Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з під арешту. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.03.2010 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , їй (позивачу), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року належну [PERSON] 1/5 частину квартири успадкували вона та [PERSON] в рівних долях, тобто по 1/10 частині квартири. Як зазначає позивач, вона та [PERSON] домовились врегулювати між собою спір щодо спільної квартири за рахунок взаємних поступок щодо цього та іншого майна, в зв`язку з чим вона збиралась передати [PERSON] у власність 3/10 частині спірної квартири. Проте, звернувшись до нотаріуса для реалізації вказаних домовленостей вона дізналась, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться обтяження, а саме арешт, накладений на все її майно, який накладено на підставі постанови ВДВС Деснянського району м.Києва серії АЕ № 677610 від 30.01.2007 року. 12.10.2021 року вона звернулась до відповідача для отримання відомостей щодо арешту та його зняття. Відповіддю від 11.11.2021 року відповідач повідомив про неможливість зняття арешту та знищення матеріалів виконавчого провадження після спливу трирічного терміну зберігання. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом арешт зняти неможливо, позивач просить задовольнити її вимоги. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 17.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу в його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду листа, в якому просить розглянути справу в його відсутність та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності від 29.03.2010 року квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року, [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/5 частині вказаної квартири, що належали [PERSON] , що померла [INFO] . За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 12.02.2007 року зареєстровано арешт всього майна, належного [PERSON] відповідно до постанови АЕ № 677610 від 30.01.2007 року ВДВС Деснянського району м.Києва. Відповідно до листа Деснянського ВДВС м.Київ ЦМУЮ від 11.11.2021 року, згідно даних АСВП у Відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 2813166 з примусового виконання виконавчого листа від 08.02.2002 року №2-1416, виданого Деснянським районним судом м.Києва, про стягнення з [PERSON] на користь установи, куди буде влаштована дитина, аліментів в розмірі 1/6 частини щомісячно. 08.02.2007 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 30.06.2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» (стара редакція). Надати більш детальну інформацію немає можливості, оскільки строк зберігання виконавчих документів становить 3 роки. За даними Інформації з Єдиного реєстру боржників від 16.06.2022 року, інформація щодо позивача у даному реєстрі відсутня. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами статті 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, арешт на спірну квартиру було накладено органом виконавчої служби у 2007 році, виконавче провадження закінчено у 2011 році, а відтак потреби в арешті не існує. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) квартири перешкоджає позивачу у здійсненні нею права власності на вказану квартиру. Звільнити майно з-під арешту в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час здійснення якого було накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на спірну квартиру на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved