Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 10 вересня 2019 року приватним нотаріусом нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис №2633 про звернення стягнення на нерухоме майно. 23.12.2021 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №67983543. Зазначає, що вказаний виконавчий напис незаконний та є таким, що не підлягає виконанню за наступних обставин. 24 квітня 2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №ZRDWGK00004355, відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 15722,66 (Доларів США). 23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України № 1381-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті". Усвідомлюючи наявність заборгованості, яка виникла за кредитним договором №ZRDWGK00004355 від 24.04.2008 року він звернувся з заявою про здійснення реструктуризації згідно вказаного Закону України. Від ПАТ «Приватбанк» йому надійшов лист - повідомлення, в якому зазначалося, що Банком прийняте рішення про задоволення вимоги Позичальника про здійснення обов`язкової реструктуризації заборгованості за Кредитним договором. Днем проведення реструктуризації є 12.11.2021 року. Таким чином на його думку, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1381-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" у зв`язку з реструктуризацією заборгованості всі виконавчі документи є такими, що не підлягає виконанню. Також зазначив, що на момент подачі виконавчого напису 23.12.2021 року кредитна заборгованість була реструктуризована 12.11.2021, тобто значно раніше. Відповідач відізвав виконавчий напис, оскільки оспорюваний виконавчий напис був поданий на виконання помилково. Крім того, державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору, яка оскаржується в адміністративному порядку, а тому вважає, що скасування цього виконавчого напису, буде підставою для скасування постанови про стягнення виконавчого збору. \~ \~ \~ \~Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10.09.2019 року приватним нотаріусом Бондар І.М. і зареєстрований в реєстрі за №2633 про звернення стягнення на нерухоме майно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з нього за договором іпотеки та стягнути з відповідача всі понесені судові витрати. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10.05.2022 року відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. 03.06.2022 року до суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку для подачі відзиву по вказаній справі. Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 03.06.2022 року вищевказане клопотання задоволено та продовжено АТ КБ «Приватбанк» строк для подачі відзиву на позовну заяву [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до 17.06.2022 року. Згідно відстеження\~з сайту\~Укрпошти копію\~ухвали від\~03.06.2022\~року відповідачу\~вручено 14.06.2022\~року,\~однак відповідач\~відзив на\~позов у\~встановлений судом\~строк не\~надав,\~направив до\~суду копію\~постанови від\~28.01.2022\~про закінчення\~виконавчого провадження\~з виконання виконавчого напису №2633, виданого 10.09.2019. Від третіх осіб будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, що підтверджується матеріалами справи. Згідно частини 5\~статті 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено,\~що приватним\~нотаріусомнотаріального\~округу Дніпропетровської\~області Бондар\~Іриною Михайлівною 10 вересня 2019 року вчинено виконавчий напис №2633, яким звернено стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . 23.12.2021\~року в.о.\~начальника відділуХорошівського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у Житомирському\~районі Житомирської\~області Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Хмельницький)\~Шостаком Р.М. відкрито\~виконавче провадження\~№67983543\~з виконання\~виконавчого напису\~приватного нотаріусанотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірини Михайлівни та про стягнення виконавчого збору у розмірі 77414,72 грн. Згідно заяви [PERSON] 13.07.2021 року подав до ПАТ КБ «Приватбанк» заяву про реструктуризацію зобов`язань передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, відповідно до п.7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідно до інформації про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації за кредитним договором №ZRDWGK00004355\~від 24.04.2008\~рокуПАТ КБ «Приватбанк» здійснено реструктуризацію боргу [PERSON] . Рішенням Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 04.02.2022 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №276/1545/15-ц, виданий 24.05.2016 року Володарсько Волинським районним судом. Згідно постанови в.о.\~начальника відділуХорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Шостака Р.М. від 28.01.2022 виконавче провадження №67983543 закінчене, постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження. \~ \~ \~ \~За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі також - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Водночас, вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні статті 88 Закону України «Про нотаріат» слід враховувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про нотаріат» і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. Такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), відступивши від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема статті 88 Закону України «Про нотаріат», викладеного у постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 640/5240/13-ц (провадження № 6-27цс15), який зводиться до наступного: наявність судового спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника, а отже, свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Отже, підставами визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є недотримання визначеної Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією процедури вчинення виконавчих написів. Тобто при оспорюванні виконавчих написів, позивачі звертаються з позовом про визнання їх такими, що не підлягають виконанню з тих підстав, що суми, на які вчинено виконавчий напис не є безспірними, стягувач не надав нотаріусу усі документи, які підтверджують заборгованість, пропущений строк вчинення виконавчого напису тощо. Разом з тим, позивач у своїй позовній заяві не порушує питання щодо наявності хоча б однієї з вищевказаних підстав для визнання такого виконавчого напису недійсним згідно з вимогами Закону України «Про нотаріат» та не надав жодних доказів, які б підтверджували такі обставини. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ, проведення відповідно до цього Закону реструктуризації зобов`язань, передбачених договором, є підставою для визнання судом відповідно до статті 432 Цивільного процесуального кодексу України таким, що не підлягає виконанню, виконавчого документа, виданого для звернення до виконання рішення суду (ухваленого до дня проведення такої реструктуризації), яким передбачено стягнення грошових коштів та/або звернення стягнення на нерухоме майно. У разі визнання судом з цих підстав зазначеного виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, та в разі подання нової позовної заяви стороною справи, в якій було ухвалено рішення про визнання зазначеного виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, таке рішення суду не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України.» Таким чином,\~відповідно до\~вимог Закону України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо споживчих\~кредитів,\~наданих в\~іноземній валюті»\~№1381-ІХ таким, що не підлягає виконанню, судом може бути визнано виконавчого документа, виданого для звернення до виконання лише рішення суду, а не будь-якого виконавчого документа, зокрема, виконавчого напису нотаріуса, що є предметом даної справи. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що на момент подачі виконавчого напису 23.12.2021 року кредитна заборгованість була реструктуризована 12.11.2021, тобто значно раніше, однак час подачі виконавчого напису до виконання не впливає на його законність, оскільки він був вчинений 10.09.2019 року, тобто до реструктуризації боргу. Судом при\~вирішенні даного\~спору враховується\~правова позиція\~Верховного Суду,\~висловлена у\~постанові від\~24.12.2020\~по справі\~№ 754/16184/16-ц про те, що позивач помилково ототожнює такі правові визначення як «припинення іпотеки» та «припинення зобов`язання» з правовими підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того,\~як вбачається\~з матеріалів\~справи виконавче\~провадження №67983543 з\~виконання виконавчого\~напису приватного\~нотаріусанотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірини Михайлівни постановою в.о.\~начальника відділуХорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Шостака Р.М. від 28.01.2022 виконавче провадження закінчено в зв`язку з повним виконанням рішення. Постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження. Таким чином, із вказаного вбачається, що права позивача порушені саме постановою про стягнення виконавчого збору, а не виконавчим написом. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. На підставі\~ст.141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed