Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

18.02.2022р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування (а.с. № 1-3). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.04.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч. 1 ст. 274 , ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. №45). В \~обґрунтування позовних\~вимог позивач зазначав, що 05.12.2019р. між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №18661а9д, на підставі\~якого страховик\~взяв на\~себе зобов`язання\~компенсувати будь-яке\~пошкодження або\~знищення автомобіля\~марки «Lexus»,\~д/н\~ [NUMBER] ,\~його окремих\~частин чи\~додаткового обладнання\~внаслідок ДТП. 20.12.2019р. в м. Дніпро відбулось ДТП за участю транспортного засобу «Renault», реєстраційний [NUMBER] , під керуванням водія громадянина Сирії [PERSON] та транспортного засобу «Lexus», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2020р. [PERSON] визнано винним у настанні ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності. ПрАТ «СК\~«АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 17 767грн. 46коп., а тому на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та ст. 993 ЦК України\~набуло право\~вимоги до винної особи [PERSON] і до\~його страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в межах\~фактичних витрат.\~ПрАТ «СК «Євроінс Україна» лише\~частково компенсувала ці\~витрати у розмірі \~7\~120грн. 98коп. Залишок витрат має компенсувати\~ винний\~ у ДТП Касіім Рааф у розмірі 10 646,48 грн. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, просив суд стягнути з [PERSON] збитки у розмірі 10\~646грн. 48коп. та судові витрати по справі у розмірі 2\~270 грн. Позивач про дату та час розгляду справи на 02.06.2022р. та 19.07.2022р. був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявні докази (а.с. №48, 61). 02.06.2022р. та 12.07.2022р. на адресу суду надійшли клопотання представника позивача Сечко С.В. (діє на підставі довіреності від 06.12.2021р. - а.с.№53), в яких представник зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. №51, 65). Відповідач [PERSON] в судові засідання по справі, які були призначені на 02.06.2022р. та 19.07.2022р. повторно не з`явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином, а саме шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання, яка повідомлена відповіддю ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 28.12.2021р. (а.с. № 33). Втім, конверт з викликом в судове засідання 02.06.2022р. повернувся суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. №50). Судова повістка з викликом на 19.07.2022р. була отримана відповідачем 04.07.2022р., що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи (а.с. №60). Також, [PERSON] про дати судових засідань 02.06.2022р. та 19.07.2022р. був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. № 49, 62). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судові засідання двічі не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені такі обставин і відповідні ним правовідносини. Як встановлено судом, Касіім Рааф 20.12.2019р. о 10 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Renault», д/н [NUMBER] , під час руху заднім ходом по вул. Старокозацька, 7, в м. Дніпрі, не переконався в безпеці руху та не звернувся за допомогою до інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Lexus», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Своїми діями [PERSON] спричинив матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2020р. у справі №932/181/20, яка набрала законної сили 04.02.2020р., водія автомобіля «Renault», д/н [NUMBER] , громадянина Сирії [PERSON] визнано винним у порушенні ПДР і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. (а.с. №5). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Renault», д/н [NUMBER] , застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР158381110 (а.с. № 24). Страховиком ПрАТ «СК «АРКС» на підставі акту огляду транспортного засобу від 26.12.2019р. (а.с. №16), рахунку № СФ-45091 від 20.01.2020р. (а.с. №17), ремонтної калькуляції № 1.003.19.0 від 22.01.2020р. (а.с. №18-20), страхового акту №АRX2536833 від 24.01.2020р. (а.с. №21), страхувальнику [PERSON] виплачено страхове відшкодування у розмірі 17 767 грн. 46коп., що підтверджується платіжним дорученням №635\~921 від 27.01.2020р. (а.с. №23). Страховик відповідача - ПрАТ «СК «Євроінс Україна» частково компенсував страхове відшкодування, сплативши на користь ПрАТ «СК «АРКС» 7 120 грн. 98коп. (а.с. №25). Позивач просить стягнути з винного у ДТП [PERSON] залишок страхового відшкодування, який він не отримав від ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а саме у розмірі 10 646 грн. 48коп. (17\~767грн. 46коп. 7\~120 грн. 98 коп. = 10 646 грн.48коп.). Цивільним кодексом України передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації (ст. 993 ЦК України). Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таке ж положення закріплено у статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Пунктом 26 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Також, у пункті 27 вищезазначеної постанови зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р. по справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) дійшла висновку про те, що згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин, оскільки винуватцем ДТП згідно з постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2020р. є відповідач [PERSON] , то на останнього покладено відповідальність за завдані збитки. Власнику транспортного засобу «Lexus», д/н [NUMBER] , [PERSON] позивач ПрАТ «СК «АРКС» виплатив страхове відшкодування у розмірі 17 767грн. 46коп., а тому спірні правовідносини регулюються ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», на підставі яких позивач просить задовольнити його позов. З урахуванням часткового відшкодування страховиком відповідача - ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування в сумі 7 120грн. 98коп., з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «СК «АРКС» підлягає стягненню залишок понесених витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 10 646 грн.48коп.) (17\~767грн. 46коп. 7\~120 грн. 98 коп. = 10 646 грн.48коп.). Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 270 грн. (а.с. №4) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved