Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Морозова В.С. звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.08.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від спільного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2011 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, діти залишилися проживати з позивачем. Спорів стосовно місця проживання дітей між сторонами не було. У зв`язку з повним усуненням відповідача від виховання дітей та їх матеріального утримання, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. 22.08.2014 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованість в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Нагляд за станом здоров`я дітей - з моменту їх народження і по сьогодні здійснює позивач, а також чоловік позивача - [PERSON] . Дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та дітьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють їх належному вихованню, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. На даний момент вихованням дітей займається позивач та її чоловік, вони проживають однією сім`єю. Зазначені факти позивач розцінює як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Позивач [PERSON] , будучи повідомленою судом своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Свої інтереси в суді довірила представляти адвокату Морозову В.С., який надав суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої, визнає вимогу позивача стосовно позбавлення батьківських прав та додатково пояснює наступне. Позивач мала давні сімейні відносини із її новим чоловіком, ще під час шлюбу із відповідачем. Новий чоловік позивача - [PERSON] , є біологічним батьком [PERSON] ,, [INFO] , який хоч і народився в шлюбі з відповідачем, але на той час між сторонами спору фактично не існувало сімейних відносин. Що і послугувало підставою для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідачу відомо, що позивач намагається виховувати обох дітей, як дітей її нового чоловіка та неодноразово просила відповідача не здійснювати батьківських обов`язків, щоб діти відчували себе у повноцінній родині, із чим відповідач погодився. Відповідач повідомляє суд, що позивач не перешкоджала йому піклуватися про дітей, відсутність піклування обумовлена домовленістю із позивачем, на яку відповідач погодився свідомо. Відповідач підтверджує, що не виконував своїх батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Крім цієї заяви також надав заяву про подальший розгляд справи без присутності відповідача. Представник третьої особи - районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в інтересах дітей позов підтримує, просить задовольнити. Представник третьої особи - Виконавчий комітет Запорізької міської ради в особі Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3, 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2007 року. Згідно із рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 17.08.2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 337, розірвано (а.с. 9). Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управляння юстиції 30.10.2007 року (а.с. 7) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управляння юстиції 06.05.2010 року (а.с. 7). Відповідно до заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2011 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 22.08.2014 року, позивач 22.08.2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 333 (а.с. 17). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до довідок Департаменту реєстраційних послуг ЗМР за № 04-28/5-1165 від 05.05.2022 року, за № 04-28/5-1164 від 05.05.2022 року, за № 04-28/5-1163 від 05.05.2022 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , разом із позивачем по справі. (а.с. 13, 14, 15). Відповідно до довідки від 04.05.2022 року за № 63, за підписом директора ЗЗСО № 78 Череповської О.В., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є учнями даного навчального закладу. Як зазначено у довідці, батько дітей - [PERSON] жодного разу в школі не з`являвся, консультацій щодо навчання та виховання дітей від вчителів не отримував. Дітей до школи приводила та забирала мати (а.с. 11). Згідно з висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за вих. № 688/01-37/1902/47-1 від 13.07.2022 року (а.с. 50-51), орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися зі своїми батьками поза їх бажанням, за винятком випадків, коли таке рішення суд приймає в її інтересах. Виключною мірою відповідальності за невиконання батьківського обов`язку є позбавлення батьківських прав. Це допускається лише на підставі та в порядку, визначеному законом. Підстави для позбавлення батьківських прав визначені у ст. 164 СК України, зокрема, мати і батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виявляє до неповнолітніх дітей ніякої уваги та турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, не забезпечує дітям достатній життєвий рівень, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому, беручи до уваги факт визнання позову відповідачем, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved