Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №№35720 від 26.10.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про стягнення з позивача на користь АТ "Альфа-Банк" заборгованості в розмірі 42559,86 грн., та повернути стягнуте за виконавчим написом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в грудні 2021 року [PERSON] дізнався про існування вказаного виконавчого напису, однак позивач не отримував від відповідача будь-яких вимог чи повідомлень про необхідність погашення заборгованості, боргу перед АТ "Альфа-Банк" він не має, оскільки виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, а тому виконавчий напис є таким, що вчинений із порушенням вимог чинного законодавства, отже не підлягає виконанню. Представник позивача адвокат Жеребенко О.В. у судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву в якій просив не вирішувати питання про повернення стягнутого за виконавчим написом, справу розглядати без участі сторони позивача, позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підтримав і просив задовольнити (а.с.26, 29, 45). Представник відповідача адвокат Луньова А.Г. у судове засідання не з`явилася, проте подала суду письмові пояснення у якому просила провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, а також відмовити у задоволенні позову, оскільки позов є необґрунтованим та непідтвердженим належними та допустимими доказами (а.с.32-39). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі (а.с.20). Третя особа\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Кіровоградської області\~Шмалько О.О.у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено,\~що 26.10.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бригіда\~Володимиром Олександровичем,\~згідно статей\~87-91\~Закону України\~"Про\~нотаріат"\~та пункту\~2\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріуса,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України №1172\~від 29.06.1999\~року,\~вчинено виконавчий\~напис,\~який зареєстровано\~в реєстрі\~за №35720,\~про стягнення\~заборгованості з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~зареєстрованого:\~ [ADDRESS] ,\~який є\~боржником за\~кредитним договором\~№501192621\~від 07.10.2019\~року,\~укладеним із\~АТ "Альфа-Банк",\~код ЄДРПОУ\~23494714,\~місцезнаходження:\~03150,\~м.\~Київ,\~вул.\~В.\~Васильківська,\~100.\~Строк платежу\~за кредитним\~договором настав,\~боржником допущено\~прострочення платежів.\~Стягнення заборгованості\~проводиться за\~період із\~14.06.2021\~року по\~06.09.2021\~року.\~Загальна сума\~заборгованості складає\~42559,86\~грн.\~(а.с.8).\~На підставі\~вказаного виконавчого\~напису,\~10.11.2021\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Кіровоградської\~області Шмалько\~О.О.відкрито виконавче провадження №67456960 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 42559,86 грн., а також 25.11.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.9-10, 14). Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України "Про нотаріат", Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Статтями 87, 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року; при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. керувався статями 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Пунктом 2 Розділу 2 "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року по справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" у частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно ст.265 ч.2 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17. Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 року по справі №6-887цс17, які також знайшли своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №320/8269/15-ц від 16.05.2018 року в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Згідно приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав, шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін у повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів сторін та оцінки наданих доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Сторона відповідача заперечували проти позову, проте не подали до суду будь-яких доказів на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання позивачем, а тому суд приходить до висновку, що пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Будь-які клопотання про витребування доказів стороною відповідача в установленому законом порядку не заявлялись. Крім того, позивач у позові зазначає, що її не було поінформовано про існування заборгованості та її розмір, чим позбавлено права оскаржити. Статтями 4, 12, 13, 89 ЦПК України передбачено: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] і вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" та постанови КМУ "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 року, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо повернення стягнутого за виконавчим написом, суд, зважаючи на позицію позивача, вважає можливим залишити витрати по фактично понесеним, а тому відмовляє у задоволенні вказаної вимоги. Заперечення викладені стороною відповідача у письмових поясненнях спростовуються вищенаведеним. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial