Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, про те що Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району в період з 01.10.2015 року по 01.11.2021 року надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , відповідач належним чином не здійснював оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 32204 грн. 27 коп. У позові позивач посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 32204 грн. 27 коп. та понесені судові витрати. Згідно відзиву, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що із розрахунку заборгованості вбачається, що він здійснював платежі з оплати послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води у листопаді 2015 року , у квітні 2016 року та у лютому 2019 року. При цьому ним не було здійснено платежів в більшому розмірі, аніж було нараховано, що не свідчить про визнання відповідачем боргу за попередні періоди в межах строку позовної давності. Також, вказує на те, що позивач у позовній заяві не посилається на наявність або відсутність приладу обліку гарячої води, який наявний в квартирі і у відповідності до актів технічного обстеження даний прилад обліку гарячої води пройшов двічі повірку , а саме 14.08.2015 року та 26.09.2020 року , при цьому позивач почав нараховувати заборгованість за централізоване постачання гарячої води з грудня 2019 року по жовтень 2020 року не зважаючи на те, що відповідач не користується гарячою водою та весь час надає одні і ті самі покази у розмірі 33.51 куб.м. Зокрема, відповідач просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що відповідно до приписів статтей 256,258 пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України і дату звернення позивача із даним позовом до суду - 28 лютого 2022 року, а також термін внесення платежів - не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, позивачем пропущений трирічний строк позовної давності за платежами, період сплати яких настав до листопад 2018 року включно. \~ \~ \~ \~Представником позивача надано письмові пояснення на відзив, в яких зазначено про те, що з вимогами викладеними відповідачем у відзиві на позовну заяву вона не згодна, оскільки з роздруківки особового рахунку, яка долучена до позовної заяви, вбачається, що відповідач здійснював оплати в листопаді 2015 р. у розмірі - 127,11 грн., у квітні 2016 р. у розмірі - 200,00 грн., у січні 2019 р. у розмірі - 994,50 грн., у лютому 2019 р. - у розмірі 994,50 грн. які свідчать про визнання відповідачем боргу взагалі та переривання позовної давності. Відповідачем не надано копій квитанцій з відображеними даними про призначення платежу, тобто, внесені кошти в частковому розмірі за отримані послуги свідчать про визнання відповідачами лише певної частини заборгованості. Звертаючись до суду 21.02.2022 року позивачем було враховано продовження строків позовної давності на період дії карантину, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України. Щодо заперечень відповідача з приводу приладу обліку гарячої води представником позивача зазначено наступне. Споживачам послуг Концерну „МТМ у рахунках на сплату комунальних послуг було розміщене попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. Оскільки лічильник належить споживачу, саме він несе повну відповідальність за його утримання та експлуатацію. Так, згідно Акту №3225/д від 14.08.2015 р. було зафіксовано контрольні показання гарячої води - 00329,669 м3. У зв`язку з тим, що відповідачем не було своєчасно проведено планову державну повірку лічильника у вказаний строк, показники приладу обліку вважаються недостовірними. 3 грудня 2019 р. позивачем було знято прилад обліку Відповідача з абонентського обліку у зв`язку із відсутністю державної повірки квартирного приладу обліку (тип КВ-1,5, зав. № 550700), а тому послуга з гарячого водопостачання нараховувалась за нормами (нормативами) споживання - 0,140 м3 на 1 особу на добу. Питомі норми споживання питної води у м. Запоріжжі були затверджені рішенням № 474 від 28.11.2014 р. Виконавчого комітету Запорізької міської ради та становлять 0,140 м3 на добу на 1 особу. 07.10.2020 року відповідачем було виконано державну повірку квартирного приладу обліку та зафіксовано різницю між контрольними показами, а саме 00330,51 м3. Відповідно, з жовтня 2020 р. нарахування за послугу з централізованого гарячого водопостачання проводяться згідно зафіксованих показів лічильника гарячої води. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог обґрунтовуючи тим, що він здійснював платежі не в більшому розмірі аніж було нараховано за надання послуг з централізованого опалення і лише в той період, коли дійсно було тепло в квартирі, що не може свідчити про визнання ним боргу за попередні періоди в межах строку позовної давності. Також відповідач та його представник просили застосувати строки позовної давності. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» " в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району, який діє на підставі статуту надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою з 29.02.2012 року по теперішній час зареєстрований [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою на запит суду Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 15.03.2022 року (а.с.13). Позивач - Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району у період з 01.10.2015 року по 01.11.2021 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 34520 грн. 38 коп., за цей період відповідач здійснив оплату за отримані послуги в листопаді 2015 р. у розмірі - 127,11 грн., у квітні 2016 р. у розмірі - 200,00 грн., у січні 2019 р. у розмірі - 994,50 грн., у лютому 2019 р. - у розмірі 994,50 грн., отже сума заборгованості з урахуванням внесених оплат складає 32204 грн.27 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.6-7). Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Пунктом 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць . Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Правилами та Законом України «Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІVвід 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачам згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є : власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем; Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг , підготовлений виконавцем на основі типового договору Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача сплачувати за житлово комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі УРСР відповідно до ст. ст. 67, 68. Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою до виникнення прав та обов`язків є договір. Між Концерном "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району та [PERSON] у лютому 2012 року укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с.8-10). За період надання послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води Концерном "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району, з боку споживача заперечень щодо неналежної якості надання послуг на адресу Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району не надходило. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості за централізоване постачання гарячої води, оскільки відповідач не користувався гарячою водою та весь час надавав одні і ті самі покази з огляду на наступне. Відповідно ст. 17 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність законодавчо регульовані засоби вимірювання техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту один раз на 4 роки. Згідно Акту №3225/д від 14.08.2015 р. було зафіксовано контрольні показання гарячої води - 00329,669 м3 (а.с.29). У зв`язку з тим, що відповідачем не було своєчасно проведено планову державну повірку лічильника у вказаний строк, показники приладу обліку вважаються недостовірними. 3 грудня 2019 р. позивачем було знято прилад обліку відповідача з абонентського обліку у зв`язку із відсутністю державної повірки квартирного приладу обліку (тип КВ-1,5, зав. № 550700), а тому послуга з гарячого водопостачання нараховувалась за нормами (нормативами) споживання - 0,140 м3 на 1 особу на добу. 07.10.2020 р. Відповідачем було виконано державну повірку квартирного приладу обліку та зафіксовано різницю між контрольними показами, а саме 00330,51 м3. Відповідно, з жовтня 2020 року нарахування за послугу з централізованого гарячого водопостачання проводяться згідно зафіксованих показів лічильника гарячої води. Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем та його представником суд дійшов до наступного висновку. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до\~ст.264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Із розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи встановлено, що позивач - Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району м.Запоріжжя у період з 01.10.2015 року по 01.11.2021 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 34520 грн.38 коп., за цей період відповідач здійснив оплату в розмірі 2316 грн. 11 грн., які були сплачені в наступному порядку : в листопаді 2015 р. у розмірі - 127,11 грн., у квітні 2016 р. у розмірі - 200,00 грн., у січні 2019 р. у розмірі - 994,50 грн., у лютому 2019 р. - у розмірі 994,50 грн. Сума заборгованості з урахуванням сплачених коштів за отримані послуги становить 32204 грн. 27 коп.. Враховуючи здійснені оплати, що мають своє відображення у розрахунку, слід дійти висновку про переривання строку позовної давності за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води . За захистом своїх прав та законних інтересів Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну «МТМ» Заводського району м.Запоріжжя звернувся до суду згідно штампу на позовній заяві - 21.02.2022 року. Розділ "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 12-14 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19,, спричиненої коронавірусом спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) встановлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України. Станом на день подання позовної заяви, карантин не скасовано. Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо не визнання ним боргу за попередні періоди в межах строку позовної давності посилаючись на здійснення платежів за отримані послуги не в більшому розмірі аніж було нараховано, з підстави того, що відповідачем не було надано квитанцій/платіжних доручень про сплату коштів за отримані послуги із зазначенням призначення платежу, а саме місяця та року за який вносяться кошти, також із розрахунку заборгованості встановлено, що кошти сплачені в листопаді 2015 р. у розмірі - 127,11 грн., у квітні 2016 р. у розмірі - 200,00 грн., у січні 2019 р. у розмірі - 994,50 грн., у лютому 2019 р. - у розмірі 994,50 грн. не відповідають нарахованим сумам за цей місяць за надані послуги, а саме: за листопад 2015 року нараховано 248 грн. 33 коп., сплачено відповідачем 127 грн. 11 коп., за квітень 2016 року нараховано 71 грн. 86 коп., сплачено відповідачем 200 грн., нараховано за січень 2019 року 1307 грн. 33 коп, сплачено відповідачем 994 грн. 50 коп., нараховано за лютий 2019 року 1036 грн. 04 коп. сплачено відповідачем 994 грн. 50 коп. (а.с.6-7), що на думку суду свідчить про те, що це не були оплати саме за ці місяці. З огляду на вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для застосування позовної давності до цих спірних правовідносин та вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved