року. В судовому засіданні для огляду позивач надав рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2007 року (справа №2-4354/07) яким встановлено порядок користування квартирою. Вказаним рішенням [PERSON] було виділено в користування кімнату 14,3 кв.м., а [PERSON] (продав частину квартири позивачу) - кімнату площею 13,1 кв.м. В той же час коридор, ванна, туалет, кухня залишена в загальному користуванні. Відповідач повідомила суд, що їй відомо про зазначене рішення. На підтвердження того факту, що відповідач чинить перешкоди в користуванні квартирою надав копію заяви про вчинення злочину, яку він подав до Шевченківського управління поліції ГУ НП в м.Києві 26.11.2020 року. Як вбачається з довідки від 02.12.2020 року, яка підписана ДОП Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві, в ході проведення перевірки неодноразово відвідувалась квартира [ADDRESS] , двері не відчинили, шуму чутно не було. В судовому засіданні позивач, як свідок та як позивач пояснив, що він не має можливості користуватись квартирою, оскільки приблизно 3-3,5 роки тому відповідач замінила замок у вхідних дверях і ключа для можливості потрапити в квартиру, не надала. В той же час в судовому засіданні відповідач пояснила, що вона не уявляє як вона з позивачем може жити в одному приміщенні, оскільки він кремезний чоловік і вона його боїться. Своїми поясненнями [PERSON] фактично визнала, що дійсно позивач не має ключів від вхідних дверей квартири. Під час слухання справи не було встановлено, що позивач має можливість потрапити до квартири. Згідно зі ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 318 ЦК України). Як визначає стаття 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Аналогічні положення містяться в статті 150 ЖК України. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач, як власник, не має можливості користуватися частиною квартири, яка належить йому на праві власності, відповідач, змінивши замки у вхідних дверях та не надавши ключі позивачу, чинить перешкоди йому в користуванні квартирою, тому оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved