Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

В травні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму авансу в розмірі 1000 доларів США, переданого [PERSON] 07.02.2022 року з метою забезпечення умов договору купівлі-продажу належного відповідачу будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що 07.02.2022 року з метою придбання житлового будинку по [ADDRESS] , належного [PERSON] надав останній аванс за вказане нерухоме майно і вони домовилися з [PERSON] до червня 2022 року укласти договір купівлі-продажу зазначеного будинку. На підтвердження отриманих коштів [PERSON] надала письмову розписку. Між тим купівля-продаж будинку в обумовлений договором строк не відбулась, так як в Україні розпочалася війна і він втратив роботу, дохід. Тому він запропонував відповідачці повернути передані їй в якості авансу гроші в загальній сумі 2000 доларів США, звернувся до неї з вимогою 25.04.2022 року . Однак [PERSON] повернула йому лише 1000 доларів США, а іншу частину коштів повернути відмовилась. Оскільки відповідачка отриману суму авансу в добровільному порядку повертати відмовляється, тому просив стягнути з неї на його користь суму авансу в заявленому розмірі 1000 доларів США Відповідач [PERSON] \~в судовому\~засіданні позов\~визнала частково.\~Суду показала,\~що продавала\~будинок по\~ [ADDRESS] \~і в\~листопаді знайшла\~покупців,\~це були\~позивач з\~дружиною.\~Домовилися за\~продаж будинку\~за 240000\~доларів США.\~Однак у\~них не\~було всієї\~суми гроші,\~тому позивач\~надав їй\~завдаток 2000\~доларів \~США.\~Мали намір\~укласти угоду\~в червні\~2022\~року.\~Між тим\~в квітні\~позивач від\~придбання будинку\~відмовився \~та почав\~вимагати гроші,\~передані в\~якості завдатку.\~Однак вона\~ вважає,\~що у зв`язку\~з тим,\~що порушення\~умов договору\~завдатку відбулось\~з вини\~відповідача,\~той відмовився\~купувати будинок,\~то вона\~не повиннна\~ повертати\~йому \~завдаток. Вквітні 2022 року вона поверну йому частину завдатку в розмірі 1000 доларів США, а іншу суму вважає компенсативною для себе, так як по вині позивача втратила інших покупців на нерухоме майно. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так після досягнення між сторонами домовленості про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу належного [PERSON] будинку по [ADDRESS] , позивач [PERSON] передав відповідачці [PERSON] 07.02.2022 року по письмовій розписці аванс за будинок в розмір 2000 доларів США.(а.с.3) На підтвердження цього позивач надав суду копію письмової розписки від 07.02.2022 року.(а.с.3) 25.04.2022 року позивач [PERSON] повернула [PERSON] частину переданої їй суми грошів в розмірі 1000 доларів США, про що також надала суду відповідну розписку. (а.с.27) Дані правідносини регулюються наступним нормами права. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання вказано договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.657 ЦК України законом передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку та іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Крім цього відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі встановленій, для основного договору. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних боржникові платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення зобов`язання. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від \~17 червня 2021 року у справі № 711/5065/15-ц за змістом наведених норм\~ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення в виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей\~546,\~548\~ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 635 ЦК Українипопереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі. Враховуючи наведене та положення\~статті 570\~ЦК України ВС зазначив, що якщо сторонами не дотримано умов, визначених\~статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти , то сума, яка названа в розписках завдатком, фактично є авансом. Зазначене узгоджується з правовими висновками , викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60\~\~ЦПК\~\~України\~кожна із сторін\~\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Сторони підтвердили в суді факт передачі [PERSON] відповідачу [PERSON] грошових коштів в розмірі 2000 доларів США в рахунок придбання в майбутньому у [PERSON] житлового будинку . [PERSON] підтвердила, що розписка від 07.02.2022 року написана особисто нею і кошти по розписці вона отримала. Сторони також в суді показали, що ними не оформлявся договір купівлі продажу будинку по [ADDRESS] , який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, а тому будь-яких зобов`язань між сторонами по сплаті вартості належного [PERSON] будинку не виникло. Правила ст.571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується у тих випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.(Правова позиції Верховного Суду України, викладена в рішенні судової палати з цивільних справ від 15 квітня 2009 року) Відтак, суд приходить до висновку, що сплачені в рахунок виконання договору 2000 доларів США є авансом і повинні бути повернуті позивачу в тому розмірі, в якому вони передавалися. Посилання відповідача на те, що саме з вини [PERSON] сторони не уклали договір купівлі-продажу будинку, а тому позивач втратив право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Таким чином переданий [PERSON] аванс не є завдатком, і до нього не застосовуються правила ч.1 ст.571 ЦК України , коли завдаток може залишитися у кредитора. Оскільки 1000 доларів США відповідач [PERSON] повернула по розписці добровільно, то з неї на користь позивача належить стягнути суму авансу в розмірі 1000 доларів США. Згідно довідки банку станом на 21.07.2022 року офіційний курс гривні до долара США складає 36,5686 грн за 100 доларів США. Доводи позивачки про те, що вона бажає повернути борг в гривневому еквіваленті по курсу гривні до долара на момент отримання авансу також не грунтуються на законі і не можуть бути задоволені виходячи з наступного. Так статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Однак як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. У своєму рішенні Велика Палата Верховного Суду від 27.11.2019 року по справі №340/385/17, залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанції зробила висновок, що позикодавець за договором позики в іноземній валюті має вільно обрати валюту стягнення, або визначену у договорів позики (розписці) або у національній одиниці - гривні. Позивач наполягає на стягненні боргу в доларах США, тобто в тій валюті, в якій він передав кошти [PERSON] в якості авансу, а тому суд вважає, що його вимоги належить задовольнити. Судові витрати по справі позивача складаються із витрат по оплаті судового збору 992,40 грн, які сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову судові витрати належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.11, 509, 570, ч.1 ст.626, 657 ЦК України,

Outcome: approved