Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), відповідно до якої просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису №975 від 08.04.2021 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), виключивши відомості про [PERSON] як батька та вказати батьком дитини у графі «батько» - [PERSON] , у графі «прізвище» - [PERSON] , у графі «по батькові» - [PERSON] , вважати прізвище ім`я по батькові дитини - [PERSON] . Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що з січня 2010 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , однак подружнє життя не склалось через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, сім`я перестала існувати. З лютого 2020 року позивач стала проживати однією сім`єю з [PERSON] , вести з ним спільне господарство, тобто перебувати у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час вагітності [PERSON] стала на облік до жіночої консультації в Харківської міської поліклініці №10. В обмінної медичної картці вагітності батьком дитини був записаний [PERSON] , яким було здано необхідні аналізи. Він піклувався про позивача і робив все необхідне для благополучних пологів. [INFO] у позивача та відповідача народилася донька - [PERSON] . Вказує, що [PERSON] , як батько, створює всі умови для здорового фізичного розвитку доньки, проживаємо разом. 09.12.2020 рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб позивача з [PERSON] був розірвано. Однією з підстав розірвання шлюбу стало те, що [PERSON] знаходилась на 23 тижні вагітності від іншого чоловіка. Зазначає, що під час реєстрації дитини у квітні 2021 року [PERSON] був відсутній в Україні, тому не зміг подати в органи РАЦС заяву про те, що він не є батьком [PERSON] . Оскільки з часу прийняття рішення про розірвання шлюбу та народженням дитини пройшло два місяці, то при реєстрації дитини в органах РАЦС Харківського міського відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), батьком дитини був записаний [PERSON] . При цьому вказує, що [PERSON] не заперечує, що він не є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно спільної заяви від 25.05.2021, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Новохатської І.Ю., [PERSON] не визнає себе батьком дитини, народженої [INFO] його колишньою дружиною [PERSON] , а відповідач бажає в добровільному порядку визнати батьківство. Посилається на те, що відділ ДРАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовляє внести зміни до актового запису № 975 від 08.04.202І про народження доньки, посилаючись на відсутність під час державної реєстрації народження дитини спільної заяви з колишнім чоловіком про невизнання батьківства, та спільної заяви з батьком дитини про визнання батьківства. На підставі викладеного позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом з метою захисту прав дитини. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021 справу передано для розгляду судді Садовському К.С. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особа - відповідача у справі та 10.01.2022 отримано відповідну довідку. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою суду від 17.01.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження. Відповідно до ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. 28.01.2022 до канцелярії суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, де [PERSON] вказує, що проти позову [PERSON] він не заперечує. Зазначив, що з лютого 2020 року він дійсно проживав однією сім`єю з позивачем, вони вели спільне господарство, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . [PERSON] визнає себе батьком [PERSON] , [INFO] . 16.02.2022 до канцелярії суду надійшли пояснення за підписом начальника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), так, проведеною перевіркою по архівним даним відділу виявлено актовий запис про народження № 975 від 08.04.2021 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відносно [PERSON] , [INFO] , в якому відомості про батька дитини у внесені відповідності до ст. 133 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, (зі змінами), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо встановлення факту батьківства та виключення відомості про батька заперечень не має. Просить розглядати справу за відсутності представника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зв`язку з великою завантаженістю. Одночасно зазначає, що встановлення батьківства без зазначення конкретних змін, які необхідно внести до актових записів цивільного стану, не тягне за собою внесення відповідних змін. Ухвалою суду від 14.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, до канцелярії суду подала заяву про проведення розгляду справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду також подав письмову заяву, відповідно до якої визнає батьківство [PERSON] , [INFO] , з позовними вимогами згоден. Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Київського районного суду м.Харкова від 09.12.2020 розірвано шлюб між [PERSON] ( [INFO] , громадянин України, місце народження м.Харків) та [PERSON] ( [INFO] , громадянка України, місце народження м.Харків) зареєстрований 15 січня 2010 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №01 від 15.01.2010. Після розірвання шлюбу залишено позивачу [PERSON] шлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.6-7). Рішення набрало законної сили 12.01.2021. [INFO] народилась [PERSON] , про що 08.04.2021 складено відповідний актовий запис №975 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] . 25 травня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали спільну заяву колишнього подружжя про невизнання колишнього чоловіка батьком дитини, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Новохатською І.Ю., та зареєстрована в реєстрі за №992, 993. Відповідно до змісту вказаної заяви, [PERSON] не визнає себе батьком дитини, народженої [INFO] його колишньою дружиною [PERSON] [PERSON] підтверджує, що її колишній чоловік [PERSON] не є батьком народженої [INFO] нею дитини (а.с.9). [PERSON] зверталась із заявою про державну реєстрацію народження дитини та їй було надано відповідь від 23.03.2021 №1824/22.1-10, відповідно до якої Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за результатами розгляду заяви повідомило, що відповідно до частин другої, третьої статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя. Жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання колишнього чоловіка батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до пунктів 20, 21 глави 1 розділу III "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (із змінами), якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня розірвання шлюбу, державна реєстрація народження дитини проводиться у такому самому порядку, як і державна реєстрація народження дитини, батьки якої перебувають між собою у шлюбі. Якщо мати дитини під час державної реєстрації народження заявляє, що її колишній чоловік не є батьком дитини, і у зв`язку з цим просить не вказувати його батьком в актовому записі про народження дитини, її прохання може бути задоволене лише за наявності спільної заяви колишнього подружжя пре невизнання колишнього чоловіка батьком дитини, а також спільної заяви батьків про державну реєстрацію народження. Якщо колишній чоловік матері дитини не може особисто з`явитись до органу державної реєстрації актів цивільного стану для подання такої заяви, то його заява, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідченою і яка підтверджує, що він не є батьком дитини, може бути подана через представника або надіслана поштою. Повноваження представника мають ґрунтуватися на нотаріально посвідченій довіреності Якщо дитина народилась [INFO] , а рішення суду про розірвання шлюбу з колишнім чоловіком, який не є батьком дитини, винесене 09.12.2020, тобто дитина народилась до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу, то державна реєстрація народження може бути проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України тільки за наявності спільної заяви з колишнім чоловіком про невизнання його батьком дитини та у разі подання заяви про визнання батьківства. Відповідно до листа КНП «Міський пологовий будинок №3» Харківської міської ради від 16.12.2021 №396/0/788-21, згідно індивідуальної карти вагітної та породіллі №172 [PERSON] [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в графі "Прізвище чоловіка" вказаний [PERSON] 1991 року народження. [PERSON] пройшов обстеження на виявлення серологічних маркерів ВІЛ і рентгенографію органів грудної клітини (а.с.37). Відповідно до ч. 1 ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір`ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Як встановлено судовим розглядом, дитина народилась [INFO] , а шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано лише 09.12.2020, тобто 10 місяців до дати народження дитини не сплинули. Абзацом 1 ч.3 ст.122 СК України визначено, що подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Станом на дату реєстрації народження дитини [PERSON] , відповідної спільної заяви [PERSON] та [PERSON] подано не було, у зв`язку зчим [PERSON] вказаний, як батько дитини. Батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. У ст. 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин. Відповідно до цього визнання батьківства судом можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Outcome: approved