Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

14 травня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить розділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином: виділити у власність [PERSON] холодильник «Whirpool» вартістю 10000 грн., мікрохвильову піч «Smart» вартістю 1000 грн., меблі-прихожу вартістю 6000 грн., шафу-купе вартістю 12000 грн., ліжко з матрасом вартістю 13000 грн., пральну машинку «LG» вартістю 12000 грн., телевізор «Samsung» вартістю 28000 грн., а всього майна на суму 82000 грн.; виділити у власність [PERSON] диван (зала) вартістю 5000 грн., стіл розкладний вартістю 2500 грн., вбудовану кухню вартістю 60000 грн., чайник «Redmond» вартістю 600 грн., мультиварку «Redmond» вартістю 3000 грн., диван (спальню) вартістю 10000 грн., витяжку «Pyramida» вартістю 6000 грн., духову шафу «Elektrolux» вартістю 7500 грн., меблі-горку вартістю 10000 грн., шафу-купе вартістю 12000 грн., праску «Tefal» вартістю 1500 грн., пилосос «Philips» вартістю 2000 грн., пенал для ванної кімнати вартістю 3000 грн., шафу під рукомийник вартістю 3500 грн., дзеркало-шафу вартістю 1500 грн., а всього на суму 128100 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 29650 грн., що становить 1/2 частину грошових коштів, які належать йому на праві приватної особистої власності, отримані від продажу земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,095 га кадастровий номер 4810800000:02:002:0009, яка розташована на [ADDRESS] ; а також стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 25000 грн., що становить 1/2 частину спільного боргу подружжя, виконаного позивачем одноосібно з особистих грошових коштів, використаних для купівлі меблів та побутової техніки. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 14 липня 2018 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . В Южноукраїнському міському суді Миколаївської області перебуває позов відповідача про розірвання шлюбу. 28 грудня 2020 року їх сім`я шляхом приватизації по 1/3 частці йому, дружині та доньці, у власність отримала двохкімнату квартиру за адресою: [ADDRESS] . В квартирі зроблено ремонт, придбана побутова техніка, нові меблі за його особисті кошти. Весь цей час відповідач не працювала, додаткового доходу не мала. Тому всі грошові кошти, які він особисто заробляв та брав кредит, йшли на потреби сім`ї. В квартирі вони почали проживати з січня 2020 року. Щоб почати робити ремонт в квартирі він 25 травня 2020 року за 59300 грн. продав земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,095 га кадастровий номер 4810800000:02:002:0009. Кошти від її продажу він витратив на ремонтні роботи та будівельний матеріал в квартирі. Вважає, що ці грошові кошти є його особистою власністю. Для купівлі меблів та побутової техніки він звернувся до ПриватБанку для збільшення кредитного ліміту на суму 50000 грн., однак до теперішнього часу ці кошти він ще не виплатив. Вважає ці кошти спільними боргами подружжя. Загальна вартість всіх меблів та побутової техніки, яка була придбана у період шлюбу складає 210100 грн. Вказане майно залишається у користуванні відповідача, яка відмовляється добровільно провести його поділ. Угоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто. 19 листопада 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що частково погоджується із позовними вимогами про поділ майна і пропонує свій варіант розподілу майна, яке подружжя придбало за спільні кошти. Оскільки у відповідача на утриманні залишилася малолітня дитина. Вона не працює у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років їй важко самій купувати речі домашнього вжитку, просить поділити майно в наступному варіанті: виділити у власність [PERSON] вбудовану кухню вартістю 60000 грн., стіл розкладний вартістю 2500 грн., шафу-купе вартістю 12000 грн., диван (зала) вартістю 5000 грн., телевізор «Samsung» вартістю 28000 грн., а всього на суму 107500 грн.; виділити у власність [PERSON] холодильник «Whirpool» вартістю 10000 грн., чайник «Redmond» вартістю 600 грн., мікрохвильову піч «Smart» вартістю 1000 грн., мультиварку «Redmond» вартістю 3000 грн., диван дитячий (спальню) вартістю 10000 грн., витяжку «Pyramida» вартістю 6000 грн., духову шафу «Elektrolux» вартістю 7500 грн., меблі-прихожу вартістю 6000 грн., меблі-горку вартістю 10000 грн., шафу-купе вартістю 12000 грн., праску «Tefal» вартістю 1500 грн., ліжко (спальня) вартістю 10000 грн., матрас 3000 грн., пилосос «Philips» вартістю 2000 грн., пральну машинку «LG» вартістю 12000 грн., пенал для ванної кімнати вартістю 3000 грн., шафу під рукомийник вартістю 3500 грн., дзеркало-шафу вартістю 1500 грн., а всього на суму 102600 грн. Стосовно стягнення 1/2 частки грошових коштів від продажу позивачем земельної ділянки, заперечує, оскільки кошти позивач витратив на власні потреби, а ремонт в квартирі виконувався за спільні кошти та кошти, які надавали батьки. Заперечує також проти задоволення позовної вимоги про стягнення 25000 грн., як 1/2 частки кредитного ліміту, як недоведеної. Ухвалою суду від 04 квітня 2022 року позовна заява залишена без руху та запропоновано позивачу та/або його представнику надати суду чеки та/або їх копії\~з магазинів «7 квартал», «Панорама», «ЕкспресМаркет» та АТ КБ «ПриватБанк» належної якості з копіями відповідно до кількості відповідачів, засвідчених відповідно до вимог ч.2 ст.95 ЦПК України. 06 квітня 2022 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви, в якому вказує, що відновити чеки з магазинів є неможливим, оскільки вони не працюють в звичайному режимі, у зв`язку з тим, що на території України діє воєнний стан. Вказує, що для підтвердження придбання будівельних матеріалів позивачем була додана копія довідки ПриватБанк від 20 квітня 2021 року, яку просить взяти до уваги суд. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Представник позивача надіслала заяву про проведення судового засідання без її та без участі позивача. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача надав заяву про проведення судового засідання без його участі та без участі відповідача, позов визнає частково на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву. Розгляд справи проведено без учасників справи із урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши докази\~в сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 липня 2018 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №114. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно /а.с. 6/. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 7/. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності та Інформації з Державного реєстру речових прв на нерухоме майно /а.с. 10-11, 12/ [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , розмір частки кожного - по 1/3. Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: [NUMBER] , видане 28 грудня 2020 року, видавник: Южноукраїнська міська рада Миколаївської області. Згідно копії довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 30 квітня 2021 року /а.с. 13/ в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (квартиронаймач), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка). Відповідно до копії договору №0412/16-3-3 на проведення проектних та пошукових робіт від 02 грудня 2016 року /а.с. 14/ [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір щодо виносу в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки № [NUMBER] , яка надається у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи. Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка\~№ [NUMBER] \~площею 0,095\~га кадастровий\~номер 4810800000:02:002:0009,\~розташована на\~ [ADDRESS] \~належить [PERSON] \~на праві\~особистої приватної\~власності безоплатно\~на підставі\~рішення Южноукраїнської\~міської ради\~Миколаївської області\~від 27\~квітня 2017\~року №678\~/а.с. 15, 16 зв./. Вказану земельну ділянку 25 травня 2020 року [PERSON] було відчужено [PERSON] за 59300 грн. /а.с. 16-17/. Зазначена земельна ділянка є особистою приватною власністю [PERSON] , оскільки надана йому безоплатно 27 квітня 2017 року, тобто ще до реєстрації шлюбу із [PERSON] . Згідно копії чеку за період з 01 серпня 2020 року до 31 серпня 2021 року /а.с. 18-19/ [PERSON] було придбано будівельних матеріалів на суму 9463 грн. Разом з тим печатка на вказаному чеку поганої якості. Стосовно копій чеків з магазинів «7 квартал», «Панорама», «ЕкспресМаркет» та АТ КБ «ПриватБанк» /а.с. 20-24/ суд не приймає їх до уваги, оскільки вони поганої якості та неможливо зрозуміти їх зміст. Позивачем, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 04 квітня 2022 року інші чеки суду надано не було. В матеріалах справи є виписка АТ КБ «ПриватБанк» від 20 квітня 2021 року з картки [PERSON] із витратами на купівлю будівельних матеріалів в магазині «7 квартал» (351,45 грн. + 174,24 грн., + 2,47 грн., + 46,03 грн., + 54,45 грн. + 138,60 грн. + 112,86 грн.) всього на суму 880,10 грн.; в магазині «СОМ» (16 грн.+150 грн.), всього на 166 грн.; в магазині «33 КВ М» м. Вознесенськ 3456,17 грн., в магазині «33 КВ М» м. Первомайськ 226,71 грн., в магазині «Панорама» для дому (3000 грн. + 1000 грн. +320 грн. + 2000 грн.), всього на суму 6320 грн.; техніку в магазині «7 квартал» на суму 15556,86 грн./а.с. 25-27/. Під час шлюбу сторони за спільні кошти придбали наступні меблі та побутову техніку: холодильник «Whirpool» вартістю 10000 грн., мікрохвильову піч «Smart» вартістю 1000 грн., прихожу вартістю 6000 грн., шафу-купе вартістю 12000 грн., ліжко з матрасом вартістю 13000 грн., пральну машинку «LG» вартістю 12000 грн., телевізор «Samsung» вартістю 28000 грн., диван (зала) вартістю 5000 грн., стіл розкладний вартістю 2500 грн., вбудовану кухню вартістю 60000 грн., чайник «Redmond» вартістю 600 грн., мультиварку «Redmond» вартістю 3000 грн., диван (спальню) вартістю 10000 грн., витяжку «Pyramida» вартістю 6000 грн., духову шафу «Elektrolux» вартістю 7500 грн., меблі-горку вартістю 10000 грн., шафу-купе вартістю 12000 грн., праску «Tefal» вартістю 1500 грн., пилосос «Philips» вартістю 2000 грн., пенал для ванної кімнати вартістю 3000 грн., шафу під рукомийник вартістю 3500 грн., дзеркало-шафу вартістю 1500 грн., всього на суму 210100 грн., що підтверджується актиом-опису майна та фотокартками /а.с. 28-30, 31/. Сторони не заперечують обсяг та погоджуються із вартістю зазначеного майна. В добровільному порядку поділити майно придбане у шлюбі, яке є спільною сумісною власністю, відповідач не бажає. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Згідно ч.1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України,\~є визнання права. Відповідно до положень ч.1\~ст.392 ЦК України,\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК\~України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~ст. 61 СК України\~передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Стаття 163 СК України\~регламентує, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1\~ст. 68 СК України,\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 1\~ст. 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зазначені норми\~закону\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 зазначеної постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. Згідно положень ст.