Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

у жовтні 2019 року ТОВ «Новобудова» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 січня 2014 року. Зазначений будинок відповідно до наказу ПАТ ХК «Київміськбуд» № 00107/0/8-13 від 10.07.2013 року був переданий в експлуатацію та обслуговування ТОВ «Новобудова». У будинку, зокрема і квартирі відповідача протягом спірного періоду ТОВ «Новобудова» безперебійно надавались житлово-комунальні послуги. Тариф за послугу з утримання будинків у будинку, в тому числі і квартири № 26 в період з 01.08.2017 по 01.12.2017 встановлений розпорядженням КМДА № 633 від 26.05.2017 року складає 5,39 грн/міс. за 1 кв. м. загальної площі квартири; в період з 01.12.2017 по 01.07.2018 встановлений розпорядженням КМДА № 1207 від 05.10.2017 року складає 5,52 грн/міс. за 1 кв. м. загальної площі квартири; в період з 01.07.2018 по 01.10.2019 встановлений розпорядженням КМДА № 937 від 01.06.2018 року складає 7,32 грн/міс. за 1 кв. м. загальної площі квартири. Враховуючи площу квартири, а саме 116,70 кв.м., загальна вартість послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій становить в період з 01.08.2017 по 01.12.2017 - 629,01 грн. в місяць; з 01.12.2017 по 01.07.2018 - 644,18 грн. в місяць; з 01.07.2018 по 01.10.2019 - 654,24 грн. в місяць. Відповідач за надані житлово-комунальні послуги не сплачував, тому за період з 1 серпня 2017 року по 1 жовтня 2019 року утворилася заборгованість в розмірі 13349,43 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не сплатив вказані вище суми боргу, чим прострочив виконання зобов`язання, останній зобов`язаний відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України також сплатити: суму інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 876,29 грн; 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 349,74 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача користь ТОВ «Новобудова» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 14575,46 грн. та судовий збір. 25 жовтня 2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] постановлено ухвалу, якою вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків (а.с. 28-29). Розпорядженням керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року за № 516 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням із посади судді [PERSON] відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (а.с. 31-32). Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 14 липня 2020 року, вказана цивільна справа розподілена судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 33). 28 квітня 2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. після усунення недоліків відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 39-40). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Сторони в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 59). Відповідач відзив на позов в установленому законом порядку не подав, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ТОВ «НОВОБУДОВА» є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до статуту є надання житлово-комунальних послуг співвласникам багатоквартирних будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально- побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та ін. (а.с. 10-19). Як зазначив в позовній заяві позивач, житлові будинки 4, 5, 6 з об`єктами соціального призначення ІТП та насосною станцією, внутрішньобудинковими інженерними мережами по [ADDRESS] відповідно до наказу АТ ХК «Київміськбуд» № 00107/0/8-13 від 10.07.2013 р. і витягу № 13 з протоколу № 17 засідання правління ПАТ ХК «Київміськбуд» від 23.05.13 ТОВ «Новобудова» було визначено експлуатуючою організацією. Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 636 від 04.11.2013 житловому будинку [ADDRESS] . Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 11 січня 2014 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві (а.с. 20, 21). Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Так, 1 грудня 2013 року між ТОВ «Новобудова» та [PERSON] укладено договір № 150Д/26 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 22). Відповідно до умов цього договору виконавець зобов`язаний надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а споживач - забезпечувати своєчасну оплату за надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до ч. 1 ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З позову вбачається, що відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але сплачує за них не в повному обсязі. За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна…(стаття 360 ЦК України). Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», стаття 7 якого визначає, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина 2 статті 12 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР власники квартир зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Тарифи на послуги, які надавались позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». З наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з 01.08.2017 р. по 01.10.2019 р. відповідач не своєчасно та не в повному обсязі вносив плату за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 13349,43 грн (а.с. 23). Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості та контррозрахунку не надав. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Положеннями статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», визначено, що у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Позивачем було пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, в зв`язку з неналежним виконанням нею своїх зобов`язань. Вирішуючи зазначені вимоги позивача, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 876,29 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 349,74 грн (а.с. 24, 25). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 14575,46 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1921 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved