Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач[PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить: звільнити позивача від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 07.12.2020 року, а також стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2019 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1 500,00 грн. Відповідач виконавчий лист не отримувала та не ініціювала примусове виконання вказаного рішення. Позивач покладені на нього зобов`язання виконував належним чином в добровільному порядку. Однак, 07.12.2020 року між відповідачем та донькою відбувся конфлікт, внаслідок якого відповідачем було завдано дитині тілесних ушкоджень, та відповідач вигнала доньку з дому. Позивач забрав дитину до себе, про що повідомив Службу у справах дітей Ірпінської міської ради та до поліції. Таким чином, з 07.12.2020 року донька проживає разом із позивачем та знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні. Відповідач, будучи особою працездатного віку та не маючи інших утриманців, участі у вихованні дитини не приймає, коштів на її утримання не надає, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в судове засідання. Відповідач[PERSON] не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 26 травня 2022 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення ч. 1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2019 року у справі № 367/1419/19 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.02.2019 року та до повноліття дитини. (а.с. 7, 8-10) Згідно Протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, складеного від 07.12.2020 року о 19.40 год., слідчим СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області прийнято усну заяву від [PERSON] , [INFO] , про те, що колишня дружина [PERSON] здійснила домашнє насильство по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , які спільно проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11, 12-13) За даними Довідки, складеної сімейним лікарем КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 2» від 08.12.2020 року, [PERSON] , 14 років, надано медичну допомогу на травматичному пункті з приводу діагнозу: забій лівого ліктьового суглобу, забій в ділянці грудини і правої лопаткової ділянки. (а.с. 14) За даними листа Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.01.2021 року № 108/24-129, 13.01.2021 року працівниками Служби з [PERSON] проведено бесіду, в якій він повідомив, що його донька [PERSON] проживає разом з ним та його сім`єю, в якій ще виховується малолітня дитина. Зі слів батька про свою старшу доньку він турбується, забезпечує її усім необхідним, для неї створює всі належні умови для проживання та навчання, [PERSON] мешкає в окремій кімнаті, де має ліжко, стіл для навчання. [PERSON] категорично відмовився від обстеження умов проживання та проведення оцінки рівня безпеки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , пояснивши тим, що в помешканні є малолітня дитина, і під час карантину вони з дружиною обмежують спілкування з дітьми. (а.с. 15-16) Згідно з статтею 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. (постанова Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 158/1638/18) Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України , частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до п. 17 Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів підставами та наголошує, що при наявності обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 07.12.2020 року, призначених за рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2019 року, вказуючи на те, що внаслідок конфлікту, який відбувся між відповідачем та донькою, що призвів до нанесення тілесних ушкоджень матір`ю дитині, остання з 07 грудня 2020 року проживає разом із позивачем та знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні, перебуває під його постійним наглядом та опікою. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved