Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25га, що знаходяться в [ADDRESS] та належали померлому [INFO] його батьку [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] , але Борзнянська районна державна нотаріальна контора 30.05.2022р. відмовила йому в оформленні зазначеного спадкового нерухомого майна з причин відсутності його звернення з заявою про прийняття спадщини у визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, тоді як він упродовж останніх семи років постійно проживав з батьком за однією адресою й в силу положень ч.3 ст.1268 ЦК України вважає себе таким, що прийняв спадщину. Позивач, як і його представник, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснив, що своєї сім`ї не мав і близько семи років постійно проживав з батьком у с. Велика Загорівка до часу його смерті, мати померла раніше. Із-за своєї необізнаності та лікування отриманої травми ноги запізно звернувся до нотаріуса за оформлення спадщини після померлого батька, проте нотаріус не поцікавився причинами пропуску строку й відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Оригінали правоустановлюючих документів на спадкове нерухоме майно у нього є в наявності й не втрачені. Обрав саме такий спосіб захисту свого права, оскільки вважає, що прийняв спадщину згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, а відповідач Плисківська сільська рада є адміністративним органом, який на її території керує відповідними об`єктами нерухомого майна. Відповідач Плисківська сільська рада була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного зв`язку (ч.6 ст.128 ЦПК україни), що підтверджується довідкою про доставку судових документів на офіційну адресу електронної пошти, але своїм правом на участь не скористалась, повноважного представника не направила, відзиву на позов не надала, в раніше наданій заяві від 08.06.2022р. просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який був зареєстрований один у [ADDRESS] . Позивач, будучи сином померлого [PERSON] , у відповідності до положень ст.1261 ЦК України має право на спадкування його майна як спадкоємець першої черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок та присадибна земельна ділянка площею 0,25га за вищевказаною адресою, на які в позивача маються оригінали відповідних правоустановлюючих документів. Спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] органами нотаріату не заводилась, оскільки ніхто зі спадкоємців з заявами про прийняття чи відмову від спадщини у межах визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячного строку не звертався. Листом-відповіддю Борзнянської районної державної нотаріальної контори №205/0217 від 30.05.2022р. повідомлено позивача, що згідно наданих ним відомостей він не прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суду. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження, смерть, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, довідками Великозагорівського старостинського округу №835 від 13.11.2017р., №436 від 20.10.2021р., листом-відповіддю Борзнянської РДНК від 30.05.2022р., довідкою Борзнянської РДНК №313/01-16 від 20.07.2022р. Як вбачається з матеріалів справи, спірним питанням у виниклих правовідносинах зі спадкування є прийняття (неприйняття) позивачем спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] , що й стало визначальною обставиною для нотаріуса у відмові в заведенні спадкової справи та видачі свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно. З цього приводу суд констатує наступне. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270\~ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. Приписи чинного спадкового законодавства передбачають для спадкоємця два шляхи прийняття спадщини: 1/постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку не подано заяви про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України); 2/подання протягом шести місяців з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За змістом положень ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів наведені в ч.2 ст.16 ЦК України, перелік яких не є вичерпним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Приписами ст.392 ЦК України встановлено два випадки, коли власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності: 1/якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою; 2/у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Водночас, за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (далі постанова ПВСУ №7), за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Згідно зі\~ст.49\~Закону України\~«Про нотаріат»\~нотаріусу або\~посадовій особі,\~яка вчиняє\~нотаріальні дії,\~забороняється безпідставно\~відмовляти у\~вчиненні нотаріальної\~дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до\~ст.50\~Закону України\~«Про нотаріат»\~нотаріальна дія\~або відмова\~у її\~вчиненні оскаржуються\~до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відтак, оскільки вимога заяви [PERSON] про визнання права власності обгрунтована лише відмовою нотаріуса у визнанні поданих позивачем відомостей про прийняття спадщини, то ця обставина у відповідності до положень ст.392 ЦК України не належить до переліку тих, які б давали позивачу можливість звернутися до суду з даним позовом. При цьому, суд також зважує й на ті обставини, що Плисківська сільська рада як відповідач у справі, жодним чином не порушувала та не оспорює права власності спадкодавця на будинок та земельну ділянку, правоустановлюючі документи на які не є втраченими. В зв`язку з цим, визнання відповідачем позову суд у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України не може прийняти до уваги, оскільки таке визнання суперечить закону (ст.392 ЦК України). Натомість, у даній конкретній ситуації в разі незгоди з прийнятим нотаріусом рішенням, яким фактично не визнаються надані спадкоємцем відомості про прийняття спадщини в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач не позбавлений права оскаржити його за правилами позовного провадження або ж ініціювати в окремому провадженні заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (п.23 постанови ПВСУ №7), чим можуть бути усунені відповідні перешкоди та створені умови для подальшого оформлення позивачем своїх спадкових прав безпосередньо через органи нотаріату, підміна повноважень яких судом не допускається. Саме в цих провадженнях позивач повинен доводити обставини та правомірність свої тверджень про прийняття спадщини після померлого батька, в тому числі й показаннями свідків, які при допиті в судовому засіданні вказують на тривале проживання позивача зі своїм батьком. Пояснення позивача про його хворобливий стан здоров`я як причину запізнілого звернення до нотаріуса та з`ясування цієї обставини при допиті свідків, також не мають значення для вирішення справи, оскільки вказані обставини підлягають доведенню у межах такої категорії справ як визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на що первісно орієнтував представника позивача адвоката Тіслюка І.І. й Ніжинський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги при видачі доручення на представництво інтересів [PERSON] . Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що [PERSON] та його представником обрано неналежний спосіб захисту свого права, в зв`язку з чим вимоги його позовної заяви не підлягають задоволенню в повному обсязі. Зважаючи на повну відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed