Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] и, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Голобська селищна рада Ковельського району Волинської області, про зобов`язати усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом вселення до вказаного будинку; зобов`язання не вчиняти перешкод у користуванні вказаним майном. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. \~ \~ \~ \~1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час шлюбу за спільні кошти подружжя [PERSON] придбало домогосподарство за адресою: [ADDRESS] (житловий будинок, господарські будівлі та споруди). Позивач, відповідач, діти подружжя зареєстровані у вказаному будинку. У жовтні 2016 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач почала перешкоджати позивачу проживати у будинку, де залишились речі позивача, мотивуючи тим, що [PERSON] не є власником і не має права там проживати. З цього приводу між колишнім подружжям виникали неодноразові конфлікти. У подальшому [PERSON] виділила [PERSON] окрему кімнату, в яку обладнала окремий вхід з двору, доступу до кухні, ванної кімнати позивач не має. Відповідачка неодноразово зверталась у поліцію із заявами про незаконне проникнення у будинок, коли позивач намагався потрапити у виділену йому кімнату. У зв`язку із такими обставинами [PERSON] вимушений перебувати у будинку своєї матері і брата. Рішенням суду від 03.10.2019, яке набрало законної сили 10.01.2020, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] визнано об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] (1/2 ідеальної частка) і [PERSON] (1/2 ідеальної частки). \~ \~ \~ \~Намагання позивача облаштувати виділену кімнату придатними для проживання умовами (каналізацією, газом, водо/електропостачанням) залишились безрезультатними, оскільки відповідачка вчиняє перешкоди не лише у користуванні майном, а й уцілому в можливості потрапити на територію домогосподарства, яке огороджене високим парканом, ключів від хвіртки у позивача немає. Орган місцевого самоврядування за неодноразовими скаргами [PERSON] не зміг вирішити конфліктну ситуацію та рекомендував захищати права у судовому порядку. У зв`язку із наведеним, позивач, як законний власник 1/2 частки майна, учасник бойових дій (учасник АТО), у судовому порядку просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, земельною ділянкою домоволодіння. \~ \~ \~ \~1.2. У відзиві на позов відповідач його вимог не визнала. Зазначила, що перешкод у користуванні майном позивачу не створює; із позовом [PERSON] звернувся до суду із метою нашкодити інтересам спільних дітей, який у колишнього подружжя шестеро (четверо - неповнолітніх). Вихованням і утриманням дітей займалась [PERSON] , у свою чергу батько [PERSON] створював нестерпні умови для їхнього проживання у присутності дітей конфліктував із матір`ю, принижував усіх, зловживав алкоголем, що стало причиною розірвання шлюбу. Позивач вихованням дітей не займався, вони почали його боятись і перестали з ним спілкуватись. Спірне домогосподарство придбане із допомогою батьків [PERSON] , при цьому [PERSON] не займався його утриманням, розбудовою, примноженням сімейного достатку. Домашні роботи по господарству виконували відповідачка і діти. Після виокремлення позивачу кімнати у будинку за його згодою, він фактично проживав у своєї матері, періодично навідувався у спірне у спірне домоволодіння і влаштовував конфлікт; у кімнаті не прибирає і створив антисанітарні умови. \~ \~ \~ \~Доводи щодо відсутності у кімнаті опалення і енергопостачання не відповідають дійсності, при цьому позивач жодного разу не сплатив вартості отриманих комунальних послуг. Фінансової участі у ремонті домоволодіння позивач не приймав; від ремонту у виділеній йому кімнаті відмовився. 1.3.Представник третьої особи жодного разу у судове засідання не прибув; у неодноразових клопотаннях третя особа справу просила розглядати без її участі. У письмових поясненнях селищний голова Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області зазначив про відсутність заперечень проти заявленого позову. 2. Рух справи у суді; результати вирішення клопотань. 2.1. Позовна заява надійшла до суду 13.08.2021; провадження у справі відкрите 18.08.2021, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 07.09.2021. У підготовчому засіданні 07.09.2021, та повторно 12.10.2021 було оголошено перерву за клопотанням відповідача з метою укладення угоди з адвокатом для представництва інтересів у справі. 2.2. Ухвалою суду від 17.11.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті; під час підготовчого провадження [PERSON] не допущена судом до участі у справі у якості представника відповідача у зв`язку із ненаданням доказів про відповідність представник вимогам частини другої статті 15, статті 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у частині наявного статусу адвоката. 2.3. Ухвалою суду від 13.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи Органу опіки та піклування. 2.4. Клопотання позивача від 25.01.2022 про виклик у судове засідання та допит свідка начальника служби у справах дітей [PERSON] , від 29.03.2022 про виклик і допит свідків неповнолітніх дітей [PERSON] у подальшому відкликані позивачем. 2.5. Щодо клопотання позивача від 23.06.2022 про визнання дій відповідача такими, що свідчать про зловживання процесуальними правами у порядку статті 44 ЦПК України, суд зазначає таке. Конкретні дії, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами означено частиною другою статті 44 ЦПК України. Перелік таких випадків є вичерпним. У даному випадку суд не знаходить підстав для застосування вказаної норми. 3. Фактичні обставини справи, встановлені судом. \~ \~ \~ \~Рішенням Ковельського міськрайрнного суду Волинської області від 03.10.2019, яке набрало законної сили 10.01.2020, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання об`єктом права сумісної власності та визначення часток співвласників задоволено; визнано житловий будинок [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстраційний номер 18131806, на ім`я [PERSON] , об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] із 27.05.2011 зареєстрований за вказаною адресою, що стверджується відміткою у паспорті громадянина України. Питання щодо усунення перешкод [PERSON] у користуванні житловим приміщенням розглядалось Голобською селищною Ковельського району Волинської області; листом від 27.11.2020 позивачу роз`яснено право на звернення до суду із відповідним позовом. За фактом неможливості потрапити у належне позивачу домоволодіння, він 22.03.2021 викликав поліцію, у письмових поясненнях зазначив обставини щодо перешкоджання [PERSON] користуватись житловим приміщенням. За результатами обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] у будинку [ADDRESS] комісія у складі заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами виконавчого комітету, завідувача відділення соціальної роботи Центру надання соціальних послуг Голобської селищної ради, інспектора військово-облікового столу виконавчого комітету Голобської селищної ради, старости склала акт № 186 від 31.03.2021, яким зафіксовано: [PERSON] має доступ до окремої кімнати із окремим входом у житловому будинку, площа кімнати 7,5кв.м, не опалюється, без електропостачання; стан кімнати задовільний; до іншої части будинку [PERSON] доступу не має; [PERSON] дану обставину пояснила тим, що поділ майна в натурі не проведено. [PERSON] зверталась до Голобської селищної ради Волинської області, Ковельської районної державної адміністрації із заявами про вжиття заходів щодо захисту неповнолітніх дітей від негативного впливу батька [PERSON] , за результатом розгляду яких із [PERSON] проводились профілактичні бесіди, рекомендовано налагодити стосунки із дітьми. \~ \~ \~ \~Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] показали, що у березні 2021 року [PERSON] звернувся із проханням засвідчити перешкоджання [PERSON] потрапити на територію подвір`я та у спірний будинок. Прибувши до огородженої території домоволодіння, позивач переконавшись, що хвіртка закрита на замок, ключами від якої він не володів, викликав поліцію. [PERSON] впустила [PERSON] у будинок тільки після приїзду поліцейських. При цьому відповідач пояснювала, що хвіртка закрита на замок, оскільки у будинку знаходяться неповнолітні діти. \~ \~ \~ \~Допитані у судовому засіданні свідки (повнолітні діти [PERSON] ) [PERSON] , [PERSON] пояснили, що у батьківське домоволодіння приїздять щотижня на вихідні; між батьками із 2016 року існує конфлікт; між батьком та усіма дітьми напружені стосунки. [PERSON] перешкоди у користуванні житлом не здійснюються, він проживає у виділеній кімнаті, має ключ від хвіртки та вхідних дверей у свою кімнату. В іншу частину будинку не заходить за власним бажанням. \~ \~ \~ \~У справі № 159/1303/22 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення 16.03.2022 домашнього насильства відносно своїх дітей за адресою [ADDRESS] , постановою суду від 15.04.2022 встановлено, що позивач намагався проникнути у власний будинок через вікно, демонтуючи скло; у судовому засіданні пояснив, що колишня дружина закрила будинок та іншим способом потрапити у нього [PERSON] не мав можливості (провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП закрите за відсутністю складу правопорушення). 4. Норми права, які застосував суд. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд виходить з того, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (стаття 358 ЦК України). Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно із статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК України). Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На переконання суду, позивачем доведено обставини щодо вчинення відповідачем перешкод у користуванні нерухомим майном, співвласниками якого вони є, чим останній порушує його законні права. Оскільки судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не можуть вирішити спір щодо користування спірним будинком, позивач фактично позбавлений вільного доступу до будинку, співвласником якого він є, через перешкоди зі сторони відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позов та зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом вселення позивача до спірного будинку з надвірними будівлями і спорудами (у тому числі - земельною ділянкою), тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. 5. Розподіл судових витрат. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За положеннями частин другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволеного позову. Відповідно до\~частини четвертої\~ статті\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із:\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір про надання правничої допомоги від 09.07.2021, укладений між [PERSON] і адвокатом Шинкар О.В.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 381, від 19.09.2008; акт виконаних робіт та розрахунок вартості виконаних робіт правничої допомоги від 05.08.2021; квитанції про оплату отриманих позивачем послуг. Відповідно до пункту 3.1 договору від 09.07.2021 сторони погодили, що розмір і порядок оплати послуг здійснюється за домовленістю з розрахунку вартості 1 години роботи: за підготовку цивільного позову, процесуальних документів 700 грн. за 1 годину; участь у судових засіданнях 700 грн. з 1 годину. Згідно із розрахунком вартості виконаних робіт, наведеним в акті від 05.08.2021, адвокатом витрачено п`ять годин на підготовку цивільного позову у тому числі надання усних консультацій (5 год. х 700 грн. = 3\~500 грн.); погоджено оплату вартості участі адвоката у судових засіданнях протягом двох годин (2 год. х 700 грн. = 1\~400 грн.); усього витрати позивача на правничу допомогу склали 4\~900 грн. (3\~500 грн.+1\~400 грн.). Оплату вартості отриманих послуг позивач підтвердив відповідними квитанціями. Заперечень від відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, клопотань про зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх сплати не надходило. Суд приймаючи до уваги те, що позов задоволено повністю, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4\~900 грн. Такий розмір витрат є співмірним із складністю справи та обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, підстав для зменшення цієї суми суд не вбачає.

Outcome: approved