Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є споживачем центрального опалення та гарячої води, які постачає йому позивач за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своєчасно не сплачувала кошти за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим, станом на 20.11.2019 утворилась заборгованість у сумі 55 732, 04 грн., яка складається із заборгованості: за спожиті до 30.04.2018 послуги централізованого опалення у розмірі 15 000, 00 грн., а також інфляційну складову боргу у розмірі 945,00 грн., 3% річних у розмірі 450,00 грн.; за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого опалення у розмірі 16 903, 55 грн. та послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 19 573, 85 грн., а також інфляційну складову боргу у розмірі 1 829, 21 грн., 3% річних у розмірі 1 030,43 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.12.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 01.07.2021 Відповідачем надано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. Заявлений відповідачем борг до 30.04.2018 виходить за межі строку позовної давності, відтак не підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, позивачем у наданих суду розрахунках не враховано пільги на комунальні послуги, які має позивач як багатодітна матір. Відтак зважаючи на обставини викладені у відзиві, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вивчивши клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, що не прибули в судове засідання за наданими доказами враховуючи принцип достатності доказів та вимоги ст. 223 ЦПК України. Суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, відповідач є споживачем послуг з центрального опалення та гарячої води за адресою: [ADDRESS] (о/р № 756072602010102), які постачає позивач. 11.10.2018 між ПАТ «Київтеплоенерго» (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор) було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київтеплоенерго» відступило право вимоги, КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього договору (а.с. 9-11). Відповідно до Додатку №1 та Додатку №2 до Договору цесії позивач набув права вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 000,00 грн. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 13). Згідно п. 3.4.2 Договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора споживачів, визначених у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Крім того, відповідно до п. 1.3 Договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та буд-які без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору цесії. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання у розмірі 15 000, 00 грн. та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 №630, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (а.с. 80). Нарахування за спожиті відповідачем послуги здійснювалось на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Враховуючи набуття позивачем права вимоги до відповідача за Договором цесії та відповідно до положень чинного законодавства позивачем нараховано за спожиті до 30.04.2018 сума заборгованості становить: 15 000, 00 грн. за послуги з централізованого опалення, відповідно до розрахунків заборгованості (а.с. 4-5). Відтак судом не враховано посилання відповідача на пропуск строків позовної давності, оскільки відповідач частково оплачувала послуги, їй нараховувалась субсидія, відтак визначений розмір боргу є обгрунтованим. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам (а.с. 50-51). Тобто, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»: договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно з п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно з п. 30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За адресою [ADDRESS] проживає відповідач, який є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Проте відповідач, своєчасно не сплачував за спожиті з 01.05.2018 послуги з опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2019 складає 36 477,40 грн., з яких 16 903,55 грн. заборгованість за послуги з централізованого опалення, 19 573,85 грн. заборгованості за послуги з постачання гарячої води, відповідно до розрахунків заборгованості (а.с. 6). Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати плату за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення суми 3 % річних та інфляційної складової боргу за період прострочення сплати грошових коштів за житлово-комунальні послуги є обґрунтованими і в цій частині позов також підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки заявленим позивачем розмір боргу відповідачем не спростовано. Доказів заперечення позовних вимог суду не надано. Враховуючи вищевикладене, позивачем нараховано за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до 30.04.2018 (на суму заборгованості 15 000,00 грн.) інфляційну складову боргу у розмірі 945,00 грн. та 3% річних у розмірі 450,00 грн., відповідно до розрахунку (а.с. 7). Також, позивачем нараховано за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з 01.05.2018 (на суму заборгованості 36 477,40 грн.) інфляційну складову боргу у розмірі 1 829,21 грн. та 3% річних у розмірі 1 030,43 грн., відповідно до розрахунку (а.с. 8). Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Суд наголошує на тому, що позивач на свій розсуд обрав спосіб захисту порушеного права та розпорядилася своїми правами щодо предмету спору, і суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному ст. 13 ЦПК, розглядає дану справу лише в межах заявлених позивачем вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Суд вважає, що заявлені вимоги позивача доведені та підтверджені належними доказами. Інші доводи відповідача не спростовують висновків суду щодо правомірності розрахунків. Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом справи, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 921,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved