Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

25.04.2022 (згідно штампу на поштовому конверті) позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості з [PERSON] за послуги теплопостачання в сумі 19 104 (дев`ятнадцять тисяч сто чотири) гривні 29 копійок. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач надає послуги теплопостачання до квартири за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] в якій проживає [PERSON] , який є споживачем. ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із центрального опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №17 від 26.01.2010. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем). Боржник свої зобов`язання, як споживач виконував не належним чином, у зв`язку з чим, станом на 01.02.2022 має заборгованість 19 104 (дев`ятнадцять тисяч сто чотири) гривні 29 копійок з оплати за постачання теплової енергії та гарячого водопостачання. Позивач зазначає, що не проживання відповідача у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести відповідальність по оплаті ЖКП (а.с.1-2). 29.04.2022 справа надійшла до суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана головуючій Кіндратишин Л.Р. (а.с.10). 02.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.13). 09.06.2022 представником позивача подано клопотання про витребування в управління реєстраційних процедур виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та в Обласному комунальному підприємстві "Івано-Франківські ОБТІ" дані про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.25-26). 09.06.2022 ухвалою суду витребувано в Обласному комунальному підприємстві "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" інформацію про те, за ким зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 12.07.2022 представник позивача подала заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі не заперечує проти заочного рішення. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`являвся, про день та час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада України». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-які інші клопотання відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» визначено виконавцем послуг із централізованого опалення та підігріву води для населення на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 17 від 26.01.2010. На підтвердження доводів, що викладені у позовній заяві представником позивача додано розрахунок боргу за теплоенергію між ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , за період часу з 01 лютого 2019 року по 01 лютого 2022 року нараховано заборгованість у сумі 19 104 грн. 29 коп. (а.с.4). Спірні правовідносини регулюються\~ЦК України,\~Законами України «Про теплопостачання»\~і «;Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Згідно\~статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно\~статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша\~статті 901 ЦК України). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Наявність договірних відносин між сторонами у справі не встановлена, проте, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно зі статями\~322,\~360 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Отже, враховуючи положення статей\~317,\~322,\~360 ЦК України\~власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц). При зверненні до суду, позивачем пред`явлені вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Судом здійснювались запити щодо місця реєстрації відповідача. Відповідно до довідки ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області від 19.05.2022 [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до інформації з ОКП « Івано-Франківське ОБТІ», наданою на запит суду 06.07.2022, приватизаційна, реєстраційна справи на квартиру [ADDRESS] в архівах ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" відсутні. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна дані про право власності за адресою: [ADDRESS] , - відсутні. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , така квартира не належить йому на праві власності, чи такий є наймачем спірної квартири відповідно до закону. Щодо покликання представника позивача про те, що [PERSON] є наймачем саме квартири [ADDRESS] , з оглядутна протокол Первинної профспілкової організації державного підприємства оборони України "63 котельно-зварювального заводу" №5 від 06.09.2010, яким затверджено список квартиронаймачів згідно затвердженої нумерації і в відповідності до технічного паспорта, то такий не може бути єдиним достовірним та достатнім допустимим доказом того, що відповідач є наймачем квартири та відповідальним за послуги теплопостачання за період з 01.02.2019 по 01.02.2022. Стаття 13 ЦПК України\~встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведеного позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем слід залишити за ним. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 13, 78, 81, 141,223, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed