Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] , що представляє інтереси Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 15733,60 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 15733,60 грн.; ; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 32671,88 грн.; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що КП «Київтеплоенерго» з 01.05.2018 здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.10.2021 р. складає 48002,60 грн. (заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 15330,72 грн.. заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 32671,88 грн.) Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018р., укладеного між ПАТ «Київенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15733,60 грн. Свої зобов`язання відповідач виконує неналежно внаслідок чого з нього підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.05.2022 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені у ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки вказана квартира під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання. В той же час, відповідно листа КП КМР «КМ БТІ» вбачається, що 33/100 частини квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] : 33/200 ч. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.10.2004; 33/200 ч. на підставі договору дарування, посвідченого 20.12.2004р. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.10.2004р. квартира [ADDRESS] ) належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Відповідно до договору дарування частини квартири від 20.12.2004р. [PERSON] подарувала [PERSON] 33/200 частини квартири [ADDRESS] . Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що саме [PERSON] ( [PERSON] ) є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , або проживає за вказаною адресою та отримував житлово-комунальні послуги у період вказаний у позові , а тому позивачем не доведено, що відповідач є споживачем послуг за вказаною адресою. Як вбачається зі матеріалів справи власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] ( [PERSON] ). Судом встановлено, що обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з центрального опалення та постачання гарячої води покладається на власника або наймача приміщення, а також і на членів сім`ї наймача. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Всупереч вимог процесуального закону, позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідач [PERSON] є власником або квартиронаймачем та дійсно є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed