Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 38 352,74 грн., мотивуючи тим, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 05.09.2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.Позивач зазначає, що відповідач погодився з тим, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Вказує, що відповідач ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначає, що відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону. Позивач зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Договору. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості, розмір якої станом на 20.09.2020 року становить 38 352,74 грн., яка складається з : 25 399,70 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 7062,41 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 890,63 грн. - нарахована пеня. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 38 352,74 грн., а також судовий збір у розмірі 2 102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в неодноразово поданих до суду заявах позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання 13.07.2022 р. не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. В судових засіданнях 26.02.2021 р. та 26.03.2021 р. відповідач заперечив проти позову, просив у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В наданих суду поясненнях підтвердив факт отримання 05.09.2013 р. першої кредитної картки, водночас заперечив отримання ним 06.10.2016 р. другої кредитної картки. Пояснив, що час від часу надавав у користування свою кредитну картку для своєї матері [PERSON] . Ухвалою суду від 30.12.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Інших процесуальних дій не вчинялося. У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити за безпідставністю і недоведеністю. Разом з відзивом на позовну заяву відповідач також подав заяву про застосування строків позовної давності та просив відмовити у задоволенні позову з цих підстав. В своїх доводах, на заперечення позовних вимог, відповідач зазначив, що 05.09.2013 р. між ним та банком була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій відсутня вказівка на розмір процентної ставки за користування кредитом та відсутні умови, які встановлюють відповідальність за порушення кредитного зобов`язання у вигляді неустойки. Вказав, що він не був ознайомлений ні з Умовами та правилами надання банківських послуг, ні з Тарифами банку, і такі документи він не підписував. Зазначає, що згоди на збільшення та зменшення розміру кредитного ліміту він не давав та позивач всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України не навів жодних доказів на підтвердження факту несплати ним кредиту. Не погоджується з визначеною позивачем сумою заборгованості за простроченим тілом кредиту та вважає її необгрунтованою. Позивач надав відповідь на відзив, доводи якої в основному зводяться до доводів, викладених у позовній заяві. Окрім того, позивач зазначив, що відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до якого є отримана відповідачем пластикова картка, яку отримав відповідач, та номер мобільного телефону, вказаний відповідачем у заяві-анкеті. Банк забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними способами, зокрема, за допомогою картки та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП-пароль. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору та з часу укладення кредитного договору пройшло понад 7 років і відповідач не звертався до банку з приводу невірного нарахування відсотків за користування кредитом, відповідач продовжував користуватися кредитними коштами та здійснював їх повернення, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Вказує на те, що відповідач, не погоджуючись з розрахунком заборгованості, виконаним банком, такий розрахунок не спростував та власного розрахунку не надав. Окрім того, в наданих до суду письмових поясненнях позивач зазначив, що нова кредитна картка для відповідача була видана при його зверненні до установи банку, якщо термін її дії закінчився або у разі її втрати. Відповідач звертався в банк із заявою про перевипуск карти, тобто з проханням надати картку з новим строком дії. Разом з тим позивач зазначив, що під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Перевипуск картки для відповідача підтверджується банківською випискою по картковому рахунку, згідної якої відповідач здійснював погашення заборгованості на вже перевипущену картку, що підтверджує її отримання відповідачем. Відповідач скористався правом, передбаченим ст.180 ЦПК України, та 26.02.2021 р. подав письмові заперечення, в яких виклав свої міркування щодо пояснень, наведених позивачем у відповіді на відзив. Згідно ч.3 ст.180 ЦПК України заперечення подається у строк, встановлений судом. Згідно ухвали про відкриття провадження від 30.12.2020 року відповідачу встановлено строк три дні з дня отримання відповіді на відзив, протягом якого він має право подати суду заперечення. Зі змісту заперечень вбачається, що відповідач з використанням засобів поштового зв`язку 21.02.2021 р. отримав від позивача відповідь на відзив, а відтак строк для подання заперечень закінчився 24.02.2021 р. Згідно ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. Беручи до уваги, що письмові заперечення подані відповідачем 26.02.2021 р., тобто після закінчення строку для їх подання - 24.02.2021 р., а відтак існують підстави для залишення їх без розгляду. Ухвалою суду від 05.04.2021 р. задоволено клопотання відповідача та призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Рівненського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Згідно листа Рівненського відділення ЛНДІСЕ від 15.04.2021 р. повідомлено про неможливість виконання вищевказаної експертизи у зв`язку з відсутністю у Рівненському відділенні фахівця за вказаною експертною спеціальністю. Ухвалою суду від 30.04.2021 р. призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, у зв`язку з чим провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено. Ухвалою суду від 11.11.2021 року задоволено клопотання експерта про надання додаткових документів та витребувано у сторін документи, які необхідні для проведення судово-економічної експертизи,зокрема, витребувано від позивача АТ КБ «Приватбанк» виписки по всім особовим рахункам [PERSON] (тіло кредиту, прострочене тіло кредиту, відсотки, прострочені відсотки, пеня, штрафні санкції) за кредитним договором б/н від 05.09.2013р. за період з 05.09.2013 року по 20.09.2020 року (номери карток: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ), а також витребувано від відповідача [PERSON] первинні розрахункові документи щодо погашення ним зобов`язань за кредитним договором № б/н від 05.09.2013 року, у зв`язку з чим провадження у справі повторно було зупинено. Згідно повідомлення судового експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19.04.2022 року, останній, покликаючись на ст.72 ЦПК України та п.п.2.1, 2.2 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Мінюсту України № 53/5 від 08.10.1998 року, вказав про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи, мотивуючи відсутністю первинних розрахункових документів позичальника [PERSON] щодо погашення ним зобов`язань за кредитним договором № б/н від 05.09.2013 року. Суд, дослідиши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.09.2013 р. [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до вказаної заяви відповідач [PERSON] своїм підписом підтвердив, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, відповідач з підписанням вказаної анкети-заяви підтвердив факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку (а.с.15). В анкеті-заяві відсутня вказівка на розмір кредитного ліміту щодо встановлення якого сторони досягнули згоди. Разом з тим, будь-які дані про тип картки, строк її дії, розміри бажаного кредитного ліміту та відсотків за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, розміри пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту у підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні. З довідки АТ КБ «Приватбанк» судом встановлено, що відповідачу 05.09.2013 р. було відкрито картковий рахунок та видано картку (без зазначення типу картки), з терміном дії до вересня 2016 р., та в подальшому відповідачу двічі 06.10.2016 р. та 27.12.2016р. було видано нові банківські картки (без зазначення типу карток), з терміном їх дії відповідно до липня 2020 р. та вересня 2020 р. (а.с.13). При відкритті карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк» встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 0 грн. та в подальшому 07.01.2016 р. банк збільшив (до 500 грн.) та 11.09.2017 р. банк ще раз збільшим (до 15 000 грн.) та згодом зменшив (до 0 грн.) раніше встановлений розмір кредитного ліміту, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» та випискою з карткового рахунку (а.с.14). Активація відповідачем отриманих кредитних карток та користування картковим рахунком свідчить про укладення між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору. З виписки по картковому рахунку боржника вбачається, що відповідач [PERSON] користувався кредитними картками, отримував кредитні кошти та здійснював погашення заборгованості (а.с.55-63). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачем кредиту у АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так як умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з банківської виписки по картковому рахунку боржника [PERSON] , відповідач після встановленняйому кредитного ліміту неодноразово користувався кредитними коштами (шляхом зняття готівки в банкоматі, розраховуючись в магазинах, супермаркетах, інтернет-магазинах, аптеках, здійснюючи поповнення особових рахунків операторів мобільного зв`язку, зокрема, за номером телефону [NUMBER] , який вказано відповідачем в анкеті-заяві як його особистий номер телефону) та здійснював погашення заборгованості (а.с.55-63). Відповідач в поясненнях, наданих в судовому засіданні, підтвердив, що вищевказаний номер мобільного телефону [NUMBER] належав йому та він його використовував. З дослідженої судом банківської виписки по картковому рахунку відповідача [PERSON] судом встановлено, що за період з 18.06.2016 р. по 01.10.2017 р. відповідач неодноразово (18.06.2016р, 27.06.2016 р., 10.10.2016 р., 29.10.2016р., 06.12.2016 р., 01.03.2017р., 08.04.2017р., 22.04.2017р., 04.07.2017р., 04.08.2017р., 13.08.2017р., 05.09.2017р., 06.09.2017р., 01.10.2017р.) здійснював поповнення належного йому мобільного телефону [NUMBER] з використанням кредитної картки, та вищевказана обставина з урахуванням вищевказаного періоду, на переконання суду, беззаперечно підтверджує використання відповідачем усіх трьох кредитних карток, виданих йому позивачем. Окрім того, з банківської виписки по картковому рахунку відповідача [PERSON] судом встановлено, що в різний період часу мало як місце списання грошових коштів з карткового рахунку, так і зарахування грошових коштів з різними сумами на картковий рахунок відповідача, зокрема, такі кошти надходили від [PERSON] (05.09.2014р., 25.12.2015р., 31.10.2016р.), від [PERSON] (10.03.2017р., 13.05.2017р., 22.05.2017р., 12.06.2017р., 05.08.2017 р., 06.08.2017р., 04.10.2017р.) та від [PERSON] (26.11.2016р., 27.11.2016р., 07.12.2016р., 09.12.2016р., 20.12.2016р., 26.12.2016р., 16.01.2017р., 23.01.2017р., 25.01.2017р., 26.01.2017р., 02.02.2017р., 22.02.2017р., 24.02.2017р., 20.03.2017р., 25.03.2017р., 29.03.2017р., 15.05.2017р., 19.05.2017р., 17.06.2017р., 22.09.2017р., 05.11.2017р., 09.11.2017р., 23.12.2017р., 25.01.2018р., 25.02.2018р., 24.03.2018р., 19.05.2018р., 24.06.2018р., 26.07.2018р., 24.08.2018р., 25.09.2018р., 13.11.2018р., 27.03.2019р.), та з пояснень відповідача, наданих у судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] є дядьком відповідача, [PERSON] є дружиною відповідача та [PERSON] був колегою по роботі з яким він працював в приватних охоронних структурах, окрім того відповідач пояснив, що неодноразово давав свою кредитну картку у користування [PERSON] , яка є його матір`ю, що на переконання суду безумовно підтверджує факт користування відповідачем трьома кредитними картками. Крім того, з пояснень відповідача судом встановлено, що він з 2017 року працював охоронцем у приватних структурах на території Херсонської області та з банківської виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що за період з 28.10.2016 р. по 22.02.2019 р. мало місце неоднарозове використання відповідачем кредитної картки на території Херсонської області (м.Нова Каховка та м.Херсон) шляхом зняття готівки в банкоматах, шляхом поповнення кредитної картки в банкоматах, здійснення розрахунків в магазинах, аптеках, торгових центрах тощо, що підтверджує пояснення відповідача та об`єктивно доводить факт користування відповідачем другою та третьою кредитними картками. При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач здійснював погашення заборгованості за отриманим кредитом, однак здійснювані ним платежі були не регулярними та в недостатньому розмірі. Так, відповідач на виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів 14.02.2019 р. востаннє здійснив платіж в рахунок погашення заборгованості, проте сплаченої суми було недостатньо для повного погашення заборгованості. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів, що підтверджується випискою по картковому рахунку боржника та розрахунком заборгованості, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення частини позики, що залишилася в розмірі 25 399,70 грн. Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, звертаючись до суду з вимогами про погашення заборгованості, просив стягнути окрім заборгованості за тілом кредиту, також заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Судом встановлено, що в анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 05.09.2013 р. процентна ставка за користування коштами не зазначена. При вирішенні заявлених АТ КБ «Приватбанк» позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими відсотками та пені суд виходить з наступного. Обгрунтовуючи позовну вимогу про стягнення відсотків за користування кредитом та вимогу про стягнення пені, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, окрім посилання на самий розрахунок заборгованості, АТ КБ «Приватбанк» покликався на Умови та правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» як невід`ємні частини кредитного договору. У витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD») та Умовах та правилах надання банківських послуг, серед інших положень, вказано про базову місячну відсоткову ставку за користування коштами, відповідальність сторін, зокрема щодо пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. Додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника і такий підпис також відсутній на витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що саме ці Умови кредитування (тобто додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт) розумів відповідач, був ознайомлений та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати відсотків за користування коштами та саме у зазначеному у цих документах розмірах і порядку нарахування, що додані позивачем до позовної заяви. Відповідно до постанови від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження 14-131цс19) Велика палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) змінювались самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту, а відтак наданий банком розрахунок заборгованості в цій частині, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку банку не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача становить 25 399,70 грн., що згідно розрахунку заборгованості є заборгованістю за тілом кредиту. Водночас, з огляду на те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт і Умови та правила надання банківських послуг не є складовими документами кредитного договору, а відтак суд не вбачає фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами та в частині стягнення пені. Доводи відповідача про застосування позовної давності суд до уваги не приймає з огляду на наступне. Як було вище встановлено судом строк виконання зобов`язання відповідача з повернення кредиту сторонами визначений не був та згідно ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Беручи до уваги встановлені обставини справи та з урахуванням положень ст.530 ЦК України суд не вбачає фактичних та правових підстав для застосування позовної давності. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1 392,08 грн. (25 399,70 грн. х 2 102 грн./ 38 352,74 грн. = 1392, 08 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: partial