Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач\~\~звернулася до суду з позовом до [PERSON] \~про розподіл спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що 11.10.2008 року вона уклала шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. В період шлюбу з відповідачем у них народилося троє дітей: син- [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося, тому за рішенням суду від 04.11.2020 року шлюб сторін розірвано. 23.03.2010 в період перебування у шлюбі з відповідачем ними за спільні кошти разом з [PERSON] було придбано у власність двохкімнатну квартиру [ADDRESS] . В договорі купівлі - продажу вказаної вище квартири, посвідченого 23.03.2010 року державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І. титульними власниками було записано [PERSON] та [PERSON] . Перед укладенням [PERSON] , який на той час був чоловіком позивачки, зазначеного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , позивач [PERSON] , 23.03.2010 року подала Уманській міській державній нотаріальній конторі нотаріально посвідчену заяву про свою згоду на купівлю вказаної квартири. 11.09.2018 року, на підставі договору міни від 11.09.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області за реєстровим № 2680, відповідач [PERSON] разом з [PERSON] , передали [PERSON] у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] передав у власність [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір міни укладався [PERSON] за письмовою згодою позивачки, викладеною в заяві, справжність підпису на якій було завірено приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І.Ю., 11.09.2018 року за реєстровим № 2678, про що зазначено в п.3.3 цього Договору. Таким чином, нерухоме майно, а саме Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та 1/2 частина земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , право власності на які зареєстровано на підставі договору міни від 11.09.2018 року за [PERSON] , належать сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя. В період шлюбу, 28.10.2017 року за спільні сімейні кошти ними був придбаний автомобіль марки NISSAN, модель BLUEBIRD, 1986 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] . У свідоцтві про державну реєстрацію транспортного засобу титульним власником було записано відповідача - [PERSON] . Питання щодо поділу спільного майна подружжя до цього часу не вирішено, хоча позивач намагалася вирішити це питання в досудовому порядку, для чого 05.01.2022 року надіслала відповідачу рекомендованим листом пропозицію укласти договір про поділ вищевказаного майна, яке є їхньою спільною сумісною власністю в нотаріальному порядку. Також така пропозиція позивачем була вручена відповідачу під час їхньої з ним зустрічі. По суті її пропозиції, відповідач до цього часу відповіді не надав. Окрім того, позивачу стало відомо зі слів [PERSON] , що після розірвання шлюбу, відповідач без згоди позивача відчужив вказаний транспортний засіб іншій особі. Виходячи з того, що автомобіль, що є предметом спору, є спільною сумісною власністю подружися, проте відповідач відчужив його без згоди позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу. Відповідно до оцінки, проведеної ТОВ «Бюро експертиз та оцінки майна» від 14.02.2022 року, вартість зазначеного автомобіля на день подачі позову становить 33 640 гривень. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла позивач і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить: 2977,20 гривень за оплату судового збору, 2250 грн. за отримання 3-х довідок ТОВ «Бюро експертиз та оцінки майна» та 10 200 гривень витрат на правову допомогу адвоката. В зв`язку з чим просить суд визнати, що 1/2 частина житлового будинку з прибудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , Ѕ частина земельної ділянки, площею 0,1621 га, кадастровий номер 7124387500:01:000:0208, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки NISSAN, модель BLUEBIRD, 1986 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] є їхнім спільним сумісним майном з [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на ј частину житлового будинку з прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,1621 га, кадастровий номер 7124387500:01:000:0208, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 16 820, 00 гривень, як компенсацію за відчужений без її згоди автомобіль марки NISSAN, модель BLUEBIRD, 1986 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] та понесені нею судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 17.05.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Станом на 27.07.2022 відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надійшло. У відповідності до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між громадянкою [PERSON] та громадянином [PERSON] 11 жовтня 2008 року був зареєстрований шлюб, після чого позивач отримала прізвище « [PERSON] ». Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2020 шлюб між сторонами був розірваний. Під час спільного проживання сторонами було придбане майно: 1/2 частина житлового будинку з прибудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , Ѕ частина земельної ділянки, площею 0,1621 га, кадастровий номер 7124387500:01:000:0208, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором міни від 11.09.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І.Ю. за реєстровим № 2680, та автомобіль марки NISSAN, модель BLUEBIRD, 1986 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , що підтверджується Договором купівлі-продажу 0542/2017/684879 транспортного засобу від 28.10.2017. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за відповідачем [PERSON] .. Вказане майно сторонами було придбано під час перебування у зареєстрованому шлюбі та спільного проживання, за спільні кошти. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 Цивільного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.\~60,\~61 СК України\~кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з положень статей\~63,\~65 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 СК України\~передбачене право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому згідно зі\~ст. 70 СК України\~в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ч. 1 ст.71 СК України\~ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 цієї статті неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частинами 4 і 5 статті визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України; і таке присудження грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно відповіді Територіального сервісного центру МВС № 7142 Філії ГСЦ МВС від 28.05.2022 № 31/23/42-349 на виконання ухвали суду про витребування доказів, встановлено, що транспортний засіб NISSAN BLUEBIRD, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] дійсно був зареєстрований за гр.. [PERSON] з 28.10.2017 року, однак в подальшому вищевказаний транспортний засіб був проданий власником через комісійний магазин згідно ДКП 5718/21/004683 від 10.11.2021 та переоформлений на іншу особу 10.11.2021. Таким чином 10.11.2021 відповідач продав вищезазначений автомобіль, але частину коштів за продаж автомобіля відмовився віддавати позивачу. При укладенні договору продажу автомобіля [PERSON] не була присутня, згоду на продаж не надавала. Верховний Суд у постанові від 05.04.2019 у справі № 645/4711/15-ц зазначив, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя частину вартості спільного майна подружжя, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. Із зазначеного слідує, що у разі відчуження чи неправомірного використання майна, суд не може застосовувати засоби для його реверсу, а може лише врахувати вартість прихованого майна при його розподілі. Якщо один із подружжя здійснив відчуження чи використав майно на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, то суд не маючи змоги застосувати поділ майна подружжя в натурі, здійснює поділ цього майна з використанням компенсаційного способу поділу. У вказаній постанові Верховний Суд також дійшов до висновку, що тягар доказування того, що відчуження було здійснено в інтересах сім`ї, має доводити той, хто це майно відчужив без згоди другого з подружжя. Оскільки відповідач самостійно розпорядився автомобілем, незважаючи на необхідність отримання відповідно до положень ст.65 СК України письмової згоди на відчуження такого цінного майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, без згоди позивача на це і не в інтересах сім`ї, то вартість відчуженого автомобіля має бути врахована при поділі майна подружжя, а позивач має право на компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11). Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року (справа №127/7029/15). Відповідно до довідки ТОВ «Бюро експертиз та оцінки майна» від 14.02.2022р. вартість колісного транспортного засобу «NISSAN» моделі «BLUEBIRD», тип-пасажирський-в, 1986 року випуску - складає 33640 грн. З урахуванням наведеного позивачу в порядку поділу майна належить компенсувати 1/2 частину вартості зазначеного автомобіля, а саме 16820 грн. Автомобіль «NISSAN BLUEBIRD», з номерним знаком [NUMBER] був проданий за відплатним договором купівлі-продажу № СГ № 5718/21/004683 від 10.11.2021, позивачка не скористалася своїм правом, передбаченим частиною 2\~статті 65 СК України, щодо звернення з позовом про визнання такого договору недійсним як такого, що укладений без її згоди, в даний час цей автомобіль є власністю іншої особи, тому не може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому в цій частині позов не підлягає до задоволення. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суми судових витрат ( витрат на правничу допомогу), суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов"язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано\~лише ордер про надання правничої (правової ) допомоги та попередній(орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Будь-яких інших доказів на підтвердження надання послуг на професійну правничу допомогу позивачем надано не було (договір про надання юридичних послуг, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, квитанція до\~прибуткового касового\~ордера,\~платіжне доручення\~з відміткою\~банку або\~інший банківський\~документ про сплату коштів, тощо). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що долучені до матеріалів справи ордер про\~надання правничої\~(правової\~)\~допомоги та\~попередній(орієнтовний)\~розрахунок суми\~судових витрат не\~можуть \~бути доказами\~підтвердження понесених\~позивачем витрат\~на правову допомогу у сумі 10200 грн. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу є недоведеною та задоволенню не підлягає. На підставі ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2977,20 грн. та витрати за отримання довідок ТОВ «Бюро експертиз та оцінки майна» в розмірі 2250,00 грн.

Outcome: partial