Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що донька позивачки перебувала в шлюбі з відповідачем, й від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , котрий, після смерті доньки 2019 року, проживає та перебуває на повному утриманні позивачки. Натомість відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я, фізичним розвитком сина, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Позивач в останнє судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Третя особа направила суду висновок стосовно доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Участі повноважного представника в засіданнях не забезпечила. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Донька позивачки, [PERSON] перебувала в шлюбі з відповідачем, й від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , котрий, після смерті доньки 2019 року, проживає та перебуває на повному утриманні позивачки. Натомість відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я, фізичним розвитком сина, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Як пояснив [PERSON] з 2012 року він перебував в місцях позбавлення волі, звідкіля звільнився в 2016 року. Дитина [PERSON] , [INFO] , народився через півтора роки після ув`язнення відповідача, а відтак [PERSON] взагалі не вважає його своїм сином, й проти задоволення позову не заперечує. Висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням ВК ТМР № 386 від 27.04.2022 року, визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні дитина висловилася, що взагалі не означає та не пам`ятає відповідача, котрого ніколи не бачила. Не ідентифікує [PERSON] , як власного батька. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що відповідачем не виконуються обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Відповідно до ст. 165, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу відбувається свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками щодо виховання сина. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з дітьми позивач не чинить. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси малолітнього сина, необхідність умов для його нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved