Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Денисенко С.В. звернувся до\~\~суду з вищевказаним позовом, вимоги якого уточнив в заяві про зменшення позовних вимог від 05.10.2021 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 01.04.2019 року по 11.03.2021 року [PERSON] працювала згідно трудового договору в філії «Прилуцька дорожньо-експлуатаційна дільниця» дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» спочатку на посаді економіста, потім на посаді економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності. Наказом №3-к від 11.03.2021 року - звільнена з займаної посади за згодою сторін. При звільненні з роботи, відповідач не провів з нею повний розрахунок по заробітній платі, що є прямим порушенням\~Конституції України\~та\~КЗпП України. Фактичний розрахунок з позивачем відповідач провів лише після її звернення до суду з даним позовом. Посилаючись на вимоги\~ст.117 КЗпП України, позивач вважає, що відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за період затримки розрахунку з 12.03.2021 року по 17.06.2021 року в розмірі 34\~654,22 грн., розмір якого обраховує виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 357,26 грн.. У зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду за захистом своїх трудових прав.\~Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00грн.. \~ \~ \~ \~Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте згідно заяви її представника, просить розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, проте згідно його заяви по сплату заборгованості від 02.07.2021 року, в які вказав про погашення заборгованості по нарахованій заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасністю її виплати, а також вказав на невірне обрахування позивачем середнього заробітку, який визначається шляхом множення середньодненного заробітку на число робочих днів. Таким чином кількість робочих днів за період з 12.03.2021 року по 17.06.2021 року становить 67 робочих днів, а не 97, як зазначено позивачем в позовній заяві, що потягнуло за собою неправильне обчислення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Посилається на те, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обчислений позивачем є очевидно не співмірним і завищеним, оскільки заборгованість по заробітній платі йому виплачена, і який має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівників та роботодавця, а тому просить врахувати судову практику Верховного Суду та зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Також просить відмовити у стягненні понесених судових витрат на правничу допомогу за недоведеністю, відсутністю документального підтвердження таких витрат. У зв`язку з цим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~ Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, позивач [PERSON] в період з 01 квітня 2019 року по 11 березня 2021 року працювала згідно трудового договору в філії «Прилуцька дорожньо-експлуатаційна дільниця» дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» спочатку на посаді економіста, потім на посаді економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності. Наказом №3-к від 11.03.2021 року припинено дію трудового договору, та була звільнена з займаної посади за згодою сторін(а.с.12). При звільненні [PERSON] відповідач не виконав свого обов`язку щодо виплати всіх належних їй сум. З копій платежів від 09.06.2021 року та 17.06.2021 року вбачається, що в зв`язку з заборгованістю по виплаті заробітної плати повний розрахунок з [PERSON] був проведений 17.06.2021 року(26-35). З копії довідки філії «Прилуцька дорожньо-експлуатаційна дільниця» дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» №42 від 30.06.2021 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці становить 357,26грн.(а.с.36). Згідно ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього кодексу. Відповідно до\~ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України\~передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені\~статтею 117 КЗпП України\~правові підстави для застосування матеріальної відповідальності. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Як вбачається з роз`яснень викладених в п.п.20, 21\~Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, з подальшими змінами та доповненнями (далі - Порядок). Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Порядку). Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~\~ \~ \~ \~ \~Середньоденна заробітна плата [PERSON] обрахована відповідачем - роботодавцем у відповідності до вимог\~Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року\~і становить 357,26 грн., що сторонами не оспорюється і в суду сумнівів не викликає. \~\~ \~ \~ \~ \~Що стосується періоду затримки розрахунку при звільненні, то на думку суду, позивач допустив помилку в обрахунку робочих днів за період з 12.03.2021 року по 17.06.2021 року - не врахував, що такий період потрібно рахувати тільки робочі дні.Так, кількість робочих днів за період затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 12.03.22021(наступний день після звільнення) і по 17.06.2021(день проведення повного розрахунку) становить 67 робочих днів. Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 23\~936,42 грн. (357,26 грн. х 67 робочих днів). Водночас, встановлений\~статтею 117 КЗпП України\~механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Необхідно також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 23936,42грн.. У відповідності до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно\~ст.137\~ЦПК\~України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги, представником позивача адвокатом Денисенком С.В. було надано суду: договір про надання правничої допомоги №23/04/21 від 23.04.2021 року, додаткова угода до договору №35 від 01.03.2021, протокол погодження договірної ціни за надання послуг від 23.04.2021, розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката від 29.09.2021 року, акт виконаних робіт від 29.09.2021 до договору про надання правничої допомоги №23/04/21 від 23.04.2021, квитанція №1 від 29.09.2021 на суму 6000,00грн.. У поданій до суду заяві представник позивачки просив стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Згідно з частинами 4-6 ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення заяви про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної\~\~ [PERSON] у зв`язку з розглядом справи у розмірі 6000,00 грн. та вважає, що саме такі витрати є співрозмірними із складністю даної справи і підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial