Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , в якій просила видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати за місцем проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання [PERSON] та вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. В обґрунтування\~заяви [PERSON] \~зазначила,\~що рішенням\~Володарсько-Волинського\~районного суду\~Житомирської області\~від 18.05.2021\~року по\~справі №276/408/21\~розірвано шлюб\~між нею\~та [PERSON] .\~За час\~перебування у\~шлюбі у\~них народилося\~троє дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .Після розірвання шлюбу вона з дітьми ще деякий час проживала за адресою: [ADDRESS] , також за даною адресою проживав і [PERSON] . Під час спільного проживання [PERSON] поводив себе зухвало, агресивно, висловлювався брутальною лайкою, ображав її нецензурними словами. Вважає, що такими своїми діями [PERSON] чинить відносно неї психологічне насильство, крім того, застосовує і фізичне насильство, б`є, погрожує вбивством і фізичною розправою. Позивач боїться за своє життя. Вона неодноразово викликала поліцію, відносно [PERSON] , складались термінові приписи але в подальшому його поведінка не змінювалась. Позивач була змушена підшукати інше житло для проживання спільно з дітьми, оскільки витримати таке ставлення та образи з боку [PERSON] щодо себе більше не могла. Починаючи з червня 2022 року вона разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . Після того, як вони розпочали проживати окремо [PERSON] і надалі переслідує позивача, ображає нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, намагається проникнути до будинку. Заявниця в судове засідання не з`явилась, подала до суду заявою, в якій просить розгляд заяви про видачу обмежувального припису провести без участі заявниці, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, прол поважність причин неявки до суду не повідомив. Неявка належним чином повідомленої заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, наявні у справі, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 18.05.2021 року, який був укладений 26.11.2013 року, про що свідчить копія заочного рішення Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 18.05.2021 року. Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Із копії талону повідомлення єдиного обліку №3106 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та копій рапортів інспектора ВП №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Литвинчука Д.В. [PERSON] неодноразово зверталася з заявами до відділення поліції про вчинення відносно неї [PERSON] домашнього психологічного та фізичного насильства. Відносно кривдника [PERSON] неодноразово виносилися термінові заборонні приписи, що підтверджується матеріалами даної справи. Незважаючи на вжиті превентивні заходи, притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КупАП, останній вчинив ряд дій, що містять ознаки кримінального правопорушення, за що йому 29.06.2022 повідомлено про підозру за ч.1 ст. 125 КК України за фактом спричинення 23.05.2022 легких тілесних ушкоджень [PERSON] та 15.07.2022 за ст. 126-1 КК України за фактом вчинення систематичного психологічного насильства щодо колишньої дружини [PERSON] . Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких колишнє подружжя. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але неперебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Пунктом 9\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону оцінка\~ризиків це\~оцінювання вірогідності\~продовження чи\~повторного вчинення\~домашнього насильства,\~настання тяжких\~або особливо\~тяжких наслідків\~його вчинення,\~а також\~смерті постраждалої\~особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19 (провадження № 61-16980св19) Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачається з матеріалів справи, між [PERSON] та [PERSON] існують неприязні відносини та останній систематично вчиняє домашнє насильство стосовно заявника, зокрема, переслідує позивача, ображає нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, намагається проникнути до будинку, заподіює тілесні ушкодження. Суд враховує, що відносно заінтересованої особи [PERSON] неодноразово видавався терміновий заборонний припис, його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за психологічне та фізичне домашнє насильство, що виразилось у висловлюванні в бік колишньої дружини слів нецензурної лайки та погроз, завданні фізичного болю, чим могла бути спричинена шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, а також останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень відносно заявниці за ст.ст. 125 ч.1, 126-1 КК України. Отже, проводячи аналіз поданих доказів, на підставі установлених судом обставин, суд вважає, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства відносно [PERSON] , тому, з метою застосування превентивного засобу та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити та видати обмежувальний припис строком на 6 місяців.

Outcome: approved