Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

В січні 2020 року представник позивача адвокат Чернов С.І. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , Приватного підприємства "РАЙАГРОПОСТАЧ" з вимогою перевести на позивача права та обов`язки покупця 21/100 часток комплексу будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу від 06.03.2018 року, укладеним між Приватним підприємством "РАЙАГРОПОСТАЧ" та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Пазиничем Русланом Вікторовичем за № 321. В обґрунтування свого позову представник позивача вказує на те, що позивачу [PERSON] належить на праві власності 1/100 частки у праві спільної часткової власності комплекс будівель, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 22.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. та на підставі додаткового договору до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В. 13.06.2013 року. У квітні 2019 року позивачу стало відомо, що 06.03.2018 року приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Пазиничем Р.В. посвідчено договір купівлі-продажу 21/100 частки комплексу будівель, за вище вказаною адресою, між Приватним підприємством "РАЙАГРОПОСТАЧ" та [PERSON] . Оскільки позивач є власником 1/100 частки комплексу будівель, то мав переважне право на купівлю частки у праві спільної часткової власності, однак він не був належним чином повідомлений про намір ПП "РАЙАГРОПОСТАЧ" продати належні підприємству 21/100 частки майнового комплексу, у зв`язку з чим був позбавлений можливості реалізувати своє переважне право, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. 13.02.2020 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з огляду на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, зокрема не зазначена ціна позову, позивачем, всупереч вимозі ч. 4 ст. 362 ЦК України, не внесено на депозитний рахунок суду грошову суму, яку повинен сплатити покупець. Вважає, що заявлений позов позивачем поданий до суду за межами однорічного строку позовної давності, а при укладенні договору купівлі-продажу 21/100 частки комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] , між Приватним підприємством "РАЙАГРОПОСТАЧ" та [PERSON] , були дотримані вимоги ЗУ "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (том 1 а.с. 68-69). 17.02.2020 року представником відповідача Приватного підприємства "РАЙАГРОПОСТАЧ" адвокатом Олефіром А.О. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з огляду на те, при укладенні договору купівлі-продажу 21/100 частки комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] , між Приватним підприємством "РАЙАГРОПОСТАЧ" та [PERSON] , були дотримані вимоги ЗУ "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами. Вважає, що не вчинення позивачем дій, спрямованих на захист своїх прав стосовно спірної частки, свідчить про волю позивача на відмову від купівлі спірної частки. Заявлений позов позивачем поданий до суду за межами однорічного строку позовної давності (том 1 а.с. 93-102). Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Андрущенко-Луценко С.В. від 18.06.2020 року задоволено заяву про самовідвід головуючого по справі (том 1 а.с. 217-218). Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М. від 23.06.2020 року задоволено заяву про самовідвід головуючого по справі (том 1 а.с. 227-228). Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівського О.А. від 24.06.2020 року задоволено заяву про самовідвід головуючого по справі (том 1 а.с. 231). Відповідно до розпорядження голови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.06.2020 року цивільну справу № 541/146/20 передано до Великобагачанського районного суду Полтавської області (том 1 а.с. 234). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2020 року головуючим суддею по цивільній справі № 541/146/20 визначено Ячала Юрія Івановича (том 1 а.с. 238). Ухвалою суду від 20.07.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (том 1 а.с. 239), ухвалою суду від 02.11.2020 року справу призначено судового розгляду (том 2 а.с. 156). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлений позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, відповідях на відзиви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, з огляду на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просив суд при вирішенні позову застосувати строк позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду поза межами визначеного строку позовної давності. Представник відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд при вирішенні позову застосувати строк позовної давності. Третя особа Приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Пазинич Руслан Вікторович в судовому засіданні Суд, заслухавши думку представника позивача, відповідача, представників відповідачів, третьої особи, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин Судом встановлено, що 06.03.2018 року між ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "РАЙАГРОПОСТАЧ" в особі директора Мельника Олександра Феодосійовича (ПРОДАВЕЦЬ) та громадянином [PERSON] (ПОКУПЕЦЬ), укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Пазиничем\~Р.В., що зареєстрований в реєстрі за № 321, ПРОДАВЕЦЬ передав у власність ПОКУПЦЮ частину будівель, загальною площею 528,5 кв. м, що складається з приміщень: складу А-2, загальною площею 205,9 кв. м; цех Б-1, загальною площею 200,1 кв. м; цех В-1, загальною площею 122,5 кв. м, розташовані на орендованій земельній ділянці Миргородської міської ради Полтавської області, площею 0,87328 га, кадастровий номер 5310900000:50:060:0236, та складає 21/100 частину будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 20-21). Договір підписаний як Покупцем, так і Продавцем. Відповідно до п. 1.2. Договору купівлі-продажу від 06.03.2018 року, будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та розміщені на земельні ділянці з кадастровим номером 5310900000:50:060:0236, в цілому, складаються із: складу А-2, загальною площею 205,9 кв. м; цех Б-1, загальною площею 200,1 кв. м; цех В-1,загальною площею 122,5 кв. м; склад запчастин з прибудовою Г-1, Д-1, загальною площею1412,0 кв. м; гараж-цех дозбірки з прибудовою Є-3, загальною площею 604,9 кв. м; прохідна Ж-1, загальною площею13,8 кв. м; вбиральня И-1, загальною площею 2,2 кв. м; споруди 1-4, огорожа, г/провід, залізнично-шляховий тупик, підкранова колія, при встановленні даного факту, суд враховує інформацію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 15.04.2019 року (том 1 а.с. 10-15). Відповідно до договору дарування від 22.05.2013 року, та додаткового договору до договору дарування від 13.06.2013 року, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 1/100 частину комплексу будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з: прибудови Д-1, загальною площею 46,0 кв. м, вбиральні И-1, загальною площею 2,2 кв. м, підкранової колії 50 м. п., залізнично-шляховий тупик, загальною оціночною вартістю 144900,0 грн. (том 1 а.с. 16-17). Право власності на вище вказане майно зареєстроване за [PERSON] 22.05.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 64893553109 (том 1 а.с. 18-19). На час укладення Договору купівлі-продажу від 06.03.2018 року, об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та в цілому складається з: складу А-2, загальною площею 205,9 кв. м; цех Б-1, загальною площею 200,1 кв. м; цех В-1,загальною площею 122,5 кв. м; склад запчастин з прибудовою Г-1, Д-1, загальною площею1412,0 кв. м; гараж-цех дозбірки з прибудовою Є-3, загальною площею 604,9 кв. м; прохідна Ж-1, загальною площею13,8 кв. м; вбиральня И-1, загальною площею 2,2 кв. м; споруди 1-4, огорожа, г/провід, залізнично-шляховий тупик, підкранова колія, об`єкт нерухомого майна перебував в спільній частковій власності ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "РАЙАГРОПОСТАЧ", ідентифікаційний код юридичної особи: 00906396, якому належало 99/100 частини та [PERSON] , номер облікової картки платника податків [NUMBER] , якому належало 1/100 частини, дана обставини не заперечується учасниками справи та підтверджується письмовими доказами по справі (том 1 а.с. 16-17, 18-19). На час розгляду справи в суді, об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перебуває в спільній частковій власності ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "РАЙАГРОПОСТАЧ", ідентифікаційний код юридичної особи: 00906396, якому належить 55/100 частини, [PERSON] , номер облікової картки платника податків [NUMBER] , якому належить 1/100 частини, [PERSON] , номер облікової картки платника податків [NUMBER] , якому належить 23/100 частини, [PERSON] , номер облікової картки платника податків [NUMBER] , якому належить 21/100 частини, дана обставини не заперечується учасниками справи та підтверджується письмовими доказами по справі (том 1 а.с. 10-15). Відповідно до експертного висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 987/988 від 30.11.2021 року (том 3 а.с. 21-45), ринкова вартість 21/100 частини комплексу будівель розташованих за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] відповідно до договору купівлі продажу від 06.03.2018 року та складається з складу А-2, цех Б-1, цех В-1, розташовані на орендованій земельній ділянці Миргородської міської ради Полтавської області, площею 0,87328 га, кадастровий номер 5310900000:50:060:0236, на момент складання висновку становить 669280,00 (шістсот шістдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят гривень). На час укладення Договору купівлі-продажу від 06.03.2018 року, приватному нотаріусу Миргородського міського нотаріального округу Пазиничу\~Р.В. була достовірно відома адреса (адреса реєстрації) іншого учасника спільної часткової власності нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить документи, на підстави яких посвідчено зазначений договір купівлі-продажу (том 2 а.с. 52-109, див а.с. 58). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позивач самостійно обирає спосіб захисту порушених прав. У даній справі позивач посилається на положення ст. 362 ЦК України. Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 ст. 362 Цивільного кодексу України встановлено правило, за яким співвласник майна, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності має переважне право перед іншими особами на її купівлю. Частиною 2 ст. 362 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок продавця частки у праві спільної часткової власності письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Аналіз абзацу 2 ч. 2 ст. 362 Цивільного кодексу України дає підстави дійти до висновку, що продавець має право продати свої майнові права на частку у спільній частковій власності не співвласнику цього майна, лише у тому випадку, коли інші співвласники, отримавши повідомлення від продавця відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права у відповідні строки. Відповідно до\~ПОРЯДОКУ ВЧИНЕННЯ\~НОТАРІАЛЬНИХ ДІЙ\~НОТАРІУСАМИ УКРАЇНИ\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22.02.2012року\~№ 296/5,\~який зареєстровано\~в Міністерстві\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року за\~№ 282/20595\~(далі\~за текстом\~ПОРЯДОК від\~22\~лютого 2012\~року за\~№ 282/20595),\~у разі якщо один з учасників спільної часткової власності продає належну йому частку в спільній власності іншій особі, нотаріус повинен упевнитись у тому, що продавець у письмовій формі повідомив усіх інших учасників спільної часткової власності (як фізичних, так і юридичних осіб) про свій намір продати свою частку іншій особі із зазначенням ціни та інших умов, на яких продається ця частка. На виконання вимог положень ст. 362 ЦК України, ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "РАЙАГРОПОСТАЧ", як продавець частки майна, в особі директора Мельника О.Ф. звернулося до Приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Пазинича Р.В. із заявою про повідомлення [PERSON] , що ПП "РАЙАГРОПОСТАЧ" має намір продати належні приватному підприємству 21/100 частину будівель, що складає: склад А-2, цех Б-1, цех В-1, загальною площею 528,5 кв. м., розташованих за адресою: [ADDRESS] , за 250000 грн. (том 2 а.с. 52). Заява ПП "РАЙАГРОПОСТАЧ" про намір продати частку у спільній частковій власності приватним нотаріусом Пазиничем Р.В. зареєстрована в реєстрі за № 2457. Пунктом 5.2 Розділу ІІ Глави 1 ПОРЯДОКУ від 22 лютого 2012 року за № 282/20595, передбачено, що доказом повідомлення учасників спільної часткової власності про подальший продаж частки в спільному майні є або свідоцтво, видане нотаріусом, про передачу їм заяви продавця, або заява учасників спільної часткової власності про відмову від здійснення права переважної купівлі частки майна, що продається (із зазначенням ціни та інших умов продажу цієї частки). Справжність підпису на заяві має бути засвідчена нотаріально. Досліджену в судовому засідання копію конверта з рекомендованим повідомленням (том 2 а.с. 53-54), які були направлені на адресу місця проживання позивача [PERSON] , суд не розглядає, як відмову позивача від здійснення права переважної купівлі частки майна, що продається. Відмітку про повернення листа в зв`язку із закінченням терміну зберігання, проставлена працівником поштового зв`язку на конверті, суд не вважає належним підтвердженням того, що позивач був належним чином повідомленим про намір продавця продати належну йому частку нерухомого майна. Пунктом 5.7 Розділу ІІ Глави 1 ПОРЯДОКУ від 22 лютого 2012 року за № 282/20595, договір купівлі-продажу частки спільного майна іншій особі може бути посвідчений нотаріусом за наявності відомостей про те, що учасники спільної часткової власності відмовились одержати надіслані на їх адресу заяви продавця про його намір продати свою частку. Про цю обставину повинна свідчити зроблена на зворотному повідомленні відмітка органу зв`язку. Суд звертає свою увагу на те, що відповідно до Закон України "Про нотаріат" від 02 вересня 1993 року №\~3425-XII, встановлює порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 Закон України "Про нотаріат", нотаріус передає заяви громадян, підприємств, установ та організацій іншим громадянам, підприємствам, установам і організаціям, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви передаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів. На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви. Відповідно до п. 4.3. Розділ ІІ Глави 20 "Передача заяв" ПОРЯДОКУ від 22 лютого 2012 року за №\~282/20595, передача заяви та видача свідоцтва про передачу заяви є самостійними нотаріальними діями і реєструються в реєстрі нотаріальних дій під окремими номерами. Аналізуючи Розділ ІІ Глави 20 "Передача заяв" ПОРЯДОКУ від 22 лютого 2012 року за №\~282/20595, про здійсненні дій при передачі заяви та відповідно пунктів 5.2, 5.7, 5.8 Розділу ІІ Глави 1 ПОРЯДОКУ від 22 лютого 2012 року за № 282/20595, які регулюють реалізацію переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, суд приходить до висновку, що при посвідченні договору купівлі-продажу частки спільного майна іншій, а саме продажу 21/100 частки у спільній частковій власності, було порушено право позивача [PERSON] на першочергове придбання частки майнового комплексу, оскільки позивач не був належно повідомлений про намір ПП "РАЙАГРОПОСТАЧ" продажу належної їм частки у відповідності до законодавчо встановлених вимог. Аргумент сторони позивача про можливе застосування до зазначено вище повідомлення аналогії закону з посиланням на ст. 130 ЦПК України, суд не приймає, з огляду на те, що нотаріус при здійсненні своїх професійні обов`язків керується спеціальним законом України "Про нотаріат", який не передбачає використання аналогії закону при вчиненні нотаріальних дій, порядок яких визначений законодавством України. З огляду на вище зазначене суд приходить до висновку про доведеність в ході судового засідання того, що при укладенні Договору купівлі-продажу від 06.03.2018 року не було дотримано положень ч. 2 ст. 362 ЦК України, про належне повідомлення інших співвласників про намір ПРОДАВЦЯ продати свою частку, із вказівкою ціни та умов, на яких ПРОДАВЕЦЬ її продає. При цьому суд зазначає, що в ході судового розгляду не знаходить в діях відповідачів по справі ознак порушення права позивача, зважаючи на те, що ПРОДАВЕЦЬ-відповідач по справі ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "РАЙАГРОПОСТАЧ", відповідно до чинного законодавства в належний спосіб звернулося до відповідної службової особи приватного нотаріуса, щодо вчинення окремої нотаріальної дії щодо повідомлення особи про продаж, фактично переклавши даний обов`язок на відповідну службову особу. Зважаючи на обраний спосіб захисту позивача, суд не аналізує зміст Договору купівлі-продажу від 06.03.2018 року на наявність порушення прав позивача по справі з огляду на те, що позовної вимоги про визнання вказаного договору недійним позовна заява не містить, а підстав вважати Договір купівлі-продажу від 06.03.2018 року не укладеним, в процесі розгляду справи не встановлено. Між тим, на час звернення позивача до суду сплинули строки позовної давності, про що в матеріалах справи містяться заяви відповідачів (том 1 а.с. 88, 104). Згідно ч.1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому суд приймає до уваги, що позивач не був стороною Договору купівлі-продажу від 06.03.2018 року. До суду звернувся із даним позовом 24 січня 2000 року, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції суду та дата підпису позовної заяви (том 1 а.с. 1, 7). З моменту укладення договору та внесення відповідних відомостей до Державних реєстрів до часу подачі до суду позовної заяви пройшов строк 1 рік 10 місяців 18 днів. Відповідно до ч. 4 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 258 ЦК України, Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 3) про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу); При цьому суд керується положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, установлених цим кодексом. Суд не вважає доведеною стороною позивача обставину, що позивач довідався про порушення його права тільки в квітні 2019 року, як зазначено у змісті позовної заяви та у поясненнях позивача в судовому засіданні, переконливих доказів суду в ході судового засідання стороною позивача не надано. Надану стороною позивача до суду Інформації з Державного реєстру речових прав, яка датована 15 квітня 2019 року, суд не розглядає, як доведення даної обставини по суду з огляду на те, що відомості з державного реєстру доступні, як для позивача так і для інших осіб, доступ до них не обмежений. В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач здійснював управління належним йому майном, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , через свого батька [PERSON] , який фактично постійно перебував за місцем знаходження нерухомого майна та проживає в місті Миргороді, з яким постійно спілкується та перебуває у добрих стосунках, обставин, які б перешкоджали позивачеві у визначені законом строки звернутися до суду із відповідним позовом позовна заява не містить, як і доказів щодо неможливості звернення в межах строку позовної давності, який суд рахує саме із дати укладення договору купівлі продажу, а саме з 06.03.2018 року, при цьому зазначає, що з моменту укладення договору до моменту звернення позивача до суду сплинув строк 1 рік 10 місяців 18 днів, що в вочевидь перевищує строк визначений законом. Щодо позиції сторони позивача, що сторони договору купівлі-продажу після укладення договору вчиняли дії, які підпадають під ознаки неправомірних, то матеріали справи не містять доказів на підтвердження даного аргументу. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 267ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Інші досліджені в судовому засідання докази не спростовують висновків суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Тому з позивача на користь відповідача [PERSON] слід стягнути витрати понесені ним на оплату судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи в сумі 9610,16 гривень.

Outcome: approved