Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

[PERSON] 01 грудня 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна І.О. про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року позовну заяву було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 06 грудня 2021 року подано квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року цивільну справу було прийнято до розгляду суду та призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року заяву [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2022 року клопотання про виклик і допит свідків було повернуто заявникові. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2022 року клопотання [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2022 року клопотання [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2022 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , від 15 лютого 2019 року їй належить 7/10 частин домоволодіння [ADDRESS] . Власником 2/10 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договорів дарування від 01 червня 2000 року та від 28 січня 2009 року є відповідач [PERSON] . Згідно з відомостями з КП «ДМБТІ» право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано на 1/8 частину на підставі договору дарування від 28 травня 1951 року за [PERSON] , 1/8 частина на підставі договору дарування від 28 травня 1951 року, 1/10 частина на підставі договору дарування від 19 травня 1990 року, 7/20 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 лютого 1972 року - [PERSON] , інша 1/10 частина спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності від 27 вересня 1956 року належить [PERSON] . Раніше домоволодіння [ADDRESS] належало родині матері позивача, [PERSON] , яка мала двох сестер: [PERSON] і [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на належу їй 1/10 частку спірного домоволодіння, яку прийняла мати позивача, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 лютого 1989 року, та яку у подальшому вона подарувала відповідачеві, [PERSON] , [INFO] померла тітка позивача, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину домоволодіння [ADDRESS] . Спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , були відсутні, тому спадщину після її смерті фактично отримала її сестра - мати позивача, [PERSON] , яка проживала і була зареєстрована, проте із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася та у встановленому порядку свідоцтво про право на спадщину за законом не отримувала. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину домоволодіння [ADDRESS] . Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , у тому числі і 1/10 частину домоволодіння, яку фактично було успадковано після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Нотаріусом було видано свідоцтво про спадщину за законом на 7/10 частин спірного домоволодіння, належних померлому спадкодавцеві, і зазначено, що відсутні документи, які би підтверджували факт родинних відносин між [PERSON] , померлою [INFO] , і [PERSON] , яка померла [INFO] , та факт прийняття спадщини. В державних архівах відомості про народження [PERSON] не збереглися, що підтверджується довідками з відділу РАЦС та Державного архіву. Просила суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] , померлою [INFO] , і [PERSON] , померлою [INFO] , які є рідними сестрами, встановити факт прийняття спадщини у вигляді 1/10 частини домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] після смерті сестри, [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності на 1/10 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] ,, яка померла [INFO] , загальною площею 150,8 кв., житловою 70,4 кв.м. У своїй заяві до суду представник позивача справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, у своїй заяві до суду просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, у своїй заяві до суду просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гуніна І.О. у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомила, письмових пояснень на позовну заяву судові не подала. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] і [PERSON] (а.с. 11). 06 лютого 1949 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] і змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с. 19), від якого в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 12), та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 104). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 108). Згідно з відомостями Красногвардійського ВРАГС м. Дніпропетровська № 1885 від 30 вересня 1988 року актовий запис про народження за 1921 рік [PERSON] та за 1912-1914 роки [PERSON] в архівах РАГС не виявлено (а.с. 29). Відповідно до листа виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська № 4/43-726 від 16 травня 1989 року, актовий запис про народження [PERSON] за період з 1901 року по 1903 рік не виявлено, архів частково не зберігся (а.с. 30). 25 липня 1978 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 22), який було розірвано 21 травня 1986 року, про що Красногвардійським ВРАГС м. Дніпропетровська зроблено актовий запис № 596 (а.с. 21). 05 липня 1986 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с. 20). Згідно з довідкою квартального комітету № 172 від 25 вересня 2016 року [PERSON] зареєстрована на день смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 51). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 101). Після її смерті відкрилася спадщина. 24 грудня 2016 року із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] звернулася позивач [PERSON] (а.с. 100), відповідач [PERSON] у своїй заяві до нотаріуса від 24 грудня 2016 року відмовився від прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , на користь позивача (а.с. 100 оберт). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 лютого 2019 року [PERSON] належить 7/10 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 126 оберт). На підставі договору дарування від 01 червня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2078 (а.с. 18), право власності у встановленому законом порядку зареєстровано 04 липня 2000 року в КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу № 509 за реєстровим № 110 (а.с. 18 оберт). На підставі договору дарування від 28 січня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. і зареєстрованого в реєстрі за № 156, 1/10 частина домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 16) належить [PERSON] (а.с. 16), право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ» (а.с. 17). Згідно з відомостями державного архіву Дніпропетровської області № С-4244/0/217-21 від 01 грудня 2021 року в метричних книгах Успенської церкви с. Діївка Катеринославського повіту Катеринославської губернії за період 1911-1915 року запису про народження [PERSON] немає. Метричні книги Хрестовоздвиженської церкви с. Діївка Катеринославського повіту Катеринославської губернії за період 1901-1913 року на зберігання до державного архіву не надходили (а.с. 65). На підставі свідоцтва про право власності від 27 вересня 1956 року, виданого Дніпропетровським комунгоспом згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 1955 року, право власності на 1/10 частину домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 31 оберт). Відповідно до відомостей з Державного РАЦС актових записів про смерть [PERSON] померла [INFO] , про що ВДРАЦС Петровського РУЮ у м. Донецьку складений актовий запис № 340 від 17 вересня 1965 року (а.с. 148). Згідно з листом Другої дніпровської державної нотаріальної контори № 596/0116 від 23 червня 2022 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 166). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року, чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України 1963 року, чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Як вбачається з відповіді Другої дніпровської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, спадкоємці першої черги із заявою про прийняття спадщини не зверталися, заповіт за життя померлою [PERSON] складено не було, тому спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , була її сестра, матір позивача, [PERSON] , яка проживала і була зареєстрована з померлою на день відкриття спадщини, тому фактично прийняла спадщину. Як вбачається з відповідей державного архіву Дніпропетровської області, відповідей Красногвардійського ВРАГС м. Дніпропетровська та виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис про народження [PERSON] не виявлено, у зв`язку з тим, що архів за період з 1901 року по 1914 рік частково не зберігся, метричні книги по с. Діївка Катеринославського повіту Катеринославської губернії Хрестовоздвиженською церквою до архіву Дніпропетровської області не передавалися, тому довести факт родинних відносин своєї матері [PERSON] та [PERSON] , які є рідними сестрами, позивач інакше як у судовому порядку позбавлена можливості, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог щодо встановлення факту, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідними сестрами, та які станом на 17 вересня 1965 року були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування розмірі 1/10 частини домоволодіння за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 548 ЦК України 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачами протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, було у встановленому порядку подано заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з Листом ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, за результатами узагальнення судової практики щодо розгляду спорів щодо прийняття спадщини, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Таким чином, суд приходить до висновку, що отримати спадщину на спірне майно, окрім, як в судовому порядку позивач не має можливості, оскільки [PERSON] , померла [INFO] , проживала і була зареєстрована на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , тобто на день відкриття спадщини, фактично на виконання вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняла спадщину після її смерті у вигляді 1/10 частини домоволодіння [ADDRESS] (раніше [PERSON] ), проте, до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва не зверталась. Після смерті [PERSON] спадщину у вигляді 7/10 частин спірного будинку прийняла спадкоємець першої черги - [PERSON] , інший спадкоємець першої черги, син [PERSON] , від прийняття спадщини відмовився. У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини, проте через відсутність доказів родинних відносин [PERSON] , померлої [INFO] , і [PERSON] , померлої [INFO] , та правовстановлюючих документів, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право та отримати свідоцтво про спадщину за законом та зареєструвати за собою право власності на спадкове майно. Тому позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на 1/10 частину домоволодіння [ADDRESS] , належних [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка фактично прийняла спадщину після смерті сестри, [PERSON] , померлої [INFO] , підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 816 грн. (а.с. 1, 2), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах по 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved