Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

22 червня 2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить виселити відповідача [PERSON] з належної їй на праві приватної власності квартири, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири за адресою : [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані та проживають : позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . В лютому 2020 року відповідач вселився в квартиру у зв`язку з тим, що почав проживати з онучкою позивача [PERSON] . За час спільного проживання відповідач у веденні спільного господарства не брав, комунальні послуги не сплачував, систематично порушував правила співжиття, постійно зловживав алкогольними напоями разом з невідомими позивачу людьми, здійснював фізичне насилля по відношенню до онучки, а психологічне насилля відносно позивача. Неодноразово викликався дільничний та поліція для вирішення конфлікту. На багаторазові прохання звільнити займане житлове приміщення відповідач відмовлявся. У зв`язку з цим, позивач змушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2021 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 26 листопада 2021 року ухвалою суду підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи позивач до суду не з`явилася. Натомість подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань до суду не направив. Треті особи також до суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв чи клопотань до суду не направили. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач. Суд, дослідивши подану позивачем заяву матеріали справи та виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст.\~4\~та ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» визначено, що\~суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України\~від 17\~липня 1997\~року за\~№ 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Згідно ч. 2-4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи, відповідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 20 вересня 1996 року виданого ВАТ Племзавод «Бортничі» Бориспільский район (а.с. 6). В даній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , онук [PERSON] , онучка [PERSON] , правнук [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою (витягом з погосподарської книги) виданої 10 березня 2021 року Пристоличною сільською радою ОТГ Бориспільського району Київської області за № 853 (а.с. 11). Як вбачається з акту обстеження умов проживання за адресою : [ADDRESS] , проживають [PERSON] , онука [PERSON] , [PERSON] (син [PERSON] ) та [PERSON] (співмешканець [PERSON] ). Із співбесіди з мешканцями будинку членами комісії встановлено, що у мешканців прослідковується конфліктна ситуація щодо спільного проживання в одному помешканні (а.с. 10). Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Доказами, відповідно ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Ці дані, зокрема, встановлюються показами свідків. Судом встановлено, що позивач та її онука неодноразово зверталися до поліції з приводу протиправної поведінки [PERSON] , що підтверджується листом-повідомленням Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області. Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР\~ ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Відповідно п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Конституція України\~у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно ч.\~1,\~2\~ст.\~109\~ЖК УРСР\~виселення із\~займаного жилого\~приміщення допускається\~з підстав,\~установлених законом.\~Виселення проводиться\~добровільно або\~в судовому\~порядку.\~Допускається виселення\~в адміністративному\~порядку з\~санкції прокурора\~лише осіб,\~які самоправно\~зайняли жиле\~приміщення або\~проживають у\~будинках,\~що загрожують\~обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Зважаючи на вказане, суд приходить переконання, що вимоги [PERSON] про виселення з квартири [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Наведене підтверджується квитанцією № N0IEQ3597M від 22 червня 2021 року (а.с. 4). З урахуванням наведеного, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved