Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

3 травня 2022 року суддею Приморського районного суду м. Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позовну заяву [PERSON] до [PERSON] задовольнив. Вказаним рішенням стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) суму заборгованості у розмірі 36025,00 (тридцять шість тисяч двадцять п`ять гривень) 00 копійок та судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок. 15 червня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача адвоката Матвійчука Вадима Васильовича, в якій він просить суд визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду із вказаним клопотанням та стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 3283,50 гривень. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що в результаті звернення до Суду [PERSON] поніс судові витрати-витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 3283,50 згідно договору про надання правової допомоги від 04.02.2021 року, додаткової угоди від 06.12.2021 року № 2, акту прийому-передачі від 30.12.2021 року № 2. У зв`язку із цим [PERSON] вважає за необхідне клопотати перед судом про відшкодування йому зазначених витрат. Окрім того, заявник просить суд поновити строки на звернення із вказаним клопотанням на підставі положень Закону України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ XII «Прикінцеві положення» було доповнено пунктом 3 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Окрім того, заявник посилається на Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, відповідно до якого на всій території України з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стану та Закон від 22.05.2022 року, яким було затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» тим самим продовживши строк дії воєнного стану в Україні до 23.08.2022 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд, розглянувши вказане клопотання представника позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 4 лютого 2021 року між громадянином України [PERSON] та адвокатом Могильдою Юлією Володимирівною у місті Миколаїв було укладено договір про надання правової допомоги №2/21-2. Відповідно до додаткової угоди № 2 від 6 грудня 2021 року до договору про надання правової допомоги №2/21-2 від 04.02.2021, також акту №2 від 30 грудня 2021 року прийому передачі робіт, виконаних адвокатом при наданні правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги №2/21-2 від 04.02.2021 року, вартість правової допомоги становить 3283,50 грн., із них: 547, 25 грн. - консультація щодо можливості та доцільності вирішення справи судовому порядку (0,5 год.) та 2736,5 грн. збір письмових доказів, складання і подання позовної заяви Клієнта про повернення боргу за договором позики. У позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу позивач зазначав, що ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката, загальна сума якої буде остаточно встановлена у ході судового розгляду та зазначив лише, що ним було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У прохальній частині позовної заяви [PERSON] просив суд серед іншого, стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати, понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи. Враховуючи те, що у позовній заяві позивач вказав лише суму сплаченого ним судового збору, суд у рішенні від 3 травня 2022 року стягнув із відповідача судові витрати лише у розмірі сплаченого позивачем судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається із матеріалів справи, рішення Приморського районного суду м. Одеси постановлено 3 травня 2022 року, отримано засобами електронного зв`язку представником позивача 4 травня 2022 року, а клопотання про стягнення судових витрат надійшло до суду 15 червня 2022 року. Таким чином, відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України, заявником було пропущено строк для подання відповідних доказів. У той же час відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Відповідно до Постанови КМУ № 630 від 27.05.2022 року, якою було внесено зміни до актів Кабінету Міністрів України щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та продовжено дію карантину на території України до 31 серпня 2022 року. На підстав вище викладеного суд вважає за можливе поновити представникові позивача адвокату Матвійчуку В.В. строк на звернення із клопотання про стягнення судових витрат. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У той же час відповідач у судове засідання не з`явилася,жодних заяв чи заперечень щодо суми судових витрат від неї не надходило. Враховуючи те,\~що представником\~позивача-адвокатом\~Матвійчуком Вадимом\~Васильовичем надано\~до суду\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~копії Договору\~про надання\~правової допомоги\~04.02.2020,\~додаткової угоди\~№ 2\~від 6\~грудня 2021\~року до\~договору про\~надання правової\~допомоги №2/21-2\~від 04.02.2021,\~також акту\~№2\~від 30\~грудня 2021\~року прийому\~ передачі\~робіт,\~виконаних адвокатом\~при наданні\~правової допомоги\~відповідно до\~договору про\~надання правової\~допомоги №2/21-2\~від 04.02.2021\~року сума\~витрат на\~правову допомогу\~становить 3283,50\~грн., яка - є підтвердженою, враховуючи, що в позовну заяву задоволено у повному обсязі, суд вважає, що 100% витрат підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, сума 3283,50 грн. є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, а також враховуючи час, потрачений представником позивача для підготовки, складання та подання позовної заяви до суду. У зв`язку із вище викладеним суд вважає заявлені вимоги позивача та його представника щодо стягнення судових витрат підтвердженими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved