Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

06 квітня 2021 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати кредитний договір № МФ-9191800000235 від 17 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] недійсним; виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 05 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 4232, визнати таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що 22 березня 2021 року [PERSON] з`ясувала, що на її банківські рахунки було накладено арешти приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. 25 березня 2021 року позивач ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та дізналась, що 05 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 4232 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс»» заборгованості за кредитним договором 12001,04 грн. Кредитний договір, за яким стягується заборгованість укладено 17 листопада 2018 року під № МФ-9191800000235 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] . Позивач вважає, що вказаний договір повинен бути визнаний недійсним, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Кредитний договір було укладено шахраєм, від імені [PERSON] , після викрадення її паспорту громадянина України, що є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~20\~квітня 2021\~року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. № 4232 від 05.02.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс»» заборгованості в розмірі 12001,04 грн., який перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. (ВП № 64720133). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року роз`єднано позовні вимоги, викладені у позовній заяві [PERSON] до ТОВ «ФК «Прайм Альянс», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. про визнання кредитного договору недійсним, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вимогу [PERSON] до ТОВ «ФК «Прайм Альянс», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. про визнання кредитного договору недійсним виділити в самостійне провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, натомість її представник адвокат Макаренко О.А. у заяві від 21 липня 2022 року просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник ТОВ «ФК «Прайм Альянс» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено,\~що 05\~лютого 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Хара\~Н.С.\~було вчинено\~виконавчий напис,\~зареєстрований у\~реєстрі за\~№ 4232\~про стягнення\~з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором № МФ-9191800000235 від 17 листопада 2018 року, укладеним з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», право вимоги за яким було ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 1 від 01 листопада 2018 року та підписаного Реєстру прав вимоги № 8 від 15 квітня 2019 року, у розмірі 12001,04 грн. (а.с. 22). Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. 04 березня 2021 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 4232, виданого 05 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором № МФ-9191800000235 від 17 листопада 2018 року у розмірі 12001,04 грн. (а.с. 23). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17. Таким чином, вчиняючи 05 лютого 2021 року виконавчий напис № 4232, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Також судом встановлено, що в листопаді 2018 року у позивача було викрадено її паспорт, з приводу чого [PERSON] зверталась до правоохоронних органів (а.с. 12-16). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2022 року, яке набрало законної сили 12 липня 2022 року, визнано кредитний договір № МФ-9191800000235 від 17 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] , недійсним. Вказаним рішенням встановлено, що кредитний договір № МФ-9191800000235 від 17.11.2018 року з боку позичальника був укладений не позивачем, а іншою особою. В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частинами 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Абзацом першим частини 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Враховуючи те,\~що кредитний\~договір №\~МФ-9191800000235\~від 17\~листопада 2018\~року,\~укладений між\~ТОВ «БІ\~ЕЛ ДЖИ\~МІКРОФІНАНС» та\~ [PERSON] ,\~на підставі\~якого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Хара\~Н.В.\~05\~лютого 2021\~року вчинено\~виконавчий напис\~за №\~4232,\~визнано недійсним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2022 року, суд доходить висновку про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 362,00 грн.: 908,00 грн. (а.с. 41) + 454,00 грн. (а.с. 50). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved