Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 35 989, 29 грн та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 2270 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якого є [PERSON] , [PERSON] . Вказує, що відповідачі не оплачують послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого за ними станом на 01.06.2021 (за період з 01.12.2017 по 01.06.2021) утворилась заборгованість в розмірі 35 989, 29 грн. Ухвалою суду від 22.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. 28.09.2021 відповідачем [PERSON] подано заяву, згідно якої відповідач просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог, по яких сплинула позовна давність. Крім того, 28.09.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким вважає, що заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з липня 2018 року по червень 2021 року, по якій не сплинула позовна давність, в сумі 10 123 грн 81 коп має бути розподілена у рівних частках, що складає для кожного співвласника по 5 061 грн 95 коп. Ухвалою суду від 11.10.2021 залучено [PERSON] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Ухвалою суду від 12.01.2022 замінено [PERSON] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на співвідповідача у справі. 15.02.02022 відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує щодо задоволення позовних вимог. Крім того просить суд застосувати щодо позовних вимог ТОВ "Рівнетеплоенерго" позовну давність. 21.02.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої вказує, що згідно інформаційної довідки №285929255 від 22.11.2021 відповідачці [PERSON] на праві власності належить 1/2 частка квартири [ADDRESS] . Просить суд позов задовольнити повністю. 02.03.2022 від відповідачки [PERSON] надійшли додаткові пояснення, у яких остання посилається на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.12.2016 у справі № 569/8386/15-ц було припинено право власності [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] після повної сплати [PERSON] стягнутої з нього грошової компенсації, з переходом права власності на цю частку на [PERSON] . Стверджує, що вона не використовує це житло та не має відношення до спожитих/неоплачених відповідачем [PERSON] комунальних послуг у цьому житлі. Крім того, розрахунки позивача щодо обсягу і вартості наданих комунальних послуг є не підтверджені, необґрунтовані та недостовірні. Представник позивача в судовому засіданні 14.07.2022 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 14.07.2022 позовні вимоги визнав частково, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог по яких сплинула позовна давність. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні 14.07.2022 заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якого є [PERSON] , [PERSON] . Що, зокрема, стверджується інформаційною довідкою №285929255 від 22.11.2021 та рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.12.2016 у справі №569/8386/15-ц. Стосовно доводів відповідачки [PERSON] , що остання не є співвласником квартири суд зазначає, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.12.2016 у справі №569/8386/15-ц було припинено право власності [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] лише після повної сплати [PERSON] стягнутої з нього грошової компенсації з переходом права власності на цю частку на [PERSON] . Відповідачами у справі не заперечуються ті обставини, що відповідачем [PERSON] на даний час не виконане вказане рішення суду - грошову компенсацію відповідачці [PERSON] не сплачено, право власності на на 1/2 частку частка квартири [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . Крім того, не проживання відповідачки у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі, не звільняє від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 02.04.2022 у справі №757/29813/17-ц. Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні положення містить і ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час розгляду справи. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Таким розрахунковим документом є квитанція, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм комунальних послуг. Підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, доказів на спростування зазначеної обставини суду не надано. Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах, затверджених рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради № 6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" № 449 від 23 квітня 2014 року, № 569 від 23 травня 2014 року, № 664 від 13 червня 2014 року, № 792 від 27 червня 2014 року, № 146 від 17 жовтня 2014 року, № 1171 від 31 березня 2015 року, № 174 від 21 травня 2015 року, № 1101 від 9 червня 2016 року, № 1536 від 28 грудня 2017 року та № 1791 від 11 грудня 2018 року. Отже, відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Судом встановлено, що позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послуги з централізованого опалення, однак відповідачі не виконують належним чином свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість в розмірі 35 989, 29 грн, що стверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] . Відтак, наявні підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Разом з тим, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість в меншому розмірі, ніж просить позивач. За приписами ст.256 ЦК України, позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як визначено статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно вимог частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про визнання боргу за спірний період. Таким чином, позовна давність у цій справі спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом минуло три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 13.07.2021. Послуги, надані у червня 2018 року, відповідач мав оплатити до 20.07.2018 включно. Отже з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за надані послуги з червня 2018 року по травень 2021 року. Відповідна заборгованість в межах позовної давності становить 10 123 грн 81 коп З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 10 123 грн 81 коп. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 638 грн 55 грн (10 123 грн 81 коп*2 270, 00 грн /35 989 грн 29 коп). Водночас, відповідно до положень п.35 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 319 грн 28 коп. з кожного (638 грн 55 грн/2 = 319 грн 28 коп.).

Outcome: partial