Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 09.06.2015 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано Управлінням ЗАГС Адміністрації м. Пермь, актовий запис № 366. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що у сторін відсутні спільні інтереси з дружиною, мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, припинили фактичні шлюбні відносини з 2016 року. Оскільки, шлюб носить формальний характер та його збереження не відповідає інтересам сторін, позивач просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] . На виконання вимог ст. 31 ЦПК України, суддею Ківерцівського районного суду Волинської області, 12.05.2020 року постановлено ухвалу про передачу справи для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Провадження у справі відкрито 11.01.2021 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Також просить покласти на нього судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позов у встановленому законом порядку [PERSON] подано не було. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Встановлено, що 09 червня 2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Управлінням ЗАГС Адміністрації м. Пермь, актовий запис № 366, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу відповідачка [PERSON] прізвище не змінювала. Як свідчать матеріали справи, сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що у сторін відсутні спільні інтереси з дружиною, мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, припинили фактичні шлюбні відносини з 2016 року. Відзив із спростуванням обставин, викладених [PERSON] , від відповідачки не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя та збереження шлюбу. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За встановлених обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач не змінювала прізвище після укладення шлюбу. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти такі витрати на нього. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved