Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача звернулась з позовом до суду, мотивуючи тим, що 03.11.2010 року між позивачем та громадянкою [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] не виконувала покладені на неї договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, а [INFO] померла, і станом на день її смерті заборгованість по кредитному договору становить 5526 гривень 26 копійок, з них: заборгованість за тілом кредиту - 1634 гривні 10 копійок, в тому числі 00 гривень 00 копійок заборгованість за поточним тілом кредиту, 1634 гривні 10 копійок - заборгованість за просторічним тілом кредиту, 00 гривень 00 копійок заборгованість за нарахованими відсотками, 3892 гривні 16 копіок заборгованість за простроченими відсотками, 00 гривень 00 копійок заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит , 00 гривень 00 копійок нарахована пеня, 00 гривень 00 копійок нарахована комісія, в зв`язку з чим представник позивача змушена звернутися до суду з позовом до відповідачів, які являються спадкоємцями померлої [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі в\~в судове\~засідання не\~з`явились,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи були\~повідомлені належним\~чином,\~ причину неявки до суду не повідомили, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали, поважності неявки не убачається. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~03.11.2010\~ року\~між \~Акціонерним товариством\~Комерційний банк\~"Приватбанк"\~та громадянкою\~ [PERSON] було\~укладено \~кредитний договір\~б/н,\~згідно якого\~відповідач отримав\~кредит у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на платіжну\~карту зі\~сплатою відсотків\~за користування\~кредитом з\~кінцевим терміном\~повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки (а.с.21-22).\~ [PERSON] \~не виконувала\~покладені на\~неї договором\~зобов`язання щодо\~своєчасності погашення\~кредиту та\~сплати нарахованих\~відсотків за\~користування кредитом,\~а [INFO] померла, і станом на день її смерті заборгованість по кредитному договору становить 5526 гривень 26 копійок (а.с.8-12). \~ \~ \~ \~Боржник [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданного виконавчим комітетом Козацької сільської ради Петрівського району Кіровоградської області 17.04.2018 року серії [NUMBER] (а.с.51). \~ \~ \~ \~Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями померлої [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 12.10.2019 року, виданих державним нотаріусом Петрівської районнї державної нотаріальної контори Кіровоградської області (а.с.128,130,132). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець, в даному випадку позивач. З правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 07 серпня 2019 року по справі № 182/1806/17, провадження № 61-11021св19, вбачається, що умови договорів приєднання розробляються банком, а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо порядку сплати процентів за користування кредитними коштами, збільшення процентної ставки в односторонньому порядку та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії. \~ \~ \~ \~Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, згідно ч.1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів». Конституційний Суд України у Рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (Справа № 342/180/17, Провадження № 14-131цс19) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких\~обставин та\~без наданих\~підтверджень про\~конкретні запропоновані\~відповідачу Умови\~та правила\~банківських послуг,\~відсутність у\~анкеті-заяві\~домовленості \~сторін \~про \~сплату \~відсотків \~за \~користування \~кредитними \~ коштами\~ та\~інших виплат,\~надані банком\~витяг з\~Тарифів та\~витяг з\~Умов не\~може розцінюватися\~як стандартна\~(типова)\~форма,\~що встановлена\~до укладеного\~із відповідачем\~кредитного договору,\~оскільки достовірно\~не підтверджують\~вказаних обставин. Отже, нарахування процентів за користування кредитом є безпідставним. Відповідно до викладеного, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, позивач дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону № 1023-XII\~«Про захист прав споживачів», а саме: про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такий висновок на думку суду відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності. Також, відповідно до ч. 2 ст. 1281 у редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, строк вимоги за договором без номера від 03.11.2010 року укладеного з [PERSON] , не містить строку повернення кредиту (користування ним). В розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що з 26.04.2018 року позивач припинив нараховувати позичальнику проценти на суму заборгованості по кредиту, що підтверджує його обізнаність з фактом смерті позичальника [PERSON] . Обізнаність позивача з фактом відкриття спадщини (смертю позичальника) також підтверджується тією обставиною, що позивач додає до позову копію свідоцтва про смерть позичальника серія [NUMBER] , виданого в день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому до позову не додає жодних доказів його отримання. Тобто, є підстави вважати, що позивач був обізнаний про відкриття спадщини до 26.04.2018 року, а отже мав пред`явити вимогу спадкоємцям не пізніше 26.10.2018 року. Крім зазначеного, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі підтверджується та обставина, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , номер у спадковому реєстрі 53564588 заведена 05.10.2018 року. А отже позивач об`єктивно міг дізнатися про відкриття спадщини, оскільки протягом більше як три роки з 30.05.2018 року по кредитному рахунку позичальником не проводилось жодної операції. А враховуючи, що останнім днем дії кредитного договору, що відповідає строку дії виданої позичальнику кредитної картки, є 31.01.2014 року, оскільки строк дії картки зазначено «01/14», позивач міг звернутися до суду для захисту своїх порушених прав не пізніше 31.01.2017 року, а в іншому випадку він пропустив строк позовної давності. Однак, позивач звернувся до Петрівської районної державної нотаріальної контори тільки 18.03.2020 року, а фактично направив її 07.04.2020 року, що підтверджується реєстром поштових відправлень доданим до позову, чим пропустив встановлений законом строк для пред`явлення вимоги (а.с.52,134). Отже, вище зазначені обставини, є підставою для відмови в задоволенні позову. Згідно ч.1. ст. 77 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1. ст. 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, у зв`язку з тим, що в задоволення позову відмовлено, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а саме, судовий збір в розмірі 2270 гривень 00 копійок. Вказані правовідносини регулюються\~ ст.ст. 3, 207, 509, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1056-1, ЦК України, ст. ст. 77, 81, 89, 133, 141 ЦПК України та Законом України № 1023-XII«Про захист прав споживачів».\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed