Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить: визнати незаконним та скасувати наказ № 42 про відсторонення її від роботи та поновити її на роботі; зобов`язати відповідача виплатити їй не виплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, покликаючись, що даний наказ є незаконний чинному законодавству. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 15 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 28 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем, 03 березня 2022 року подано відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просять відмовити, оскільки оскаржуваний наказ прийнятий відповідно до чинного законодавства, позивач неодноразово була повідомлена про необхідність вакцинації для продовження роботи та обов`язком надати відповідачу підтвердження. 01 квітня 2022 року відповідачем подано наказ, що позивача допущено до роботи з 01 березня 2022 року до завершення воєнного стану. 28 липня 2022 року позивачем подано письмові пояснення та заяву про зменшення позовних вимог, уточнивши їх та викласти їх у наступній редакції: визнати незаконним та скасувати наказ № 42 від 08 листопада 2021 року про відсторонення [PERSON] від Роботи; зобов`язати відповідача виплатити [PERSON] втрачений середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи; допустити негайне виконання рішення в частині виплати втрачений середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи. З урахуванням того, що зменшення позовних вимог є правом позивача таке не накладатиме додаткового тягаря на відповідача, тому судом прийнято таку заяву до розгляду Учасники справи у судове засідання призначене на 12:30 год 28 липня 2022 року не з`явилися, скористалися правом, наданим ч.3\~ст.211 ЦПК України, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України). Сторонами не заперечується, що позивач з вересня 1992 року працює на посаді викладача у Державному навчальному закладі «Львівське вище професійне політехнічне училище» (відповідач). Згідно з наказом відповідача № 42 від 08 листопада 2021 року [PERSON] відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року подання нею документа, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID або довідки про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, без збереження заробітної плати. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний наказ видано на виконання вимог\~ст.46 КЗпП України, ч.2\~ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб»,\~Наказу Міністерства охорони здоров`я № 2153 від 04 жовтня 2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», п. 41-6\~Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Зі вказаним наказом позивача ознайомлено 08.11.2021 року. Положеннями\~статті 46 Кодексу законів про працю України\~передбачено підстави відсторонення працівників від роботи. Так,\~відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Аналіз вищенаведеного положення свідчить про те, що перелік законодавчо закріплених підстав для відсторонення не є вичерпним, поряд з цим дає підстави стверджувати про те, що відсторонення можливе лише\~у випадках, прямо передбачених законодавством. Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»\~та\~статтею 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»\~в Україні обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору. При цьому передбачається, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт (ст.12 ЗаконуУкраїни «Про захист населення від інфекційних хвороб»). Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється Міністерством охорони здоров`я України (ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»). Згідно\~наказу МОЗ від 04.10.2021 року №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням»\~на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їхніх структурних підрозділів;\~закладів вищої,\~післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної\~освіти,\~закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.\~Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011 року за № 1161/19899 (у редакції\~наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.10.2019 року № 2070). Відтак у відповідності до положень вищенаведеного Наказу МОЗ можна зробити висновок про те, що обов`язковій вакцинації не підлягають лише ті працівники, які мають саме абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень. Протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання або про відтермінування через COVID-19 в анамнезі. Якщо в пацієнта є протипоказання до щеплення однією з вакцин проти COVID-19 за можливості особа має вакцинуватися іншими типами вакцин. Позивач ні в поданій позовній заяві, ні в наданих поясненнях не зазначила про те, що належить до тієї категорії працівників, які не підлягають обов`язковій вакцинації у зв`язку із наявністю абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, зокрема проти COVID-19. Доказів на підтвердження таких покликань суду також не представив та клопотань про їх витребування, за наявності у нього об`єктивних причин щодо неможливості самостійного представлення таких, суду не заявляв. Відповідно до положень\~постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року\~саме керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим\~наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до\~статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої\~статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»\~та частини третьої\~статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої\~статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої\~статті 1 Закону України «Про оплату праці»\~та частини третьої\~статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Оскільки положеннями\~статті 46 КЗпП України\~передбачено невичерпний перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, то відповідач

Outcome: dismissed