Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (далі Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] грошові кошти у розмірі 11\~900,00\~грн. Позов обґрунтований тим, що Товариство здійснило виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 30\~700,00\~грн. власникам автомобілів потерпілим особам у дорожньо-транспортній пригоді, винуватцем якої був [PERSON] , який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відтак до Товариства перейшло право вимоги власників автомобілів до [PERSON] , останній на вимогу Товариства сплатив йому лише 18\~800,00\~грн. [PERSON] позов визнав, про що зазначив у заяві від 03.02.2022\~р. (а.\~с.\~47). Судом з`ясовано, що 23.09.2018\~р. о 18:50 у м.\~Бердичеві по вул.\~Соборній, 17, [PERSON] керував автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з.\~ [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, порушив пункти 2.3 "б", 2.9 "а", 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001\~р. №\~1306, та скоїв наїзд на припарковані автомобілі VOLKSWAGEN Т-4, д.н.з.\~ [NUMBER] , та VOLKSWAGEN Caddy, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Ці обставини встановлені постановою Житомирського апеляційного суду від 16.01.2019\~р. у справі №\~274/5273/18, яка набрала законної сили 16.01.2019\~р. (а.\~с.\~10 11, 56 ), та випливають з інших матеріалів справи. Цією постановою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого статтею 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , була застрахована Товариством, що підтверджується полісом №\~АМ/9070455 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 11.09.2018\~р. до 10.09.2019\~р. (а.\~с.\~7). Власники транспортних засобів Volkswagen Caddy, д.н.з. [NUMBER] , та Volkswagen Т4, д.н.з.\~ [NUMBER] звернулись до Товариства із повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про страхове відшкодування (а.\~с.\~12, 19, 23, 29). Товариством було складено страховий акт від 10.10.2018\~р. та виплачено власнику автомобіля Volkswagen Т4, д.н.з.\~ [NUMBER] , страхове відшкодування у розмірі 16\~000,00\~грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.10.2019\~р. № 3101573 (а.\~с.\~30, 31). Товариством було складено страховий акт від 16.10.2018\~р. та виплачено власнику автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з.\~ [NUMBER] , страхове відшкодування у розмірі 14\~700,00\~грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.10.2018 р. №\~102676 (а\~ с.\~20, 21). Відповідно до частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з підпунктом 38.1.1 "а" пункту 38.1 статі 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Беручи до уваги наведене, Суд вважає, що Товариство, виплативши власникам автомобілів Volkswagen Caddy, д.н.з. [NUMBER] , та Volkswagen Т4, д.н.з.\~ [NUMBER] , страхове відшкодування у загальному розмірі 30\~700,00\~грн., набуло права вимоги до [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування та має право подати до нього регрес ний позов. Зі змісту позовної заяви вбачається, що Товариство звернулось до [PERSON] з вимогою про відшкодування виплачених страхових відшкодувань. Ця обставина [PERSON] не заперечується. [PERSON] відшкодував Товариству 18\~800,00\~грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 26.12.2019\~р., 10.04.2019\~р. (а.\~с.\~22), від 11.02.2019\~р., від 18.03.219\~р., від 22.05.2019\~р., від 18.06.2019\~р., від 02.08.2019\~р., від 02.09.2019\~р., від 23.01.2020\~р. (а.\~с.\~32 35). Таким чином вимога Товариства до [PERSON] залишилась незадоволена на суму 11\~900,00\~грн. (30\~700,00 18\~800,00). Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Товариства до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 11\~900,00\~грн. підлягає задоволенню. На підставі статті 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Товариства у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 50% судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, що становить 1\~135,00\~грн., інші 50% судового збору 1\~135,00\~грн., підлягають поверненню Товариству з державного бюджету.

Outcome: approved