Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

В січні 2022 року [PERSON] через свого представника адвоката Федоренка В.С., засобами поштового зв`язку звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі\~ № 2055 від 21.01.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість в розмірі 15 485,00 грн. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказував, що 04.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. відкрито виконавче провадження № 67022948 на виконання виконавчого напису № 2055, виданого 21.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 43335-61-07-2 від 29.11.2007 року та плати за вчинення виконавчого напису в загальному розмірі 15 485 грн. на користь ТОВ «Фінпром Маркет», як правонаступника усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк «Київська Русь». Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам закону та вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів. Зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, що підтверджено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. 07.02.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 09.02.2022 року ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 67022948 на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2055 від 21.01.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром Маркет" заборгованості на загальну суму 15 485 грн. 10.02.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. За клопотанням представника позивача [PERSON] вказаною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису № 2055 від 21.01.2021 року, яким задоволено вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» та стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 15 485 грн. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В матеріалах справи містяться відомості про отримання сторонами копії ухвали про відкриття провадження, а також копії позовної заяви з додатками відповідачем та приватним виконавцем. Надісланий судом на адресу приватного нотаріуса пакет документів повернувся неврученим на адресу суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 21.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі\~ № 2055, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 43335-61-07-2 від 29.11.2007 року за період з 08.08.2018 по 21.01.2021 в сумі 15 485 грн., що складається: заборгованість за тілом кредиту 15 435 грн., плату за вчення виконавчого напису 50 грн. Загальна сума до стягнення 15 485 грн. За змістом виконавчого напису вбачається, що 29.11.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено кредитний договір № 43335-61-07-2, а відповідачу ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до боржника за кредитним договорам №43335-61-07-2 від 29.11.2007 року на підставі договору факторингу 18102020-ФК від 18.10.2020 року. Позивачем до позовної заяви наданий лист Міністерства юстиції України від 11.01.2022 року № 2534/ПІ-Т-33/37.5, в якому вказано про наявність наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2021 № 4722/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] ». На підставі вчиненого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2021 року № 67022948 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 43335-61-07-2 від 29.11.2007 року та плати за вчинення виконавчого напису в загальному розмірі 15 485,00 грн. на користь ТОВ «Фінпром Маркет». Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з п. 1.1 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі\~ виконавчих написів, установлюється КМУ. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права\~ вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19),\~ від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). З наявного у справі виконавчого напису вбачається, що період нарахування заборгованості за кредитним договором від 27.11.2007 року був з 08.08.2018 по 21.01.2021 року, однак відомості про рух коштів за весь період кредитування по рахунку позичальника у справі відсутній, що виключає можливість перевірити загальний розмір заборгованості, в тому числі дотримання правил позовної давності за цим боргом. Вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, її доповнення переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. У пункті 83 постанови від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Отже, нотаріус та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, з врахуванням засад законності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved