Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

23 лютого 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», в якому просять: - визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь позивачів 8\~000,00 грн моральної шкоди кожному. Позов обґрунтовано тим, що позивачі зареєстровані\~та проживають\~у квартирі\~ [ADDRESS] .\~Акціонерне товариство\~«Облтеплокомуненерго» надає\~позивачам послуги\~з централізованого\~опалення та\~постачання гарячої\~води на\~підставі Типового\~договору про\~надання послуг\~з централізованого\~опалення та\~підігріву холодної\~води від\~04\~червня 2014\~року,\~укладеного між\~ [PERSON] та\~відповідачем.\~Позивачі є\~споживачами послуг,\~які надає\~Акціонерне товариство\~«Облтеплокомуненерго» і\~на правовідносини\~між ними\~поширюється дія\~Закону України «Про захист прав споживачів». 17 травня 2021 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» припинило надавати послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі і до квартири [ADDRESS] . Вказані дії відповідача позивачі вважають незаконними та такими, що порушують їхнє право на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води, оскільки припинення надання позивачам вказаної послуги здійснено відповідачем з підстав, не передбачених договором та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Через припинення відповідачем постачання гарячої води позивачам завдано моральної шкоди, оскільки вони змушені щодня підігрівати воду на газовій плиті, що створює великі незручності в побуті, процес миття посуду потребує додаткових зусиль та часу. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачі були змушені внести корективи у своє повсякденне життя та вживати додаткових зусиль для його влаштування. Враховуючи вимушені зміни в організації життя позивачів, додаткові зусилля на пристосування до нових умов життя, душевні страждання, які вони зазнали у зв`язку з незаконним припиненням постачання гарячої води без будь-яких попереджень, відчуття невизначеності через відсутність повідомлень відповідача про терміни відновлення надання послуги, повторність вчинених протиправних дій відповідачем, моральну шкоду позивачі оцінюють у 8 000,00 грн кожному. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» подало відзив на позов, в якому просить відмовити позивачам у задоволенні позову. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що позов є незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води, виконавець (відповідач) зобов`язаний своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги, проте зазначеним договором не передбачено такого права споживача як безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води. Також, з історії показань лічильника гарячої води за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що останній раз споживачі передавали показання лічильника гарячої води у квітні 2021 року, що свідчить про те, що споживачі не користуються з особистих міркувань послугою гарячого водопостачання. Зазначено також, що відповідно до договору, що додано позивачами до позовної заяви, користувачем послуг зазначена одна особа [PERSON] , отже [PERSON] та\~ [PERSON] є\~неналежними позивачами, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Позивачі відповідь на відзив не подали. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Позивачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг, які надає їм Акціонерне товариство\~«Облтеплокомуненерго» на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води від 04 червня 2014 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем (далі за текстом Договір) (а.с. 19-22). Заборгованість у позивачів перед відповідачем за послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води відсутня (а.с. 18). 17 травня 2021 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» припинило надання послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі і до квартири [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1 Договору виконавець зобов`язаний своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, підігріву холодної води, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплової енергії справляється за їх показаннями (пункт 7 Договору). Відповідно до підпункту 1 пункту 16 Договору споживач має право на отримання своєчасно та належної якості послуг згідно із законодавством та умовами цього договору. Підпунктами 1, 17, 19 пункту 19 Договору встановлено, що виконавець зобов`язаний: своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства, Правил та цього договору; відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім`ї, шкоду, що заподіяна його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і цього договору; надавати споживачу послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води безперебійно, за винятком часу перерв. Виконавець несе відповідальність, крім іншого, у разі порушення прав споживачів згідно із законодавством та порушення зобов`язань, установлених цим договором або законодавством (підпункти 3, 4 пункту 21 Договору). За пунктом 30 Договору сторони звільняються від відповідальності згідно з цим договором у разі настання дії непереборної сили (дії надзвичайних ситуацій техногенного, природного або екологічного характеру), яка унеможливлює надання відповідної послуги згідно з умовами договору. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовано правовідносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (пункт 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). В свою чергу, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством (пункти 1, 6 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги). Також, згідно із частинами першою,\~третьою статті\~16\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» надання\~комунальних послуг\~та надання\~послуги з\~управління багатоквартирним\~будинком здійснюються\~безперервно,\~крім часу\~перерв на: 1)\~проведення ремонтних\~і профілактичних\~робіт згідно\~з будівельними\~нормами і\~правилами,\~правилами технічної\~експлуатації і\~користування,\~положеннями про\~проведення поточного\~і капітального\~ремонтів та\~іншими нормативно-правовими\~актами; 2)\~міжопалювальний період\~для мереж\~(систем)\~опалення (теплопостачання)\~виходячи з\~кліматичних умов\~згідно з\~нормативно-правовими\~актами; 3)\~ліквідацію наслідків\~аварії. Якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги. Нормами частин\~другої,\~четвертої статті\~22\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено,\~що виконавець\~послуги з\~постачання гарячої\~води повинен\~забезпечити її\~постачання безперервно,\~з гарантованим\~рівнем безпеки,\~температури та\~величини тиску. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами\~частини першої\~статті 611\~Цивільного кодексу\~України у\~разі порушення\~зобов`язання настають\~правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, припинення надання позивачам послуги з постачання гарячої води здійснено відповідачем з підстав, не передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та договором, а тому право позивачів, як споживачів послуг, які надає відповідач, на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води відповідачем було порушено, що дає також право на відшкодування моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути: 1)\~визнання права; 2)\~визнання правочину\~недійсним; 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4)\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення; 5)\~примусове виконання\~обов`язку в\~натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8)\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування\~майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно зі\~статтею 23\~Цивільного кодексу\~України особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї чи\~близьких родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4)\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи.\~Якщо інше\~не встановлено\~законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди\~визначається судом\~залежно від\~характеру правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна\~шкода відшкодовується\~незалежно від\~майнової шкоди,\~яка підлягає\~відшкодуванню,\~та не\~пов`язана з\~розміром цього\~відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною\~шкодою слід\~розуміти втрати\~немайнового характеру\~внаслідок моральних\~чи фізичних\~страждань,\~або інших\~негативних явищ,\~заподіяних фізичній\~чи юридичній\~особі незаконними\~діями або\~бездіяльністю інших\~осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено,\~що відповідно\~до загальних\~підстав цивільно-правової\~відповідальності обов`язковому\~з`ясуванню при\~вирішенні спору\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди підлягають:\~наявність такої\~шкоди,\~протиправність діяння\~її заподіювача,\~наявність причинного\~зв`язку між\~шкодою і\~протиправним діянням\~заподіювача та\~вини останнього\~в її\~заподіянні.\~Суд,\~зокрема,\~повинен з`ясувати,\~чим підтверджується\~факт заподіяння\~позивачеві моральних\~чи фізичних\~страждань або\~втрат немайнового\~характеру,\~за яких\~обставин чи\~якими діями\~(бездіяльністю)\~вони заподіяні,\~в якій\~грошовій сумі\~чи в\~якій матеріальній\~формі позивач\~оцінює заподіяну\~йому шкоду\~та з\~чого він\~при цьому\~виходить,\~а також\~інші обставини,\~що мають\~значення для\~вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц вказала, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути предявлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Позивачі вказують, що 17 травня 2021 року відповідачем було припинено надання послуг з централізованого постачання гарячої води, в тому числі і до їх квартири, чим порушено договір та вимоги законодавства, що призвело до вимушених змін у їх житті. Позивачі були змушені внести корективи в своє повсякденне життя та вживати додаткових зусиль для його влаштування, що завдало душевних страждань, які вони зазнали у зв`язку з незаконним припиненням постачання гарячої води без будь-яких попереджень, відчуття невизначеності через відсутність повідомлень відповідача про терміни відновлення надання послуги. Оцінивши наявні в справі докази та доводи сторін, суд дійшов висновку, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води, позивачі зазнали порушення своїх прав та понесли моральні страждання. При визначенні\~розміру відшкодування\~моральної шкоди\~суд виходить,\~зокрема,\~з характеру\~страждань,\~які зазнали\~позивачі,\~їх тривалості,\~а також\~враховує вимушені\~зміни в організації їх життя, тому

Outcome: partial