Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності, виключення майна із спадкового майна, посилаючись на те, що вона з 23.08.1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В період перебування у шлюбі ними за спільні кошти подружжя було придбано житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.04.1998 року право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження на [PERSON] 26 квітня 2012 року шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано. Під час розірвання шлюбу була досягнута усна домовленість між [PERSON] та [PERSON] про те, що він в послідуючому не буде мати до неї ніяких претензій стосовно вказаного житлового будинку, і в послідуючому переоформить право власності на будинок на неї та їхніх спільних дітей. 11 січня 2013 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Станом на день звернення до суду позивачка, та їхні спільні діти з [PERSON] , а саме відповідачі по справі, зареєстровані та постійно проживають у даному житловому будинку. [INFO] [PERSON] помер. Спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] складається із житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, а саме за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано на [PERSON] . Однак, вищевказаний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] . 29 вересня 2019 року позивачка направила приватному нотаріусу Синельниківського районного нотаріального округу Головко М.Г. лист з проханням не видавати свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям за законом, оскільки вона має намір звертатися до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя. Усно нотаріусом було роз`яснено, що в разі подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті бувшого чоловіка, [PERSON] , їй буде відмовлено у видачі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя на житловий будинок після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що на час його смерті вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, та було рекомендовано звернутися для вирішення цього питання до суду. Спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст.1261 ЦК України, являються спільні діти позивачки та покійного [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В зв`язку з чим, просить визнати майно, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як на частку в спільній сумісній власності подружжя; виключити 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , із спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позов визнають в повному обсязі та не заперечують проти його задоволення. Третя особа приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Головко М.Г. проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 23 серпня 1997 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2016 року, виданого Великомихайлівською сільською Радою народних депутатів Покровського району, актовий запис №15, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.14). \~ \~ \~ \~13.04.1998 року [PERSON] придбав у власність у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується угодою купівлі-продажу нерухомості за реєстраційним номером 11526 від 13.04.1998 року (а.с.5). \~ \~ \~ \~Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №75992612 від 16.12.2016 року, житловий будинок загальною площею 87.3 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.11). \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 13.05.1998 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, за даною адресою зареєстровані також [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Домової Книги (а.с.6-7). Згідно копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області №2-678/200 р., 26.04.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23.08.1997 року Великомихайлівською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області розірвано (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 11.01.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано виконкомом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №01. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.17). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.4). Судом встановлено, що 29.09.2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. із заявою, якою просить не видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в зв`язку з тим, що вона має намір звертатися до суду про виділ Ѕ частки житлового будинку, який було набуто ними під час перебування в зареєстрованому шлюбі (а.с.13). Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 2 ст. 355 ЦК України встановлено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В даному випадку, у зв`язку із смертю співвласника [PERSON] , укласти договір про визначення розміру часток у спільній сумісній власності неможливо, а для спадкування частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом достовірно встановлено, що позивачка та померлий [PERSON] знаходилися у шлюбі; під час шлюбу ними був придбаний будинок, який згідно закону є їх спільною сумісною власністю; відповідачі не заперечують право позивачки на половину придбаного у шлюбі майна (1/2 частини будинку). У зв`язку із наведеним, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що зазначений житловий будинок є об`єктом права спільної сумісної власності її та померлого [PERSON] , їх частки згідно закону є рівними. На підставі вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що до складу спадкового майна померлого [PERSON] входить не весь будинок, а 1/2 його частина, як частка померлого у спільному сумісному майні; інша 1/2 частина будинку належить позивачці. У зв`язку з цим, слід виключити Ѕ житлового будинку із складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до їх визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, враховуючи наявність в матеріалах справи заяв відповідачів про визнання позову, які не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved