Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, до [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 31776,74 гривень та судові витрати у розмірі 1762,0 гривень, обґрунтовуючи свою вимогу таким. На момент ДТП між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ПІІ ТОВ ЮОРБ ВЕРІТАС УКРАЇНА був укладений договір добровільного\~страхування наземного транспорту № 43499а5к5 від 02 жовтня 2015 року, за яким Страхова компанія застрахувала майнові інтереси потерпілого - ПІІ ТОВ ЮОРБ ВЕРІТАС УКРАЇНА, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля «Renault», державний номер знак [NUMBER] . 28 липня 2016 року приблизно о 16 годині 20 хвилин по вул. Прохорівській в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) «Тоуоtа», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; 2) «Renault», державний номер знак [NUMBER] . 29 серпня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку. Позивачем було досліджено матеріали справи та потерпілому було здійснено виплату страхового відшкодування згідно з страховим актом № АХА2163409 від 12 вересня 2015 року та №АХА2172829 від 26 жовтня 2016 року в сумі 31776,74 гривень. Таким чином позивач виконав свій обов`язок перед страхувальником згідно з умовами Договору страхування, та як наслідок отримав право вимоги про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування. Оскільки [PERSON] не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» ПАТ «Страхова\~компанія «АХА\~Страхування» отримало право вимоги на таке відшкодування. Представник відповідача Ларіна Сергія Сергійовича [PERSON] звернувся із заявою\~про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2019 року та поновлення строку на звернення з цією заявою, посилаючись на те, що оскаржуване рішення було ухвалено судом за відсутності відповідача, оскільки його жодного разу не було повідомлено про дату та час судового засідання у даній справі. Відсутність в судовому засіданні відповідача позбавило його можливості довести свою позицію в спорі. Зі змістом заочного рішення відповідач ознайомлений 09 вересня 2021 року. Відповідач заперечує проти наявності підстав для страхової виплати та її суми. Пошкодження автомобіля внаслідок ДТП не відповідають пошкодженням, вказаним під час огляду автомобіля. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2022 року заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] \~про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2019 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди задоволено. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2019 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди скасовано, призначено підготовче судове засідання. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов, в якому просив у позовних вимогах ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» у цивільній справі №521/21866/18 за позовом ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди відмовити, посилаючись на те, що з позовною заявою відповідач не згоден, вважає заявлений розмір збитків, про стягнення яких просить позивач необґрунтованим, а вимоги позовної заяви недоведеними, з огляду на наступне. 28 липня 2016 року приблизно о 16 годині 20 хвилин по вул. Прохорівській в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: - Toyota, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; - Renault Logan, державний номер знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 29 серпня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого [PERSON] отримав механічні пошкодження. Як вбачається із матеріалів цивільної справи автомобіль Renault Logan, державний номер знак [NUMBER] належить на праві власності ТОВ «БЮРО ВЕРІТАС УКРАЇНА», та саме між даним підприємством та позивачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. Таким чином, відповідач не оспорює факту ДТП з його участю та його вини в даній ДТП, яка встановлена судовим рішення, однак вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього зазначеної суми, оскільки розмір шкоди має бути визначений за оцінкою, проведеною спеціалістом, та вважає виплачений страховиком розмір шкоди значно завищений. Матеріали справи містять Акт б/н огляду колісного транспортного засобу від 01.08.2016 року, в якому міститься опис пошкоджень транспортного засобу. Вказаний доказ, не може бути прийнятим до уваги суду, оскільки в ньому міститься прізвище особи, яка склала акт, проте відсутня підпис зазначеної особи, печатка. Із даного доказу не вбачається, чи має особа, яка проводить огляд, достатню технічну кваліфікацію на визначення пошкоджень транспортного засобу, до нього не додані фотозображення пошкоджень автомобіля. Взагалі із Акту не вбачається причино-наслідковий зв`язок між ДТП, яка сталася 28.07.2016 року та виявленими пошкодженнями. Зазначене свідчить про недостатність та неналежність даного доказу. Крім того, при проведенні огляду транспортного засобу не було залучено відповідача для усунення протиріччя, які могли виникнути при огляді та подальшого розрахунку розміру матеріального збитку, що викликає обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості Акту огляду. Таким чином, з наданих доказів встановлені такі обставини та факти: - факт ДТП і факт пошкодження в ДТП автомобіля д.н. [NUMBER] , та належність автомобіля ТОВ «БЮРО ВЕРІТАС УКРАЇНА»; - договірні відносини між позивачем (страховиком) і ТОВ «БЮРО ВЕРІТАС УКРАЇНА» (страхувальником) за договором добровільного страхування наземного транспорту; - визнання ДТП страховим випадком і факт виплати позивачем страхового відшкодування згідно з страховим актом № АХА2163409 від 12 вересня 2015 року та №АХА2172829 від 26 жовтня 2016 року в сумі 31776,74 гривень; - вина відповідача в даній ДТП, тобто заподіяння шкоди протиправними діями відповідача. Саме позивач повинен довести розмір шкоди і обґрунтованість його збитків, проте в даній справі позивач не надав належних доказів такої вартості ремонту і збитків, зокрема, відсутні акти виконаних робіт, крім того надана копія рахунку-фактурі №АГ-00000178 від 12.08.2016 року позивач встановив розмір страхового відшкодування, документ є нечитабельним, не можна встановити які деталі та/або роботи, які зазначені в переліку могли бути необхідними для відновлення транспортного засобу, а які були проведенні з необхідністю щорічного технічного обслуговування. Так, пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Чинним законодавством передбачено як стягнення відшкодування шкоди на підставі звітів про вартість матеріальної шкоди для подальшого ремонту автомобіля, або отримання відшкодування, якщо особа не бажає відновлювати транспортний засіб, так і за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимоги до доказів визначені у ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, відповідно до яких, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У постанові Верховного суду від 19.09.2018 року у справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). У разі вирішення питання про відшкодування реальних збитків, належними доказами можуть бути платіжні документи та інші документи, які підтверджують факт понесення таких витрат і пов`язаність витрат з усуненням заподіяної шкоди. Таким чином, є два різні способи визначення розміру шкоди, на відшкодування якої має право потерпіла особа: коли розмір шкоди визначається спеціалістом (експертом) у звіті (висновку про оцінку, тощо) розрахунковим методом, інший спосіб: коли відшкодовуються реальні збитки, тобто дійсні витрати, понесені потерпілим на відновлення пошкодженого майна, за кожним з цих способів існують різні види доказування. Як видно з наданих доказів, позивач виходить з розміру шкоди (і відповідно його збитків, пов`язаних з страховою виплатою), за рахунком-фактурою СТО. Але даний документ не є документом, що підтверджує факт виконання даних робіт. Даний рахунок, без супроводження документом на підтвердження виконання робіт може розглядатись як пропозиція чи як попередній розрахунок вартості ремонту. А у цьому сенсі для визначення розміру шкоду, за яку несе відповідальність заподіювач у межах виниклого у нього зобов`язання, більш вагомим є звіт про оцінку, який визначає розмір шкоди у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Оскільки, у матеріалах справи відсутні акти виконаних робіт можна дійти висновку що не встановлено, що вказана сума 31776,74 гривень є сумою дійсних витрат (реального збитку) на відновлення автомобіля. Якщо договором майнового страхування між позивачем і страхувальником передбачені інші умови страхового відшкодування, більш вигідні страхувальнику, то це є виключно договірними відносинами між сторонами договору, і це не означає перекладення даного обов`язку на заподіювана шкоди, у якого виникло деліктне зобов`язання. Оскільки інших доказів позивач не надав, а обов`язок по доказуванню покладається на позивача і не може перекладатись на відповідача, позивач не довів належними доказами наявність у відповідача обов`язку відшкодувати шкоду саме у вказаному розмірі (31776,74 грн.). Наведене дає підстави для висновку, що позивачем не доведено розмір матеріальних збитків, що підлягають відшкодуванню у зв`язку із пошкодженням автомобіля, ураховуючи, що звіту про вартість матеріальної шкоди з урахуванням коефіцієнту зносу позивачем суду не надано, крім того на момент розгляду справи відсутні докази проведення відновлювальних робіт автомобіля Renault Logan, державний номер знак [NUMBER] , їх реальної вартості. З огляду на наведене вище, ураховуючи також відновлювальну функцію інституту відшкодування шкоди в цивільному законодавстві, відповідач вважає, що є усі підстави для висновку про недоведеність розміру збитків, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] також надав до суду заяву, на виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України про попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та/або очікує понести у зв`язку із розглядом справи: - витрати на професійну правничу допомогу, а саме гонорар у розмірі 5000,0 гривень. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Судом встановлено, що 28 липня 2016 року о 16 годині 20 хвилин в м. Одесі по вул. Прохорівська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) «Тоуоtа», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; 2) «Renault», державний номер знак [NUMBER] , який перебував під керуванням [PERSON] . В результаті даного ДТП вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків власнику автомобіля «Renault», державний номер знак [NUMBER] , ПІІ ТОВ ЮОРБ ВЕРІТАС УКРАЇНА. 29 серпня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. На дату скоєння пригоди між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ПІІ ТОВ ЮОРБ ВЕРІТАС УКРАЇНА був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту «все включено» № 43499а5к5 від 02 жовтня 2015 року, за яким Страхова компанія застрахувала майнові інтереси ПІІ ТОВ ЮОРБ ВЕРІТАС УКРАЇНА, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Renault», державний номер знак [NUMBER] . ПІІ ТОВ ЮОРБ ВЕРІТАС УКРАЇНА вчасно звернулося до Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. На основі Рахунка-фактури № АГ-00000178 від 12 серпня 2016 року було складено розрахунок страхового відшкодування, та згідно страхового акту № АХА2163409 від 12.09.2016 року сплачено потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 27589.07 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №267387 від 13 вересня 2016 року та згідно страхового акту № АХА2172829 від 26.10.2016 року сплачено потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 4187,67 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №277 695 від 27 жовтня 2016 року. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, п. 22.1. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, страхова компанія мала право на вирахування коефіцієнта фізичного зносу, тому сплачене нею страхове відшкодування складає: 31776.74 гривень. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному (на загальних підставах) та договірному (в межах умов договору). Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Отже,\~сума виплати\~страхового відшкодування,\~яке повинен\~сплатити [PERSON] складає: 31776,74\~ гривень (27589,07 + 4187,67). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Вина відповідача у спричинені матеріальної шкоди позивачу доведена. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму «страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва. Згідно з п. 1.8 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, з метою виконання обов`язків, покладених Законом та іншими актами цивільного законодавства, страховик здійснив страхове відшкодування потерпілій особі, транспортний засіб якої було пошкоджено внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди з вини водія забезпеченого транспортного засобу, відповідальність якого була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що після виплати страхового відшкодування страховик має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду з підставі, передбачених ст. 38 Закону. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результат порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. \~ \~ \~ \~ Жодних доказів, які б слугували для суду зменшити розмір страхового відшкодування, сплаченого позивачем. Відповідачем [PERSON] до суду не надано. Експертних висновків, виготовлених на замовлення відповідача до суд не надано. Судом відповідна експертиза не призначалася. Враховуючи, що порушення відповідачем Правил дорожнього руху є основною причиною пошкодження застрахованого майна, яке належить страхувальнику, а інші обставини пригоди не можуть бути розцінені як причини завдання шкоди, а лише як такі обставини, що сприяли його виникненню або збільшували негативні наслідки, суд визнає відповідача винним у завданні шкоди страхувальнику та, враховуючи виплату останньому страховиком, позивачем у цій справі, суми страхового відшкодування, вважає за необхідне вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] 31776,74 гривень задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 1762,0 гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved