Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики № 16/09/19-1 від 16.09.2019 року в розмірі 361357,31 грн. В обґрунтування позову вказав, що 16.09.2019 року між сторонами було укладено договір позики № 16/09/19-1, згідно якого позикодавець (позивач) надав позичальнику (відповідачу) грошові кошти у розмірі 221407,70 грн. В подальшому, 17.12.2019 року між сторонами було укладено додаткову угоду, якою внесено зміно до договору позики та згідно якої позичальник отримав від позикодавця 234490,01 грн., які зобов`язався повернути у строк до 27.01.2020 року. Однак станом на 07.12.2021 року відповідач позику повністю не повернув. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача 361357,31 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом\~(повідомленням)\~сторіну справі та призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~07.07.2022 року представник позивача адвокат Плачинда К.О. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі виходячи з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі матеріалів справи та наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 16.09.2019 року був\~\~укладений договір позики № 16/09/19-1, згідно якого відповідач [PERSON] взяв у позивача [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 221407,70 грн. та зобов`язався повернути грошові кошти у розмірі 11861,13 грн. у строк до 16.10.2019 року, а грошові кошти у розмірі 209546,57 грн. - у строк до 16.11.2019 року (а.с. 9). Згідно п. 2, 6 цього договору сума позики отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання цього договору в повному обсязі. Позика може бути повернута позикодавцю достроково. Відповідно до п. 10 цього договору в разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Як вбачається з розписки [PERSON] від 19.11.2019 року, він 18.11.2019 року отримав від [PERSON] 218624,00 грн. згідно додаткової угоди від 19.11.2019 року до договору позики № 16/09/19-1 та зобов`язався повернути їх в строк до 16.01.2020 року (а.с. 8). В подальшому, 17.12.2019 року сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики № 16/09/19-1 від 16.09.2019 року, згідно якої було внесено зміни до п.п. 1, 5, 6 договору позики та викладено їх в такій редакції: 1. Позикодавець передав позичальнику 234490,01 грн., а позичальник у свою чергу зобов`язується повернути позику у визначений договором строк. Позика являється безпроцентною; 5. Позичальник зобов`язався повернути грошові кошти у розмірі 26117,19 грн. у строк до 20.12.2019 року, а грошові кошти у розмірі 208372,82 грн. - у строк до 27.01.2020 року; 6. Позика може бути повернута позикодавцю достроково (а.с. 10). Виходячи з викладеного, між сторонами мають місце договірні правовідносини, що походять з договору позики, нормативне регулювання яких визначене параграфом 1\~глави 71 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.\~1047\~ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач повинен був повернути позику у повному обсязі до 27.01.2020 року, проте до цього часу свого зобов`язання не виконав. Крім того, згідно ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно наданого позивачем розрахунку відповідач сплатив 21.01.2020 року 38796 грн., а 24.01.2020 року 5514,40 грн. боргу, відтак, залишок боргу за договором позики становить 234490,01-44310,40=190179,61 грн. (а.с. 7). Також, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір неустойки ним обчислено за період з 29.01.2020 року по 29.01.2021 року із урахуванням зменшення розміру неустойки з 1% до 0,2% і становить 234490,01 х 0,2% = 468,98 х 365 = 171177,70 грн. Однак, суд проводячи власний розрахунок встановив, що сума неустойки згідно п. 10 спірного договору позики за кожний календарний день існування простроченої заборгованості розмірі 26117,19 грн. за період з 20.12.2019 року по 21.01.2020 року становить (26117,19\~х 0,01)\~х 32\~к.д.\~=\~8357,51\~грн.,\~асума неустойки за кожний календарний день існування простроченої заборгованості розмірі 190179,61 грн. за період з 29.01.2020 року по 29.01.2021 року становить (190179,61 х 0,01) х 365 к.д. = 694155,58 грн. (а.с. 7). Суд вважає, що загальний розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем за період з 29.01.2020 року по 29.01.2021 року складає 694155,58 грн. Разом з тим, [PERSON] , розпорядилась своїми правами щодо визначення розміру пені, обмеживши період та розмір нарахування пені 0,2 %, замість 1 % за кожен календарний день, тобто сумою, що є меншою за суму, яка б могла бути визначена за приведеною вище формулою. За таких обставин суд відповідно до положень ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України визначає неустойку (пеню) за прострочення у межах заявлених [PERSON] вимог, тобто у розмірі 171177,70 грн. Таким чином,\~аналізуючи зібрані\~по справі\~докази в\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що позивачем\~доведена обставина\~порушення відповідачем\~передбаченого договором\~позики обов`язку\~повернення коштів,\~внаслідок чого\~у позивача\~виникло право\~вимагати повернення\~позики та\~сплати неустойки\~за прострочення\~заборгованості,\~у зв`язку\~з чим,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню борг\~за договором\~позики в\~сумі 190179,61 грн. та неустойка за період з 29.01.2020 року по 29.01.2021 року в розмірі 171177,70 грн., а всього 361357,31 грн. За наведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3613,57 грн.

Outcome: approved