Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання? в якій просить суд стягнути з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] в розмірі 82360,88 грн. за період з 01.11.2013 року по 31.10.2020 р., інфляційні втрати - 3123,81 грн., три проценти річних - 2188,74 грн. та судовий збір в сумі 2102,00 грн. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає відповідачам послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Проте, відповідачі своїх обов`язків по оплаті наданих послуг тривалий період часу не виконували, добровільно заборгованість не сплачували, внаслідок чого за період з 01.11.2013 р. по 31.10.2020 р. утворилась заборгованість з оплати\~послуг з\~теплопостачання на загальну суму 82\~360,88 грн., з огляду на що позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин в порядку, передбаченому ст. 267 ЦК України, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] повністю, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог солідарно до [PERSON] та [PERSON] частково у зв`язку зі спливом позовної давності до цих вимог, а саме: відмовити у стягненні суми основного боргу 56218,57 грн. (82360,88 26142,31 грн.), суми інфляційних втрат у розмірі 901,19 грн. (3123,81 грн. - 2222,62), 3 % річних у розмірі 610,44 грн. (2188,74 1578,30), всього відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог на суму 57730,20 грн., судові витрати розподілити відповідно до часткового задоволення позовних вимог, також, просив розглядати справу без його участі. В обгрунтування заперечень проти позовних вимог зазначено, що в липні 2015 року ним сплачено суму в розмірі 13463,92 грн. на рахунок позивача, а позивач не зарахував до суми позову ні одної гривні. Також, відповідачами надано копії квитанцій про оплату за послуги з теплопостачання від 03.10.2021 року: на суму 1000,00 грн., 4000,00 грн., 4000,00 грн., однак позивачем і ці суми не зараховано до суми позову. Відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд поновити (продовжити встановлений судом) пропущений нею процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву, оскільки вона дізналась про існування справи в суді в дату підписання нею цього відзиву, застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин в порядку, передбаченому ст. 267 ЦК України, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] повністю, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог солідарно до [PERSON] та [PERSON] частково у зв`язку зі спливом позовної давності до цих вимог, а саме: відмовити у стягненні суми основного боргу 56218,57 грн. (82360,88 - 26142,31), суми інфляційних втрат у розмірі 901,19 грн. (3123,81 грн. - 2222,62), 3 % річних у розмірі 610,44 грн. (2188,74 1578,30), всього відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог на суму 57730,20 грн., судові витрати розподілити відповідно до часткового задоволення позовних вимог, також, просив розглядати справу без її участі. В обгрунтування заперечень проти позовних вимог зазначено, що в липні 2015 року вже сплачено суму в розмірі 13463,92 грн. на рахунок позивача, а позивач не зарахував до суми позову ні одної гривні. Також, відповідачами надано копії квитанцій про оплату за послуги з теплопостачання від 03.10.2021 року: на суму 9000,00 грн., однак позивачем і ці суми не зараховано до суми заборгованості. Представник позивача Пономарьова Н. у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, розгляд справи просила проводити у її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] у відзиві на позовну заяву просили суд розгляду справи проводити без їй участі. Клопотань про відкладення судового засідання, чи будь-яких заяв про поновлення або продовження процесуальних строків, встановлених нормами ЦПК України, у зв`язку із їх пропуском з поважних причин від учасників справи до суду також не надходило. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг, із відомостями про заборгованість, свідчить про порушення, не визнання або оспорювання охоронюваних законом його цивільних прав та інтересів. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно матеріалів справи, Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надаються послуги з теплопостачання та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Заочним рішенням від 16 березня 2021 року позовні вимоги Комунального підприємства\~«Харківські теплові\~мережі» до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за послуги\~з теплопостачання? задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на р/р [NUMBER] ФХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харкова МФО 351823, Код ЄДРПОУ 31557119 заборгованість з оплати послуг з теплопостачання, за період з 01.11.2013 року по 31.10.2020 року в сумі 82 360 (вісімдесят дві тисячі триста шістдесят) грн. 88 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на р/р [NUMBER] у ФХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харкова МФО 351823, Код ЄДРПОУ 31557119, 3% річних у сумі 2 188 (дві тисячі сто вісімдесят вісім) грн. 74 коп., та інфляційні витрати у сумі 3 123 (три тисячі сто двадцять три) грн. 81 коп. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: невідомий, на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на р/р [NUMBER] у ФХОУ АТ " Ощадбанк " м. Харкова МФО 351823, Код ЄДРПОУ 31557119, судовий збір у сумі 2102 грн. 00 коп., - по 525 (п`ятсот двадцять п`ять) грн. 50 коп. з кожного. Ухвалою Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~14\~грудня 2021\~року поновлено [PERSON] пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг з теплопостачання, з урахуванням трьох процентів річних та інфляції. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року по цивільній справі №638/17143/20 (провадження №2/638/70/21) за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг з теплопостачання, з урахуванням трьох процентів річних та інфляції, скасовано. Справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг з теплопостачання, з урахуванням трьох процентів річних та інфляції, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України, власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Відповідно до ст.ст. 67, 68\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2002 року № 1875-IV, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Відповідно до пункту 2) частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9\~листопада 2017\~року №\~2189-VIII, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Нормами пункту 5) частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За положенням ч. 1 ст.\~10\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.п. 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ\~України від\~21.07.2005\~р.\~№ 630\~розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Враховуючи викладене, споживач зобов`язаний оплатити отримані ними житлово -комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово -комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14. Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердження дії усної угоди оформляється квитанцією або іншим документом. Факт оплати споживачем - відповідачем послуг, тобто послуг які надає позивач, є підтвердженням факту існування договірних відносин між ними. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з\~порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Так, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно Закону України\~«Про житлово\~-\~комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Судом встановлено,\~що відповідачі\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~є споживачами\~послуг позивача\~КП «Харківські\~теплові мережі»\~за адресою:\~ [ADDRESS] , за цією адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що загальна сума заборгованості з оплати наданих послуг, за період з 01.11.2013 року по 31.10.2020 року становить 82360,88 грн. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів за комунальні послуги незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено законом. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово - комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Отже, відповідачі не у повному обсязі сплачували вартість наданих послуг за спірний період, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у сумі 82360,88 грн., з огляду на що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню та з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з оплати послуг з теплопостачання за період з 01.11.2013 р. по 31.10.2020 р. у розмірі 82360,88 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. У зв`язку із простроченням відповідачами виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні втрати та 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов`язання. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно - правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1\~ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно -правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Отже, у зв`язку із простроченням відповідачами оплати вартості спожитих ними послуг, вимоги позивача про стягнення з останніх інфляційних втрат в сумі 3123,81 грн. та трьох процентів річних в сумі 2188,74 грн., є законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частини також підлягають задоволенню. Однак, відповідачами [PERSON] та [PERSON] завлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Статтею 257\~ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.\~261\~ЦК України.) Відповідно до ст.\~264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). Згідно з ч. 1 статті 127\~ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно відомостей з нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу вбачається, що за період з 01.11.2013 року по 31.10.2020 рік позивач нарахував щомісячно плату за послуги з теплопостачання, але відповідачі оплату за послуги сплачували нерегулярно, в зв`язку з чим, існує заборгованість за період з 01.11.2013 року по 31.10.2020 рік у розмірі 82360,88 грн. Разом з цим, з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 10.12.2020 року . З огляду на зазначене позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску строку позовної давності, Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.11.2013 року по 30.11.2017 року заявлені поза межами строку позовної давності та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, а саме за період з 01.12.2017 року по 31.10.2020 року в розмірі 45893, 46 грн. Відповідачі в відзиві на позовну заяву посилаються на те, що ними сплачено позивачу 03.10.2021 року в рахунок заборгованості: 1000,00 грн., 4000,00 грн., 4000,00 грн., а всього 9000,00 грн., однак позивачем цю суму не враховано взагалі. Стосовно оплати від 03.10.2021 суд дійшов висновків, оскільки період оплати, а саме 03.10.2021 року виходить за межі позовних вимог, то суд не може вказані оплати врахувати, як оплату, проведену саме за період, за який заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості - з 01.11.2013 по 31.10.2020 року. Доказів того, що вищезазначені оплати були проведені відповідачами саме в рахунок існуючої заборгованості перед позивачем, суду не надано, а з наданих суду квитанцій це не вбачається, періоду платежу платником не зазначено. Доказів того, що відповідачі звертались до позивача з вищезазначеними квитанціями про проведення оплати від 03.10.2021 року в розмірі: 1000,00 грн., 4000,00 грн., 4000,00 грн., а всього на загальну суму 9000,00 грн., для проведення Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» розподілу періоду та сум платежу суду не надано. З відомості нарахувань вбачається, що сума у розмірі 13463,92 грн. сплачена відповідачами у липні 2015 року та відображена за банківськими даними, як оплата за період з 09.2010-10.2015 року, вказаний період та дата оплати - липень 2015 року виходить за межі позовних вимог, так як позов подано до суду 10.12.2020 року, а період позовних вимог з 01.11.2013 по 31.10.2020 року, тому суд не може врахувати вказану оплату, як оплату за позовом. Стосовно застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду остаточно визначила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, якщо основне зобов`язання боржником не виконано (постанова від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц). Стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат заявлене позивачем в межах строку позовної давності, тому підлягають стягненню в заявленому позивачем розмірі, три проценти річних в сумі 2188,74 грн., та інфляційні втрати у сумі 3123,81 грн. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Згідно з частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (55,72 %), та стягує з відповідачів на користь позивача суму судового збору у розмірі 1171,23 грн.

Outcome: partial