ст. 76,\~77,\~78, 80,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що меблі та техніка були набуті подружжям в період шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. При цьому, визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно відповідно до ст. 60 СК України, необхідно встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існує суперечка щодо визнання певної частини майна особистою приватною власністю та оспорюється кількісний та якісний склад майна (стосовно меблі, що підлягає поділу. Виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 709/494/16-ц від 05 вересня 2018 року, суд повинен дослідити реальну вартість майна, встановити наявність добровільної взаємної згоди, домовленість подружжя на розпорядження цим майном, здійснити заходів для отримання інформації про спірне майно із відповідних реєстрів, перевірити наявності заборони на його відчуження та можливої наявності боргів подружжя за зобов`язаннями та фактично визначити обсяг майна, що підлягає поділу між сторонами у справі. Оскільки у даній справі поділу підлягають виключно речі побутового вжитку, при цьому сторонами не оспорюється факт їх відсутності, хоча і з різних підстав, суд позбавлений можливості визначити склад майна та його вартість шляхом вчинення дій, передбачених цивільним процесуальним законодавством. Тому при ухваленні рішення суд виходить виключно з обсягу доказів, наданих сторонами. \~Стаття 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини\~першої). Кожна сторона, у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23 травня 1993 року ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них. Суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01 липня 2003 року). Позивачем не надано суду технічні паспорти на меблі та побутову техніку, товарні чеки, тощо на підтвердження їх вартості. Акт опису майна складено позивачем без присутності інших свідків. Разом з тим, відповідач погоджується із переліком та вартістю меблів та побутової техніки, наданим позивачем, а також не заперечує того факту, що вказане майно було придбано під час шлюбу. Відповідач не погоджується тільки із варіантом поділу вказаного майна. Таким чином, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя судом не встановлено, а тому вказане майно має подружжя підлягає поділу в рівних частках. Клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи сторонами не заявлено. Суд прийшов до висновку, що до переліку сумісного майна подружжя, що підлягає поділу необхідно віднести: вбудовану кухню\~вартістю 60000\~грн.,\~стіл розкладний\~вартістю 2500\~грн.,\~шафу-купе\~вартістю 12000\~грн.,\~диван (зала)\~вартістю 5000\~грн.,\~телевізор «Samsung»\~вартістю 28000\~грн.,\~а всього\~на суму\~107500\~грн.;\~виділити у\~власність [PERSON] \~холодильник «Whirpool»\~вартістю 10000\~грн.,\~чайник «Redmond»\~вартістю 600\~грн.,\~мікрохвильову піч\~«Smart»\~вартістю 1000\~грн.,\~мультиварку «Redmond»\~вартістю 3000\~грн.,\~диван дитячий\~(спальню)\~вартістю \~10000\~грн.,\~витяжку «Pyramida»\~вартістю 6000\~грн.,\~духову шафу\~«Elektrolux»\~вартістю 7500\~грн.,\~меблі-прихожу\~вартістю 6000\~грн.,\~меблі-горку\~вартістю 10000\~грн.,\~шафу-купе\~вартістю 12000\~грн.,\~праску «Tefal»\~вартістю 1500\~грн.,\~ліжко спальня\~вартістю 10000\~грн.,\~матрас 3000\~грн.,\~пилосос «Philips»\~вартістю 2000\~грн.,\~пральну машинку\~«LG»\~вартістю 12000\~грн.,\~пенал для\~ванної кімнати\~вартістю 3000\~грн.,\~шафу під\~рукомийник вартістю\~3500\~грн.,\~дзеркало-шафу\~вартістю 1500\~грн. Вартість вказаного майна названа двома сторонами. Сторонами було запропоновано два варіанти спільного майна подружжя. Разом із тим, варіант, запропонований представником відповідача має менші розбіжності щодо часток, які належить виділити колишньому подружжю. Жодна із сторін не ставить вимогу щодо компенсації часток. Тому суд приймає за основу саме варіант поділу майна, запропонований представника відповідача. Виходячи з цих міркувань суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Поділити майно, набуте під час спільного сумісного проживання однією сім`єю, виділивши [PERSON] : вбудовану кухню\~вартістю 60000\~грн.,\~стіл розкладний\~вартістю 2500\~грн.,\~шафу-купе\~вартістю 12000\~грн.,\~диван (зала)\~вартістю 5000\~грн.,\~телевізор «Samsung»\~вартістю 28000\~грн.,\~а всього\~на суму\~107500\~грн.;\~виділити [PERSON] \~холодильник «Whirpool»\~вартістю 10000\~грн.,\~чайник «Redmond»\~вартістю 600\~грн.,\~мікрохвильову піч\~«Smart»\~вартістю 1000\~грн.,\~мультиварку «Redmond»\~вартістю 3000\~грн.,\~диван дитячий\~(спальню)\~вартістю \~10000\~грн.,\~витяжку «Pyramida»\~вартістю 6000\~грн.,\~духову шафу\~«Elektrolux»\~вартістю 7500\~грн.,\~меблі-прихожу\~вартістю 6000\~грн.,\~меблі-горку\~вартістю 10000\~грн.,\~шафу-купе\~вартістю 12000\~грн.,\~праску «Tefal»\~вартістю 1500\~грн.,\~ліжко (спальня)\~вартістю 10000\~грн.,\~матрас 3000\~грн.,\~пилосос «Philips»\~вартістю 2000\~грн.,\~пральну машинку\~«LG»\~вартістю 12000\~грн.,\~пенал для\~ванної кімнати\~вартістю 3000\~грн.,\~шафу під\~рукомийник вартістю\~3500\~грн.,\~дзеркало-шафу\~вартістю 1500\~грн.,\~а всього\~на суму\~102600\~грн.\~та не стягувати з відповідача грошову компенсацію до рівності часток в спільному майні. Що стосується кредитних зобов`язань [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що 17 серпня 2020 року позивачу дійсно було збільшено кредитний ліміт до 50000 грн. Разом з тим, з виписки по рахунку видно, що позивач користувався кредитом не тільки для купівлі меблів та здійснення ремонту в квартирі в період шлюбу з відповідачем, а й розраховувався в торгівельних мережах за придбання продуктів харчування, здійснював поповнення мобільного телефону, тощо, тобто витрачав на потреби сім`ї. Договору укладеного з АТ КБ «ПриватБанк», де б було зазначено умови кредитного договору, зокрема, порядок нарахування процентів та іншого, позивач суду не надав, а тому вирахувати точну суму сплачену ним на погашення кредиту витраченого в період шлюбу з [PERSON] неможливо. З цих підстав, надана позивачем виписку з рахунку, суд оцінює критично. До матеріалів справи кредитних договорів не надано. Із наданих позивачем доказів не встановлено, що такі договори укладалась в інтересах сім`ї. Виходячи із викладеного, в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 25000 грн., що становить 1/2 частину спільного боргу подружжя, виконаного позивачем одноосібно з особистих грошових коштів, використаних для купівлі меблів та побутової техніки, необхідно відмовити. Стосовно витрат за продаж особистої земельної ділянки [PERSON] , суд приходить до наступного. Позивач зазначає, що кошти за продаж земельної ділянки в розмірі 59300 грн. він витратив на ремонтні роботи та придбання будівельного матеріалу в квартирі. В матеріалах справи є виписка АТ КБ «ПриватБанк» від 20 квітня 2021 року з картки [PERSON] із витратами на купівлю будівельних матеріалів в магазині «7 квартал» (351,45 грн. + 174,24 грн., + 2,47 грн., + 46,03 грн., +54,45 грн. + 138,60 грн. + 112,86 грн.) всього на суму 880,10 грн.; в магазині «СОМ» (16 грн.+150 грн.), всього на 166 грн.; в магазині «33 КВ М» м. Вознесенськ 3456,17 грн., в магазині «33 КВ М» м. Первомайськ 226,71 грн., в магазині «Панорама» для дому (3000 грн. + 1000 грн. +320 грн. + 2000 грн.), всього на суму 6320 грн.; техніку в магазині «7 квартал» на суму 15556,86 грн. Всього на суму 26605,84 грн. /а.с. 25-27/. Разом з тим, суд акцентує увагу на тому, що позивач мав дохід у вигляді заробітної плати, та позивачем не надано суду доказів того, що кошти від продажу земельної ділянки було витрачено саме на потреби сім`ї, в тому числі на ремонт у спільній квартирі подружжя. Тому у зазначеній частині позов також не підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій. За такого, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн. за позовну вимогу про поділ майна подружжя. Судовий збір\~за дві\~вимоги у\~сумі 1816\~грн.\~(908\~грн.х2),\~а саме,\~за вимогу\~про стягнення\~кредитної заборгованості\~та за\~вимогу про\~стягнення коштів\~від продажу\~земельної ділянки,\~від сплати\~якого,\~відповідно до\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач\~був звільнений,\~на підставі\~ч.\~7\~ст.\~141\~ЦПК України,\~компенсувати рахунок\~держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial