Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 29 серпня 2008 року до 16 травня 2016 року. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач з сином не спілкується, його вихованням не займається, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться його долею та здоров`ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток, аліментів на утримання сина згідно рішення суду не сплачує, не надає матеріальної допомоги на лікування дитини. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила суду, що батько дитини [PERSON] упродовж останніх шести років проживає у Російській Федерації та ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з дитиною не спілкується, коштів на утримання та лікування сина не надає, має заборгованість зі сплати аліментів. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Представник органу опіки та піклуваня Здолбунівської міської ради Рівненської області Гуляр М.В. пояснила суду, що письмовий висновок щодо розв`язання спору готується на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Службою у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненської області було встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації проживання відсутній, тривалий час перебуває у Російській Федерації, тому особисто поспілкуватися з ним не вдалося. З метою захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] , просить позов задовольнити. Від представника органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області Мельник Л.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника органу опіки та піклуваня, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2008 року. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 травня 2016 року в справі № 562/686/16-ц шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] . [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 квітня 2016 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Позивач стверджує, що після розлучення [PERSON] не відвідує дитину, не телефонує, вихованням сина не займається, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям, аліментів на його утримання не сплачує, коштів на лікування сина не надає. На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області було прийнято рішення про неможливість надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки батько дитини тривалий час відсутній за зареєстрованим місцем проживання, перебуває за межами України, а письмовий висновок щодо розв`язання спору, який подається до суду, готується на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона перебуває у дружніх стосунках з позивачем і знає її сім`ю понад десять років. Вона бачила відповідача востаннє у грудні 2015 року. Підтвердила, що [PERSON] з 2016 року не спілкується з сином, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є кумою позивача. Їй відомо, що в кінці 2015 року відповідач [PERSON] залишив позивача з дитиною і виїхав проживати в Російську Федерацію, з того часу з дитиною не спілкується, відмовляється надавати кошти на утримання та лікування сина. Аналогічні пояснення надали суду свідки [PERSON] та [PERSON] , які є родичами позивача. Пояснення вказаних свідків суд визнає достовірними, оскільки вони знають сім`ю позивача протягом багатьох років, постійно спілкуються з нею, підтримують дружні стосунки. Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно довідки про склад сім`ї № 02/11.1-2705 від 27.07.2020, виданої Здолбунівською міською радою Рівненскої обалсті, малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Власником будинку є батько позивача [PERSON] - [PERSON] . Як вбачається з довідки № 982, виданої 20.01.2022 Здолбунівським відділом Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , становить 36951 грн. 50 коп. Своєю поведінкою відповідач підтверджує свою байдужість до долі дитини. Ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, відповідач порушує законні права та інтереси малолітнього сина. Наведені обставини свідчать про те, що має місце ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню і здійсненню належного догляду за дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою позбавлення батьківських прав. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в абз.2 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі наведеного, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку, що батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не займається його вихованням та утриманням, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться його долею, здоров`ям. Тому суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved