Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась суду з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегілгального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просить: скасувати/припинити арешт №8123937 від 28.10.2008 року із вказівкою об`єкта обтяження: все майно, адреса: [ADDRESS] , накладений постановою ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження серії АВ №996921 від 22.10.2008 року. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу будинку від 25.08.2005 року, посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Базан Т.П., зареєстрований в реєстрі за №4062, що вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8767710 від 27.10.2005 року. 16.12.2021 року позивач звернулась до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори з приводу продажу належного їй житлового будинку, де їй стало відомо про існування обтяження накладені на її майно. 17.12.2021 року позивач звернулась з запитом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про надання інформації стосовно накладених обтяжень на майно. З інформації, отриманої на наданий запит, вбачається, що 28.10.2008 року зареєстроване обтяження №8123937 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АВ №996321, виданої 22.10.2008 року ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області на житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є позивач. За результатами пошуку у автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що інформація стосовно виконавчого провадження в межах, якого накладено арешт - відсутня. Інформація стосовно виконавчих документів, які подавались на примусове виконання відділу, вносилась до системи з 2008 року, в зв`язку з цим матеріали виконавчого провадження відсутні, надати посвідчені копії не представляється можливим. Посилаючись на викладені обставини та з метою захисту свого права власності, позивач звернулась до суду, оскільки зняти арешт у досудовому порядку немає можливості, в звязку з чим позивач просила зняти арешт з належного їй нерухомого майна. Рух справи у суді Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2022 року позов був залишений без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.06.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача - адвокат Царенко О.О. не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 25.08.2005 року, посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Базан Т.П., зареєстрований в реєстрі за №4062, що вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8767710 від 27.10.2005 року. З метою продажу свого нерухомого майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] , позивач 16.12.2021 року звернулась до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори, проте їй стало відомо про існування обтяження накладені на вищевказане майно. 17.12.2021 року позивач звернулась з запитом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про надання інформації стосовно накладених обтяжень на майно. 20.12.2021 року за вих. №83727/31-16 позивач на вказаний запит отримала відповідь з якої вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 28.10.2008 року зареєстроване обтяження №8123937 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АВ №996321, виданої 22.10.2008 року ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області на житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є позивач [PERSON] .. За результатами пошуку у автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що інформація стосовно виконавчого провадження в межах, якого накладено арешт - відсутня. Інформація стосовно виконавчих документів, які подавались на примусове виконання відділу, вносилась до системи з 2008 року, в зв`язку з цим матеріали виконавчого провадження відсутні, надати посвідчені копії не представляється можливим. Статями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами ст.10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з цією ж статтею Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) божника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно не електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодження; 5) відсутність у строк 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності по одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Отже, спосіб який обрав позивач шляхом зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого майна передбачений законом (припинення дії, яка порушує право), у даному випадку є єдиним належним способом захисту таких прав та інтересів, як звернення з відповідним позовом до суду, оскільки внаслідок існування арешту, порушує права позивача. З огляду на те, що на виконанні в органах державної виконавчої служби виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на майно позивача не перебуває, збереження арешту чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, а отже суд вважає, що майно під арештом знаходиться безпідставно. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов до переконання про те, що існування обтяження нерухомого майна позбавляє можливості позивача як власника вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, оскільки іншого способу захисту свого права власності у позивача не має та обраний спосіб в даному випадку суд вважає правильним, таким що не порушує інтереси третіх осіб, таким, що не суперечить закону, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved