Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

1\~червня 2022\~року позивач\~звернувся до\~суду із\~позовом до\~відповідача\~про відшкодування\~моральної шкоди,\~у зв`язку\~з ушкодженням\~здоров`я,\~в сумі\~227500\~грн.\~без утримання\~податку з\~доходів фізичних\~осіб. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача протягом 21 року 7 місяців, починаючи з 28.04.1999 р. по 21.12.2020 р., горновим доменної печі аглодоменного департаменту доменного цеху № 1 дільниці «Експлуатація доменних печей». 13 січня 2022 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» встановила професійне захворювання у позивача за медичним висновком № 103: Радикулопатія попереково-крижова, білатеральна на фоні антеспондилолістезу тіла хребця І ст. (1,5 см) з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромом нижніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). За актом розслідування проф. захворювання від 14 лютого 2022 року вказано причини проф. захворювання, які виникли з вини роботодавця, який повинен був створити безпечні та нешкідливі умови праці. Оскільки позивач втратив здоров`я та працездатність з вини підприємства відповідача, то вважав, що відповідач повинен відшкодувати завдану моральну шкоду. Так за висновком МСЕК від 12.05.2022 року серії 12 ААА № 060361 позивачу встановлена втрата професійної працездатності 40 % первинно та встановлена 3 група інвалідності безстроково, внаслідок чого позивач потребує медикаментозного лікування та забезпечення виробами медичного призначення. Також внаслідок профзахворювання він не має змоги вести звичний образ життя через стан здоров`я, бо постійно турбує біль у шийному та поперековому відділах хребта, що завдає йому моральних страждань та унеможливлює його забезпечувати свою родину. При цьому повне одужання неможливе та перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання, які він оцінює у розмірі 227500 грн. На підставі викладеного просив суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на свою користь 227500 грн. без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві, поклавши судовий збір на відповідача. Представник відповідача, не визнаючи заявлені позовні вимоги, подала суду відзив на позов, в якому вказувала, що при укладенні трудового договору між сторонами позивачу було роз`яснено умови праці, наявність небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, а також права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах, на що останній погодився. За актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.02.2022 р. будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не вчиняв. Оскільки неправомірні дії та вина відповідача не були доведені, то позивач не довів свої вимоги про стягнення моральної шкоди, яку було ним необґрунтовано завищено. На підставі викладеного просила у задоволенні позову [PERSON] про стягнення моральної шкоди в розмірі 227500 гри. відмовити у повному обсязі. Також клопотала перед судом в разі задоволення позову про встановлення порядку виконання рішення шляхом вказівки рахунку позивача, на який слід перерахувати присуджену судом грошову суму. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник позивача у судовому засіданні, підтримуючи повністю вимоги позивача, вказував, що сума відшкодування моральної шкоди, визначена позивачем, відповідає негативним наслідкам роботи [PERSON] у важких умовах праці, що призвело до ушкодження його здоров`я, тому просив задовольнити позов [PERSON] повністю. Представник відповідача у судовому засіданні, заперечуючи проти заявлених вимог [PERSON] та підтримуючи доводи, викладені у письмовому відзиві на позов, зазначала, що позивач був обізнаним із умовами праці на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», отримуючи через це пільги, а наведений [PERSON] розмір моральної шкоди є недоведеним та є значно завищеним. Просила відмовити у задоволенні заявлених вимог [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом встановлено, що [PERSON] працював горновим доменної печі з 28 квітня 1999 року по 21 грудня 2020 року, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», звідки був звільнений за власним бажанням через вихід на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки позивача, [NUMBER] (а. с. 29-33). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 лютого 2022 року, складеного на підприємстві\~ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,\~встановлено наявність у [PERSON] , стаж роботи якого в умовах впливу шкідливих факторів становить 21 рік 7 місяців, професійного захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 білатеральна на фоні антеспондилолістезу тіла L5 хребця І ст. (1,5 см) з вираженими статико-динамічними порушеними, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромом нижніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня) (підтверджується медичним висновком від 13 січня 2022 року ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини»), причини виникнення якої є недосконалість конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт та робочого місця, внаслідок чого позивач підпадав під дію фізичного навантаження, що перевищувало нормативні значення, що також підтверджується інформаційною довідкою про умови праці від 8 квітня 2021 року (а. с. 5-9, 11-12, 38-40). Відповідно до довідки МСЕК № 060361 від 12 травня 2022 р. [PERSON] первинно було встановлено 40% стійкої втрати працездатності через професійне захворювання з 2 травня 2022 року та встановлено 3-тю групу інвалідності безстроково з необхідністю санаторно-курортного лікування та проходження медикаментозного лікування (а. с. 10). У зв`язку із професійним захворюванням [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується долученими до справи виписними епікризами № 3601/815, 1934/399, 4475/903, 20/949, 160400, 168640, 164804 та 2290 з медичних карток хворого, а також у період з 27 липня 2015 року по 9 серпня 2015 року, з 12 травня 2016 року по 25 травня 2016 року, з 16 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, з 21 травня 2018 року по 7 червня 2018 року (а. с. 13-28). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За ч. 4\~ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 12 Закону України "Про охорону праці"\~(на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення\~безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На підставі\~ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Так судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності вперше у розмірі 40 %, встановлення третьої групи інвалідності позивачу безперечно заподіяно моральну шкоду. Внаслідок професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт, а також обмеженість через неможливість продовжувати колишній активний спосіб життя. Враховуючи,\~що відшкодування\~працівнику моральної\~шкоди у\~випадку,\~передбаченому ст.\~237-1\~КЗпП України,\~покладено на\~власника або\~уповноважений ним\~орган,\~і,\~як встановлено\~судом за\~актом розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання від\~14\~лютого 2022\~року,\~втрата працездатності\~позивача настала\~внаслідок професійного\~захворювання,\~спричиненого негативними\~виробничими факторами\~під час\~виконання позивачем\~трудових обов`язківвнаслідок фізичного перенавантаження, що перевищувало нормативні значення, то моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням безпосередніх трудових обов`язків, а роботодавець, у свою чергу, не забезпечив створення безпечних умов праці, внаслідок чого суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Так відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31\~березня 1995\~року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, яку [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, ступінь втрати працездатності через професійне захворювання, провину саме підприємства відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивача, яка лежить на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", внаслідок чого слід застосовувати подвійний коефіцієнт, що буде при проведенні розрахунку відповідати принципу справедливості. Отже, враховуючи, що [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача 21,5 рік, отримавши 40% стійкої втрати працездатності внаслідок набутого професійного захворювання при роботі у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, безстроковість визначеної позивачу інвалідності 3 групи, а також беручи до уваги розмір на 1 січня 2022 року мінімальної заробітної плати в сумі 6500 грн. та визначений судом коефіцієнт, то при обрахунку моральної шкоди позивачу за даний позовом вбачається, що розмір відшкодування повинен дорівнювати 111800 грн. (21,5 х 6500 х 0,40 х 2 = 111800), що цілком відповідатиме на думку завданій моральній шкоді [PERSON] через незворотність негативних наслідків профзахворювання на його подальше життя. Суд зазначає, що виконуючи судове рішення про стягнення на користь працівника моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав, роботодавець як податковий агент утримує із присудженої суми відповідні податки і збори, оскільки суд, задовольняючи позовні вимоги працівника, визначає суму без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого на підставі закону виступає роботодавець, тому суд, задовольняючи вимоги про стягнення моральної шкоди на корись позивача, визначає суму моральної шкоди без утримання податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 7 жовтня 2020 року по справі № 523/14396/19. При цьому суд зазначає, що законних підстав для задоволення клопотання ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про визначення порядку виконання рішення суду немає, оскільки судом в ході розгляду справи було відмовлено у зобов`язанні позивача надати розрахунковий рахунок в банку, а за ч. 7 ст. 265, 267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, тому це є правом, а не обов`язком суду. Отже, враховуючи відсутність згоди позивача до ухвалення рішення на надання свого розрахункового рахунку в банку, відсутні й підстави для задоволення в цій частині клопотання представника відповідача судом. Натомість, питання добровільного виконання рішення суду в разі набуття ним чинності може бути врегульоване між сторонами під час такого виконання. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1118 грн.

Outcome: partial