Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 15 грудня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції , за актовим записом № 2331. Від шлюбних відносин в них з відповідачем народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їхніх відносин. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б особистим інтересам позивача. Також зазначив, що подружні стосунки між ними з відповідачкою припинені, на даний час між ними втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги, а тому їхній шлюб існує формально. Також зазначив, що він бажає, щоб після розірвання шлюбу його син [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом з ним, оскільки син вже тривалий час проживає з ним і по сьогоднішній день виявив бажання проживати разом з батьком. Разом з цим зазначає, що молодший син [PERSON] , [INFO] вже тривалий час проживає з матір`ю [PERSON] . Підтримуючи вищевикладене, просив розірвати шлюб, розгляд справи проводити у його відсутності. Позивач [PERSON] через канцелярію суду 28.07.2022 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, розгляд справи просив проводити без його участі, також просив після розірвання шлюбу залишити малолітнього сина [PERSON] , [INFO] на його вихованні та утриманні, а малолітнього сина [PERSON] , [INFO] на вихованні та утриманні у його матері [PERSON] . Від відповідача [PERSON] , 28.07.2022 року надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо розірвання шлюбу, строку для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 178 ЦПК України непотрібно. Не заперечувала проти того, щоб після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з ним, на його вихованні. Слухання по даній справі провести без його участі. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 15 грудня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції , за актовим записом № 2331, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 грудня 2007 року. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбних відносин в сторін є двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER] від 18.03.2009 року народження та серії [NUMBER] від 08.02.2018 року . Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти того, щоб малолітній син проживав разом з батьком. У зв`язку із вищевказаним, суд вважає, що після розірвання шлюбу малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишити проживати з позивачем. Враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а малолітнього сина [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати біля батька [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved