Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позов, в якому просить зняти арешт з земельної ділянки площею 0,50 га, що знаходиться за адресою: с. Крушинка, Васильківського району, Київської області, кадастровий номер 3221484001:02:020:0061, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на яку згідно ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.17 року у справі № 362/656/13-ц визнано право власності за ТОВ "Фінансова компанія "Центр факторингових послуг" в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0518/04 від 18 травня 2007 року в сумі 1916167,52 доларів США. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2013 року позов ПАТ "КБ "Актив-Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на майно та додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2013 року позов ПАТ "КБ "Актив-Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на майно були задоволені, на підставі чого ПАТ "КБ "Актив-Банк" подано до органів державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження. 21 квітня 2017 року ПАТ "КБ "Актив-Банк" передав право вимоги за кредитним договором № 0518/04 та Договорами іпотеки на користь ТОВ "ФК "Центр факторингових послуг". Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2017 року у справі № 362/656/13-ц замінено первісного Стягувана (позивача)\~ПАТ "КБ "Актив-Банк" на ТОВ "Фінансова компанія "Центр факторингових послуг". Позивач стверджує, що Постановою про заміну назви сторони виконавчого провадження Відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮ України в рамках ВП 41695762 замінено первісного стягувача ПАТ "КБ "Актив-Банк" на ТОВ "ФК "Центр факторингових послуг". Проте в рамках ВП 41695762 наявний арешт майна Боржника,\~накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.03.2014 року, є перепоною в користуванні власним нерухомим майном. Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просив подальший розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надіслав до суду витребувані докази по справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. За приписами ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2017 року у справі № 362/656/13-ц змінено спосіб та порядок виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2013 року та визначено порядок виконання рішення шляхом набуття права власності ПАТ "Комерційний Банк "АКТИВ-БАНК" на предмети іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 18.05.2017 року № 0518/04 в загальному розмірі 1916167,52 доларів США, у т.ч. звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,50 га, що знаходиться за адресою: с. Крушинка, Васильківського району, Київської області, кадастровий номер 3221484001:02:020:0061, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 21.04.2017 року ПАТ "КБ "Актив-Банк" було відчужено на користь ТОВ "Фінансова компанія "Центр факторингових послуг" право вимоги за кредитним договором № 0518/04 та договором іпотеки. У зв`язку з цим ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2017 року у справі № 362/656/13-ц замінено первісного стягувача (позивача) ПАТ "КБ "Актив-Банк" на ТОВ "Фінансова компанія "Центр факторингових послуг", на підставі чого Постановою про заміну назви сторони виконавчого провадження Відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮ України в рамках виконавчого провадження 41695762 здійснено заміну первісного стягувача ПАТ "КБ "Актив-Банк" на ТОВ "Фінансова компанія "Центр факторингових послуг". З матеріалів\~справи вбачається,\~що Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Думанською А.Л. на підставі виконавчого листа № 362/656/13-ц, виданого 14.01.2014 року, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,50 га, кадастровий номер 3221484001:02:020:0061, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: с. Крушинка, Васильківського району, Київської області. Оскільки станом на момент звернення позивача до суду виконавче провадження 41695762 закрите, а обтяження залишається чинним та створює перешкоди позивачу в безперешкодній реалізації права власності, позивач звернувся до суду з вимогою про зняття арешту зі вказаної земельної ділянки, з приводу чого суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст.\~77, ч. 2 ст.\~78, ч. 1 ст.\~80\~цього\~Кодексу\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст\~316,\~317,\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов`язковою для суду. У відповідності до положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1\~ст. 9 Конституції України, п. 1\~ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори України"\~є частиною національного законодавства, та\~ст. 41 Конституції України\~та ст. ст.\~321,\~328 ЦК України, зазначають, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок зняття арешту з майна або його звільнення з-під арешту у цивільному процесі визначений положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" N 6 від 7 лютого 2014 року. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року N 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст.\~8, ст.\~16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до\~статті 73 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно зі\~статтею 74 Закону України «Про нотаріат»\~одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. При цьому, згідно з п. 78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Тож, нотаріус як реєстратор, не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, а позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що дія заборони щодо нерухомого майна порушує права позивача щодо його вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved