Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивач товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулось до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути з останнього 128 000,00 грн. та суму сплаченого судового збору за подання позову до суду. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що між позивачем і відповідачем було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201032480, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Renault Koleos», д.н.з [NUMBER] . 20 листопада 2020 року в м. Київ, в дворовій території по проспекту Оболонський, 22-В, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля AUDI Q5 (д.р.н. [NUMBER] ) та автомобіля Renault Koleos», д.н.з [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Згідно з постановою суду винним в даній ДТП визнано [PERSON] . Позивачем було сплачено суму страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля AUDI Q5 (д.р.н. [NUMBER] ) в сумі 128000,00 грн. і дана шкода підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача. Відповідно до вимоги, яка надсилалася позивачем відповідачу вищезазначена сума не повернена, тому позивача був вимушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20.01.2022 року справу скеровано за територіальною підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Святошинського районного суду міста Києва Горбенко Н.О. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб; заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами, при цьому обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого. Оскільки представник позивача був належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи, від нього не надходило заяви про відкладення розгляду справи, суд вважає, що з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини невяки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.08.2020 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201032480, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Renault Koleos», д.н.з [NUMBER] . Предметом даного договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 20 листопада 2020 року о 10:45 год. в м. Київ, в дворовій території по проспекту Оболонський, 22-В, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля AUDI Q5 (д.р.н. [NUMBER] ) та автомобіля Renault Koleos», д.н.з [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль AUDI Q5 (д.р.н. [NUMBER] ), його власниця 22.11.2020 року звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Відповідно до Аварійного сертифікату № 72- D/80/7 від 15.12.2020 року, результатами якого встановлено розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу AUDI Q5, що складає 263 913,18 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Renault Koleos», д.н.з [NUMBER] була застрахована в ТДВ СК Альфа-Гарант згідно полісу №201032480, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 260000,00 грн. Відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів полісом №201032480 встановлено страхову суму ( ліміт відповідальності страховика) за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 130 000,00 грн. на одного потерпілого. Окрім того, вищевказаний поліс передбачає франшизу у розмірі 2000, 00 грн. Відповідно до ст.. 12 ЗУ «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 9 ЗУ «про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, виплата страхового відшкодування складає 130000 грн. ( ліміт відповідальності страховика) -2000 грн. (франшиза) =128000 грн. (сума страхового відшкодування). 17.02.2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт і розрахунок страхового відшкодування, на підставі яких було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 128 000, 00 грн. власниці автомобіля AUDI Q5, що підтверджується платіжним дорученням №15217 від 17.02.2021 року. Слід зазначити, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року у справі №756/15592/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що сталося 20.11.2020 оку в [ADDRESS] , в судовому засіданні і сам [PERSON] свою вину визнав, про що зазначено в постанові. Дана постанова не оскаржувалася, та набрала законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 Совтрансавто - Холдинг проти України , а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 Брумареску проти Румунії встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту та умов Договору страхування №201032480 від 25.08.2020, розмір страхового відшкодування склав 128000,00 грн., яке ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» було сплачено [PERSON] за відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ згідно заяви власника пошкодженого транспортного засобу. Як вбачається з вимоги надісланої позивачем відповідачу щодо виплати суми страхового відшкодування в порядку регресу, позивач звертався до [PERSON] з проханням повернути суму страхового відшкодування виплачену [PERSON] . У вимозі вказувалися реквізити для сплати, попереджувало ся, що у разу несплати, ТДВ СК «Альфа-Гарант» вимушене буде звернутися до суду. Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ст.27 ЗУ Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача - компенсації матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля AUDI Q5 (д.р.н. [NUMBER] ). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу положень ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved