Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її дитини та стягнути аліменти на утримання її малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач вважає, що позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам малолітнього [PERSON] та його соціальному захисту. До того ж, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі, а саме в сумі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з`явились, однак звернулись до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, позивач позов підтримує та просить задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнає. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник позивача в підготовче судове засідання не позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити. Відповідач до суду не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 5, 6). 29.06.2021 [PERSON] перебуваючи у пологовому відділені КНП «Малинська міська лікарня» Малинської міської ради написала заяву про відмову від своєї новонародженої дитини, про що було складено Акт закладу охорони здоров`я та органу Національної поліції про дитину, покинуту в пологовому будинку (а.с. 7-8). Згідно рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області № 218 від 11.08.2021 малолітньому [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та поставлено його на первинний облік (а.с. 10). Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради №255 від 16.09.2021 [PERSON] було направлено до державного закладу та в подальшому влаштовано до КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради. Відповідач з моменту відмови від малолітнього [PERSON] та упродовж часу перебування дитини у вищевказаному комунальному закладі жодного разу сина не провідувала та жодних дій щодо можливого повернення дитини не вживала. З наданого до суду письмового висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області від 04.05.2022 №80 про доцільність позбавлення батьківських прав, вбачається, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним (а.с. 12-13). Згідно довідки-характеристики №01-18/856 від 26.05.2022, виданої Радомишльською міською радою Житомирської області, відносно [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , заяв про неналежну поведінку чи скоєння правопорушень, злочинів - не надходило, будь-які компрометуючі матеріали відносно останньої відсутні (а.с. 14). Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Звертаючись до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, орган опіки та піклування посилається на те, що [PERSON] покладені на неї батьківські обов`язки не виконує та не бере участі у вихованні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , оскільки з моменту відмови від дитини у пологовому відділені та упродовж часу перебування малолітнім у КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створила належних умов для проживання та повернення дитини, не готує його до самостійного життя та праці, що становить основоположну складову сімейного життя. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2022 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved