Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька. В обґрунтування позову позивач послався на те, що він є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті його батька, якому за життя належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Позивач протягом багатьох років проживає поза межами України - в Італії у м.Турін, що підтверджується посвідкою на проживання. 23.02.2020 позивач дізнався від родичів про смерть батька, проте приїхати на поховання не мав змоги, оскільки процедура відбувалась вже 25.02.2020, оскільки у [PERSON] була остання стадія раку - меланома, а тому рідні, які залишились у м. Києві прийняли рішення похоронити відразу після смерті, а тому ніякої змоги купити квитки та прилетіти на територію України позивач не мав змоги. Крім того, в лютому на початку березня світ охопила страшна пандемія корона вірусу COVID-19. Курт в свою чергу на той період захворів.Хвороба тривала досить довго, майже три тижні, проте, отримати йому листок непрацездатності так і не вийшло через те, що в лікарні він не був, а був просто ізольований від усіх вдома. Зазначається, що Італія була найбільш ураженою даним вірусом державою, а тому була вимушена офіційно з 11.03.2020 зачинити повітряний зв`язок з Україною та припинити будь-які прийоми авіатранспорту в свою державу. Отже, позивач вказує, що ніяким чином не міг прилетіти в Україну та подати у встановлений строк заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька. Направити заяву через Генеральне Консульство України, що розташоване в м. Мілан, також не було змоги, оскільки жителям Італії було заборонено пересуватись між містами, а м. Мілан від місця проживання позивача м. Турін знаходиться на відстані майже 150 км. Також, позивач стверджує, що з 16.03.2020 Консульство у м. Мілан призупинило прийом на подачу та видачу будь-яких документів. Як відомо зі ЗМІ та інших засобів інформації Італія дуже сильно постраждала через світову пандемію корона вірусної хвороби COVID-19 та мала дуже жорсткі обмеження щодо туристичної, розважальної, ресторанної та інших сфер життєдіяльності, а також обмеження у пересуванні та спілкуванні. В середині червня, коли тимчасово поновлено повітряне сполучення між Італією та Україною, ціни на авіаквитки були завищені, що заважало їх придбанню, крім того, нестабільна пандемічна ситуація між двома країнами зробила досить важким вибір правильного періоду для приїзду в Україну. Лише після зимових свят позивач отримав змогу придбати авіаквиток та виїхати в Україну. 11.02.2021 позивач звернувсь до приватного нотаріуса КМНО Єременко Л.О. із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус у своїй постанові за вих. №15/02-31 від 19.02.2021 повідомив позивача про відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті його батька. Позивач вказує, що єдиною особою, хто подав заяву про прийняття спадщини після смерті його батька, була його рідна бабуся [PERSON] , [INFO] , яка проживала разом з померлим на час його смерті. Проте [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцем після її смерті є її син - відповідач [PERSON] . Отже, оскільки позивач не міг фізично приїхати або подати заяву через Генеральне Консульство України в м. Мілан про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , він змушений звернутися до суду та просить визначити додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 31.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.05.2021. Ухвалою суду від 25.05.2021 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. належним чином засвідчену копію спадкової справи №06/2020 щодо майна померлого [PERSON] (дата смерті [INFO] ). 04.06.2021 від представника відповідача - адвоката Безпалюк Н.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, серед іншого з огляду на те, що ч. 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Пунктом 3.1 зазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 визначено, що право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Окрім того, вказаним Порядком визначено, що якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Отже, позивачу, як спадкоємцю померлого батька [PERSON] , було достатньо направити на адресу приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини власноруч написаної та підписаної заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначене, вбачається, що складена позивачем та засвідчена нотаріусом Італійської Республіки заява про прийняття спадщини, направлена на адресу приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка б надійшла б нотаріусу навіть після закінчення цього строку, вважалася б своєчасно надісланою заявою, справжність підпису особи на якій засвідчена нотаріально. Зазначених дій позивачем здійснено не було, не зважаючи на те, що з існуючими карантинними обмеженнями, оператори поштового зв`язку працювали належним чином та безперервно. На офіційному веб-порталі Посольства України в Італійській Республіці , в Республіці Мальта та в Республіці Сан Марина (за сумісництвом) розміщено офіційне роз`яснення щодо засвідчення документів від 29.11.2019, в якому зазначено, що іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України: зокрема, за умови їх засвідчення штампом апостиль, якщо вони складені на території держав-учасниць Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. Позивачем жодними належними та допустимими доказами не було підтверджено наявність настільки жорстких перешкод для реалізації ним гарантованих йому прав та свобод. Крім того, представник відповідача стверджує, що позивач мав можливість виїхати з країни в шестимісячний строк та прилетіти до України або звернутись до консульства з метою засвідчення та подання заяви про прийняття спадщини, хоча, знову ж таки, такої необхідності у нього не було з огляду на існуючу можливість направлення заяви про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку, навіть без нотаріального засвідчення. Представник відповідача зазначає, що позивачем був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини виключно у зв`язку з його пасивною поведінкою. 23.06.2021 від представника позивача - адвоката Новікової В.О. на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивач зазанчає, що у зв`язку з пандемією та світовою захворюваністю на коронавірус COVID-19 Італія була одна із перших Європейських країн, котра надзвичайно сильно зазнала уражень даним видом коронавірусу і котра мала найжорсткіші заходи щодо протидії та розповсюдження даного вірусу в середині держави. Так, наприклад, жителям різних регіонів та областей було суворо заборонено пересуватися між містами та регіонами, не було дозволено навіть виїхати до сусіднього міста за продуктами, максимально куди вони мали змогу виходити, то це не більше 500 метрів від будинку для можливості вигулу тварини. Всі жителі Італії більш ніж 2 місяці знаходились в повній ізоляції в себе в домівках, не працювали жодні підприємства, установи та організації, крім медичного персоналу та осіб, що пов`язані з безпекою держави в цілому. Вказані факти підтверджуються витягами з різних джерел масової інформації, які повідомляли, що діється на території Італії з лютого 2020 року. Крім того, посилання відповідача на той факт, що позивач начебто взагалі мав змогу взяти квиток і на другий день, як дізнався про смерть батька виїхати на територію України, є намаганням відповідача виставити позивача в не найкращому світлі, оскільки йому достеменно відомо, що окрім того, що в той час вже не так регулярно літали рейси з Італії в Україну, а в подальшому взагалі повітряний простір був закритий, а вартість квитка на рейсах, які відбувались, сягала понад 1000 євро на одну особу. Така сума для позивача була непід`ємною, оскільки в результаті вказаної пандемії коронавірусу позивач сам перехворів, працювати позивач не мав змоги, так як працювали лише стратегічні підприємства Італії. Зауважує, що відповідач у судовому засіданні говорив про той факт, що дійсно і позивач і його сестра мають право на отримання спадщини після смерті їх батька, оскільки за життя він їх фактично ніколи не утримував, проте вони як діти ніколи не переставали з ним спілкуватися та при можливості перебування на території України завжди з ним спілкувались та підтримували. Отже, представник позивач вважає, що стороною позивача повністю доведені факти, на які він посилається у позові та є всі законні підстави для його задоволення. 30.06.2021 на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2021 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. надійшли належним чином засвідчені копії спадкової справи №06/2020 щодо майна померлого [PERSON] 30.06.2021 до суду від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про витребування спадкової справи у Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори щодо майна померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 06.08.2021 витребувано у Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 14.09.2021 залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - [PERSON] у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 07.10.2021 до суду на виконання вимог ухвали суду від 06.08.2021 від Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшли належним чином завірені копії спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Протокольною ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 18.10.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу для судового розгляду по суті. 10.02.2022 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] - адвоката Фасулакі П.Є. до суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких між іншим зазначено, що просить суд позовні вимоги позивача задовольнити. Позивач та його представник - адвокат Новікова В.О. у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Безпалюк Н.В. у судове засідання не з`явились. Відповідачем через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Від представника відповідача на електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність та письмовий виклад промови у судових дебатах, який відповідає позиції, викладеної у відзиві. Третя особа та представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про право власності від 05.12.2011 квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /в рівних частках/ (а.с149). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 18.02.2021 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Києві у віці 51 року (а.с. 8). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00026474225 матір`ю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 92-93). У травні 2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса КМНО Єременко Л.О. із заявою про прийняття спадщини за померлим сином [PERSON] (а.с. 87). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.09.2020 (а.с 130). 27.05.2012 [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О., відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на час смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.136). 07.10.2020 відповідач [PERSON] звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 129). 19.02.20201 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.103). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. №15/02-31 від 19.02.2021 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що останнім було пропущено строк для прийняття спадщини (а.с. 107). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За приписами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1 та 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Судом встановлено, що датою смерті [PERSON] є [INFO] . Встановлено також, і не заперечувалось позивачем, що йому стало відомо про смерть батька в той же день від родичів, які проживають у м. Києві, та на поховання, яке відбулось 25.02.2020 року, він приїхати не зміг. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки, часом відкриття спадщини є саме день смерті батька - [INFO] , то, саме з цієї дати, в шестимісячний строк позивач [PERSON] повинен був звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , а саме до [INFO] . Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Доказів того, що позивач звертався до спадкоємців, які прийняли спадщину, за письмовою згодою, позивачем до суду не було надано. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через тяжкий психологічний та матеріальний стан, що не підтверджується жодними доказами, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємця; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; необізнаність спадкоємця про наявність заповіту (Постанова Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17); велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних Сил України (Постанова Верховного суду України від 26.06.2019 у справі №565/1145/17); тощо. Разом з цим, у п. 2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що судами не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна; похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю); невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови; перебування у депресії у зв`язку зі смертю спадкодавця (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 у справі № 752/11156/18-ц. Строк для прийняття спадщини є преклюзивним і з його спливом право на прийняття спадщини припиняється. Додатковий строк для прийняття спадщини може бути встановлено судом у виняткових випадках у разі доведення позивачем тієї обставини, що у нього були непереборні обставини, за яких він був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є обов`язком спадкоємця, який має намір прийняти спадщину. Невиконання обов`язку або незнання про нього не звільняє позивача від відповідного обов`язку і не надає йому жодних переваг. При цьому до уваги суду повинні братися переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості про обставини, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори у встановлені строки. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що було введено карантинні обмеження, а саме туристичної, розважальної, ресторанної та інших сфер життєдіяльності, у зв`язку поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та із запровадженням заборони пересуватися по території Італійської Республіки; він захворів на COVID-19 проте лист непрацездатності не був отриманий; внаслідок пандемії COVID-19, Італія припинила повітряний зв`язок із Україною з 11.03.2020, що не давало можливості прибути в Україну в шестимісячний термін. Позивач зазначив, що він не мав можливості направити заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька через Генеральне консульство України, що розташоване в місті Мілан, оскільки жителям Італії було заборонено пересуватись між містами, та у зв`язку з тим, що з 16.03.2020 Генеральне консульство України у місті Мілан призупинило прийом громадян на подачу та видачу документів, що нібито вбачається із офіційного веб-порталу консульства. Крім того, зазначається, про відсутність фінансової можливості купити авіаквиток для перельоту в Україну та подати у встановлений строк заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька, пов`язаного із нестабільною пандемічною ситуацією між країнами. Як вбачається з фотокопії скріншоту листа Генерального консульства України в Мілані, наданого позивачем в якості доказу в обґрунтування позовних вимог, відповідно до розпорядження Міністерства закордонних справ України Генеральне консульство України в Мілані з 16 березня призупиняє прийом громадян та видачу документів. Про відновлення прийому громадян буде вчасно повідомлено на сторінках Генерального консульства у соціальних мережах та на сторінці онлайн запису. З питань, пов`язаних з прийомом, просимо звертатися на електронну адресу [INFO] У разі виникнення надзвичайної ситуації (втрата документів, смерть родича, дорожньо-транспортна пригода, арешт тощо) просимо звертатися на гарячу лінії [NUMBER] (а.с. 10-11). Відповідно до роздруківки з офіційного веб-порталу Генерального консульства України в Мілані було запроваджено графік проведення виїзних консульських обслуговувань протягом 2020 року (а.с. 67). Генеральне консульство України в Мілані своїм листом від 13.05.2021, який адресовано адвокату Безпалюк Н.В., повідомило, що у період з 23.02.2020 по 17.02.2021 Генеральне консульство України в Мілані здійснювало прийом громадян у звичайному режимі відповідно до онлайн-записів за виключенням періодів: з 25.02.2020 по 28.02.2020; з 16.03.2020 по 22.05.2020; з 29.10.2020 по 05.11.2020. Окрім того, зазначило, що відповідно до Декрету Уряду Італії від 08.03.2020 з 09.03.2020, серед іншого, почала діяти заборона на будь-які пересування фізичних осіб (як всередині країни, так і за її межі) за винятком пересувань, пов`язаних з роботою, станом здоров`я, поверненням додому чи іншими вагомими потребами за умови заповнення спеціальної заяви із зазначенням підстави для пересування. З 03.06.2020 було відновлено вільне пересування всією територією Італії. З боку італійських органів не було перешкод для повернення громадян України на батьківщину. За домовленостями з італійською стороною українськими авіакомпаніями «Міжнародні авіалінії України» та «SkyUp», а також італійською «Alitalia» були здійснені спеціальні рейси з метою перевезення українських громадян в Україну (а.с. 78-79). Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надав. Разом з цим, позивачем на надано до суду будь-яких належних та достатніх доказів того, що ним вживались заходи щодо направлення запитів та заяв поштою, телефоном на гарячу лінію або через веб-портал до Генерального консульства України в м. Мілані. Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При цьому, суд звертає увагу, що за правилами п. 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Пунктом 3.23. Порядку визначено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Таким чином, позивач мав можливість подати заяву нотаріусу, направивши її поштою, але такі дії ним теж не вчинялися. Спадкова справа №06/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] була відкрита приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. 27 травня 2020 року за заявою [PERSON] . Матеріали спадкової справи не містять будь-яких повідомлень позивача, що свідчать про його волевиявлення нотаріусу в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини щодо спадкування після смерті батька. Будь-яких доказів обмежень роботи закладів поштового зв`язку у зв`язку із карантинними обмеженнями позивачем надано не було. Таким чином, посилання позивача на віддаленість його місця проживання від місця знаходження спадкового майна та обмеження, встановлені у зв`язку з установленими карантином, ніяким чином не спростовують його можливості направити заяву про прийняття спадщини нотаріусу поштою. Доводи позивача, на перенесення хвороби на період прийняття спадщини та відсутністю коштів на придбання авіаквитків, то матеріали справи не містить належних відомостей та допустимих доказів, які б вказували на те, що за станом здоров`я [PERSON] чи важким матеріальним становищем не міг своєчасно реалізувати свої спадкові права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 21.04.2021 у справі № 637/80/19 зазначив, що частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав, не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що у силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. З урахуванням наведеного, якщо [PERSON] пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд детально дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Проте, судом не встановлено, що у позивача були перешкоди для своєчасного подання заяви до нотаріуса. Також, суд не визнав жодної з наведених позивачем обставин, поважними. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову чи апеляції. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами про наявність поважних причин пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини, відтак у суду відсутні підстави для визначення позивачу відповідного додаткового строку, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed