Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що між ними виникали сварки, суперечки, непорозуміння, причиною чого є несумістність характерів. Спроби зберегти сім`ю не дали бажаних результатів, а тому з 2018 року фактично припинилися між ними шлюбні відносини. Відповідач покинула сім`ю, залишивши позивачу дитину, а тому примирення між ними не можливе, просить шлюб розірвати, визначити місце проживання малолітньої доньки з ним, як батьком. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 30.06.2022 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позові. Від відповідачки на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, відзив на позов не подала, однак позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати та не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з батьком позивачем у справі. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 лютого 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №18. Від цього шлюбу в подружжя народилися дитина - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає із батьком [PERSON] по [ADDRESS] . Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася, сторони на протязі тривалого часу подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо і миритися не бажають. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що сторони на протязі тривалого часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та відновлювати їх не бажають, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, що суперечить правам та інтересам сторін, і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу. Враховуючи те, що батьки дійшли згоди щодо місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , яка не досягла десяти років, суд вважає за необхідне у даному конкретному випадку визначити місце проживання дітей з батьком [PERSON] .

Outcome: approved