Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Житомирська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить: - визнати незаконним та скасувати п.1 рішення Скраглівської сільської ради Бердичівського району від 15.12.2008 №195 "Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у приватну власність земельні ділянки" громадянам [PERSON] площею 0,2151 га. та [PERSON] площею 0,5230 га.; - визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №106918, виданий на підставі рішення Скраглівської сільської ради від 15.12.2008 №195 [PERSON] , кадастровий номер 1820886001:01:001:0172, площею 0,2151 га.; - скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010920400068 на території Скраглівської сільської ради; - зобов`язати [PERSON] повернути Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира земельну ділянку кадастровий номер 1820886001:01:001:0172, площею 0,2151 га.; - визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №435415, виданий на підставі рішення Скраглівської сільської ради від 15.15.2008 №195, [PERSON] , кадастровий номер 1820886001:01:004:0189, площею 0,5230 га.; - скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010920400036 на території Скраглівської сільської ради; - зобов`язати [PERSON] повернути Міністерству оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира земельну ділянку кадастровий номер 1820886001:01:004:0189 площею 0,1810 га.; - судові витрати стягнути з відповідачів на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (код ЄДРПОУ 38347014, р/р UA478201720343140002000082966, МФО 820172 в ДКСУ м. Київ) у розмірі 15 890 грн. 00 коп. Позивач позовні вимоги обґрунтовує наступним. Житомирською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Центрального регіону проведено вивчення щодо дотримання вимог земельного законодавства в частині збереження земель оборони та встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді. Так, на підставі рішення Бердичівської районної ради народних депутатів від 27.12.1977, рішень Ради Міністрів СРСР № 4738 від 25.11.1950 та № 0121 від 07.02.1951, а також Державного акту серії Б № 022528 від 1978 року у постійне користування Бердичівській КЕЧ надано земельну ділянку військового містечка № 33 загальною площею 1322,3 га. Земельна ділянка відноситься до земель оборони. Згідно директив Міністра оборони України від 10.01.2005 № Д-322/1/01 та від 18.01.2008 № Д-322/1/01 при розформуванні Коростенської квартирно- експлуатаційної частини (району) та Бердичівської квартирно-експлуатаційної частини (району) правонаступником визначено квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомир. Житомирська обласна державна адміністрація 30.05.2016 своїм розпорядженням №150 «Про надання земельних ділянок, поновленнядоговорів оренди землі, продаж земельних ділянок, припинення права постійного користування земельними ділянками, розірвання договору оренди землі, надання дозволів на розроблення проектів землеустрою, технічної документації із землеустрою, проведення експертної грошової оцінки Земельних ділянок та надання згоди на передачу в суборенду земельної ділянки» надала Квартирно - експлуатаційному відділу м. Житомир дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок 1 натурі (на місцевості) на військове містечко №33 Скраглівської сільської ради Бердичівського району площею 1322,3 га. З метою виконання розпорядження ОДА 14.04.2017 між Квартирно - експлуатаційним відділом м. Житомир та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] був укладений договір № 47/258 про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Після виготовлення технічної документації, остання була передана до Відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. 31.05.2018 Квартирно - експлуатаційний відділ м. Житомир від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області отримав Рішення № РВ - 1800501162018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, серед іншого, перетин ділянки з ділянками 1820886001:01:001:0172 та 1820886004:01:004:0189. Відповідно до листа Відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 5-6-0.16-683/112-18 від 22.06.2018, згідно книги записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, станом на 31.12.2012: - земельна ділянка з кадастровим номером 1820886001:01:001:0172 обліковується за [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 106918, виданого на підставі рішення Скраглівської сільської ради від 15.12.2008 № 195, категорія - для ведення особистого селянського господарства; - земельна ділянка з кадастровим номером 1820886004:01:004:0189 обліковується за [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 435415, виданого на підставі рішення Скраглівської сільської ради від № 195, категорія - для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до листа Відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №32-6-0.16-491/112-19 від 20.03.2019 площа перетину (співпадання) земельної ділянки 1820886001:01:001:0172 з земельною ділянкою КЕВ м. Житомир становить 0,2151 га, ділянки 1820886004:01:004:0189-0,1812 га. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку спірні земельні ділянки розташовані за адресою: с. Скраглівка, Бердичівський район, Житомирська область. Крім того, згідно висновку експерта № 486/21, який надано ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект», земельні ділянки з кадастровими номерами 1820886000:06:000:0002, 1820886001:01:004:1059, 1820886001:01:004:0100, 1820886001:01:001:0172, 1820886000:06:000:0001, 1820886001:01:004:0189, 1820886001:01:002:0467, 1820886001:01:004:0071, 1820886000:02:000:0490 накладаються на земельну ділянку військового містечка № 33, на якій дислокується військова частина А2772 на підставі Державного акту серії Б № 022528 від 1978 року. Площі накладання вказаних земельних ділянок на земельну ділянку військового містечка становлять: - 1820886000:06:000:0002 - 0,2310 га (частково накладається); - 1820886000:01:004:1059 - 0,1845 га (частково накладаються); - 1820886001:01:004:0100-0,2352 га (частково накладаються); - 1820886001:01:001:0172-0,2151 га (повністю накладається); - 1820886000:06:000:0001 -0,3705 га (повністю накладається); - 1820886001:01:004:0189 - 0,1810 га (частково накладаються); - 1820886001:01:002:0467 - 0,2102 га (повністю накладається); - 1820886001:01:004:0071 - 0,2539 га (повністю накладається); - 1820886000:02:000:0490 - 0,6661 га (частково накладається). Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що рішенням Скраглівської сільської ради від 15.12.2008 № 195 фактично припинено право постійного користування оборонному відомству земельними ділянками площами 0,2151 га та 0,1810 га відповідно, у зв`язку із чим останнє прийнято з перевищенням компетенції та з грубим порушенням вимог Земельного кодексу України, адже вказані землі є землями оборони, перебувають у користуванні Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир. Разом з тим, Кабінетом Міністрів України, Міністерством оборони України або Квартирно-експлуатаційним відділом м. Житомир рішення (заяви) про відмову від права користування земельної ділянки військового містечка № 33 не приймались та не подавались. Відтак, Скраглівська сільська рада не була уповноважена розпоряджатися земельними ділянками військового містечка № 33, а тому її рішення від 15.12.2008 № 195 є незаконним, а земельні ділянки з кадастровими номерами 1820886001:01:001:0172 та 1820886004:01:004:0189 (частина) мають бути віднесені за цільовим призначенням до земель оборони, за формою власності - державна власність. Зазначає, що передання Скрагівською сільською радою спірних земельних ділянок відбулось з порушенням норм ст. 19 Конституції України, ч.ч. 1, 5 ст. 116, ст. ст. 20, 77, 120, 141, 142 Земельного кодекс України, ч. З ст. 24, ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», то спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 1820886001:01:001:0172 та 1820886004:01:004:0189 незаконно передано у власність [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із чим, Державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 106918 від 30.09.2009 та серія ЯЗ № 435415 від 10.07.2009, видані на підставі рішення Скраглівської сільської ради від 15.12.2008 № 195, підлягають визнанню недійсними та скасуванню, земельна ділянка 1820886001:01:001:0172 та частина земельної ділянки 1820886004:01:004:0189 площею 0,1810 мають бути повернуті законному власнику та користувачу, у власність держави в особі Міністерства оборони України КЕВ м. Житомир та в користування військової частини А2772. Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 12.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.09.2021 закрито проведення підготовчого засідання, справу призначено до судового розгляду. Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав, наведених у ній, просив задовольнити позовні вимоги. Представники Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира підтримали вимоги позовної заяви з підстав, наведених прокурором у позовній заяві, просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником відповідача - Бердичівської міської ради подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення судового збору заперечують, щодо решти позовних вимог покладається на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, у підготовчому засіданні подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають, щодо стягнення з них судового збору заперечують. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. ч. 1 - 3 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України визначено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою відбувається через добровільну відмову землекористувача від даної земельної ділянки. Згідно ч. 3,4 ст. 142 ЗК України відмова від користування земельною ділянкою відбувається через подання спеціальної заяви про відмову землекористувача до власника земельної ділянки. Також, частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України закріплено правову норму, відповідно до якої підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону. Приписами ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 84 Земельного кодексу України встановлено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності, при цьому у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної і приватної власності. Крім того, у ст. 14 Закону України «Про збройні сили України» встановлено, що земля закріплена за військовими частішими, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління. Згідно зі ст. 13 Земельного кодексу України, повноваження щодо розпорядження землями державної власності відноситься виключно до повноважень Кабінету Міністрів України. У даному випадку, власниками земельних ділянок, закріплених за суб`єктами, що перебувають у сфері управління Міністерства оборони України є Держава в особі Кабінету Міністрів України, оскільки за приписами ст. 110 Конституції України саме Кабінет міністрів України є вищим органом в системі органів виконавчої влади, якому падини повноваження з управління об`єктами державної власності. Аналогічної правової позиції щодо необхідності надання Кабінетом Міністрів України згоди на вилучення земель оборони дотримується і Вищий господарський суд України у справі № 916/3719/15 (постанова від 23.06.2016 року залишена в силі Верховним Судом України). Отже, наявність згоди Міністра оборони України на припинення права постійного користування земельною ділянкою без рішення власника - Кабінету Міністрів України, не є підставою для припинення права постійного користування земельною ділянкою. Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України закріплено правову норму, відповідно до якої підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону. Поряд із цим, ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України містить положення щодо поділу земель України за цільовим призначенням на відповідні категорії, серед яких, зокрема, і землі оборони. Відповідно до вимог ст. 77 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Згідно зі ст. 20 Земельного кодексу України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно у відповідності до Закону України «Про використання земель оборони». Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України (у редакції, чинній на момент видачі оскаржуваного державного акту на право власності на землю) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Згідно із ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» при розмежуванні земель державної та комунальної власності не можуть передаватися до земель комунальної власності земельні ділянки, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власнику цього майна. Статтею 319 цього Кодексу визначено, що лише власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а ст. 321 Цивільного кодексу України визначено непорушність права власності. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Стаття 393 Цивільного кодексу України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом недійсним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України власник має право на захист права власності. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 Цивільного кодексу України). ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду. Щодо представництва прокурором інтересів держави Надаючи оцінку наявності у прокурора підстав для здійснення представництва інтересів держави у справі, яка розглядається, суд виходить з наступного. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 цього Кодексу. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у державну власність, що беззаперечно становить суспільний інтерес. Суд приходить висновку, що обґрунтованим згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого в постанові від 26 червня 2019 року в справі № 587/430/16-ц, є звернення прокурора з позовом до суду в цій справі, оскільки має місце порушення інтересів держави. Судом встановлено, що згідно Державного Акту на право користування землею серії Б № 022528 від 1978 року за Бердичівським КЕЧ району закріплюються в безстрокове і безоплатне користування 1322,3 га землі. Земля передана для державних потреб. Відповідно до розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації від 30 травня 2016 року №150 «Про надання земельних ділянок, поновлення договорів оренди землі, продаж земельних ділянок, припинення права постійного користування земельними ділянками, розірвання договору оренди землі, надання дозволів на розроблення проектів землеустрою, технічної документації із землеустрою, проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок та надання згоди на передачу в суборенду земельної ділянки», Квартирно - експлуатаційному відділу м. Житомир надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на військове містечко №33 Скраглівської сільської ради Бердичівського району площею 1322,3 га. Згідно рішення виконавчого комітету Бердичівської районної ради народних депутатів Житомирської області №506 від 27.12.1977 «Про відновлення зовнішніх меж і розмірів ділянки № [NUMBER] землекористування Бердичівської квартирно - експлуатаційної частини району» було затверджено матеріали по відновленню зовнішніх меж і розмірів ділянки № [NUMBER] землекористування Бердичівської квартирно - експлуатаційної частини району площею 1322,28 га, приймаючи по суміжності з колгоспом «Комунар» с. Скраглівка межу яка існувала до 1962 року. 14 квітня 2017 року між Квартирно - експлуатаційним відділом м. Житомир та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] був укладений договір №47/258 про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Відповідно до Технічного завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальна площа земельної ділянки становить 1322,3 га. Згідно Витягу з директиви Міністерства оборони України від 10.01.2005 №Д-322/1/01 та від 18.01.2008 №Д-322/1/01, при розформуванні Коростенської КЕЧ (району) до 10.01.2005 та Бердичівської КЕЧ (району) до 31.10.2008 правонаступником визначено КЕВ м.Житомира. Після виготовлення технічної документації, земельна ділянка була передана до Відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. 31.05.2018 Квартирно - експлуатаційний відділ м. Житомир від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області отримав Рішення № РВ - 1800501162018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, серед іншого, перетин ділянки з ділянками 1820886001:01:001:0172 та 1820886004:01:004:0189. Відповідно до листа №32-6-0.16-491/112-19 від 20.03.2019 року Відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, площі перетину земельної ділянки 1820886001:01:001:0172 з земельною ділянкою КЕВ м.Житомира становить 0,2151 га, земельної ділянки 1820886004:01:004:0189 з земельною ділянкою КЕВ м.Житомира становить 0,1812 га. Згідно викопіювання з Публічної кадастрової карти, вбачається перетин ділянок земель оборони та земельної ділянки площею 0,2151га кадастровий номер 1820886001:01:001:0172, а також ділянок земель оборони та земельної ділянки площею 0,523 га кадастровий номер 1820886004:01:004:0189. Відповідно до висновку експерта № 486/21 ТОВ "Підприємство "Житомирземпроект", земельні ділянки з кадастровими номерами 1820886000:06:000:0002,1820886001:01:004:1059, 1820886001:01:004:0100,1820886001:01:001:0172, 1820886000:06:000:0001, 1820886001:01:004:0189, 1820886001:01:002:0467, 1820886001:01:004:0071, 1820886000:02:000:0490 накладаються на земельну ділянку, на якій дислокується військова частина А2772 на підставі Державного акту Серії Б №022528 від 1978 року. Площі накладання даних земельних ділянок на земельну ділянку військового містечка становлять: 1820886000:06:000:0002 - 0,2310 га (частково накладається), 1820886001:01:004:1059 - 0,1845 га (частково накладаються), 1820886001:01:004:0100 - 0,2352 га (частково накладаються), 1820886001:01:001:0172 - 0,2151 га (повністю накладається), 1820886000:06:000:0001 - 0,3705 га (повністю накладається), 1820886001:01:004:0189 - 0,1810 га (частково накладається), 1820886001:01:002:0467 - 0,2101 га (повністю накладається), 1820886001:01:004:0071 - 0,2539 га (повністю накладається), 1820886000:02:000:0490 - 0,6661 га (частково накладається) (а.с.107-118 т.1). Відповідно до копії рішення Скраглівської сільської ради Бердичівського району від 15.12.2008 №195 "Про затвердження технічної документації щодо виготовлення документів на право власності на земельні ділянки" [PERSON] та [PERSON] була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по фактичному користуванню загальною площею в тому числі по видах цільового призначення загальною площею 0,5709 га [PERSON] та загальною площею 0,9630 га [PERSON] . Рішенням Бердичівської міської ради від 11.12.2020 №14 Скраглівську сільську раду реорганізовано шляхом приєднання до Бердичівської міської ради, яка є правонаступником прав і обов`язків сільської ради. Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну від 14.05.2021 право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1820886001:01:004:0189 площею 0,523 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Житомирська область, Бердичівський район, с.Скраглівка зареєстровано право приватної власності на [PERSON] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 435415, виданого на підставі рішення Скраглівської сільської ради № 195 від 15.12.2008.право власності на земельну ділянку 1820886001:01:004:0189 площею 0,5230 га належить [PERSON] . Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну від 14.05.2021 право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1820886001:01:001:0172, площею 0,2151 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Житомирська область, Бердичівський район, с.Скраглівка зареєстровано право приватної власності на [PERSON] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 106918, виданого на підставі рішення від 15.12.2008, 15 сесія п`ятого скликання Скраглівської сільської ради право власності на земельну ділянку 1820886001:01:001:0172, площею 0,2151 га належить [PERSON] . Відтак, Скраглівська сільська рада не була уповноважена розпоряджатися земельними ділянками, а тому спірні земельні ділянки з кадастровим номером 1820886001:01:004:0189 в частині площі 0,1810 га та 1820886001:01:001:0172 площею 0,2151 дотепер мають бути віднесені за цільовим призначенням до земель оборони, за формою власності - до державної власності. Проте, Скраглівською сільською радою, правонаступником якої є Бердичівська міська рада, не враховано правові норми ст. 142 Земельного кодексу України, відповідно до яких існує певний передбачений законодавством порядок припинення права постійного користування землями оборони, зокрема у зв`язку із добровільною відмовою від них землекористувача. З огляду на викладене та вимоги п. «в» ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України, зазначені земельні ділянки у зазначених вище площах не могли бути передані до земель приватної чи комунальної власності в силу їх приналежності за цільовим призначенням до земель оборони. Держава є власником земель оборони за законом. Відтак, рішення Скраглівської сільської ради від 15.12.2008 № 195 порушує права держави як власника вказаних земель в особі Квартирно - експлуатаційного відділу м. Житомир, як належного землекористувача, а тому є незаконним та підлягає визнанню незаконним з огляду на наступне. Відтак, оскільки передання Скраглівською сільською радою спірних земельних ділянок відбулось з порушенням норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч.ч.1, 5 ст. 116, ст.ст. 120, 141, ч. 3 ст. 142 ЗК України, ч. 3 ст. 24, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», вказані земельні ділянки незаконно надані у власність [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим рішення Скраглівської сільської ради від 15.12.2008 № 195 слід визнати незаконним та скасувати п.1 рішення в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність громадянам [PERSON] площею 0,2151 га та [PERSON] площею 0,5230 га, а Державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на підставі рішення Скраглівської сільської ради від 15.12.2008 №195 серії ЯЗ №435415, на ім`я [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1820886001:01:004:0189, площею 0,5230 га та серії ЯИ №106918 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1820886001:01:001:0172, площею 0,2151 га слід визнати недійсними. Враховуючи, що частина спірної земельні ділянки кадастровий номер 1820886001:01:004:0189 та земельна ділянка кадастровий номер 1820886001:01:001:0172 належить до земель оборони та вибули з права користування Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира без його згоди, вимоги позивача про повернення вказаних земельних ділянок законному користувачу підлягають задоволенню. Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сторонами не ставилося питання про застосування строків позовної давності. Ураховуючи наведені обставини та положення закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.142 ЦПК України, у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , якими визнано позов до початку розгляду справи по суті на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету, що становить по 2648,33 грн з кожного, а з Бердичівської міської ради судовий збір у розмірі 5296,66 грн.

Outcome: approved