Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. В позові посилається на те, що вони з відповідачкою 07 серпня 1999 року уклали шлюб, який було зареєстровано у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що в книзі реєстрацій зроблено відповідний запис за № 488. У шлюбі у них народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є дорослим та проживає окремо. Після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України він вирішив евакуюватися з м. Харкова, оскільки місто потерпало від постійних обстрілів, що становило загрозу йому, дружині та їхній неповнолітній доньці. Однак на його пропозицію щодо евакуації відповідачка категорично відмовилася, однак сказала, що вони з донькою можуть виїхати. На всі його вмовляння залишити небезпечне місто, дружина категорично відмовлялася, оскільки боялася залишати їхнє майно без догляду, тому що була впевнена, що якщо вони всі поїдуть, то без догляду їхнє майно буде знищено або пограбовано. Незважаючи на це, вони з донькою все ж таки виїхали. Раніше з дружиною вони спілкувалися по телефону, але вже тривалий час вона не виходить на зв`язок. Перед початком війни їхні відносини погіршилися, у них зникло взаєморозуміння та повага один до одного. Вважає, що їхній шлюб фактично припинив своє існування ще до початку повномасштабної війни. Шлюб між ними фактично існує формально, вони не підтримують сімейні відносини, відповідно, проживати у такому шлюбі він не бажає. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вони дійшли до спільного переконання, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у них на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного та втрачено почуття любові і поваги. Разом з тим він переконаний, що їхня неповнолітня донька має проживати з ним, оскільки відповідачка взагалі не виходить на зв`язок з донькою, її долею не цікавиться та перебуває у зоні ведення бойових дій та постійних обстрілів. На даний момент ближчого родича, окрім нього у неї немає, тобто подбати про неї окрім нього нікому. Оскільки відповідачка [PERSON] свідомо відмовилася від евакуації в Закарпатську область, усвідомлюючи відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вони дійшли до спільної згоди, що більш прийнятним буде, аби дитина виховувались та спільно проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати та визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] разом батьком. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася. До суду надіслала заяву,\~ згідно якої не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, а також зазначила, що вони з позивачем дійшли згоди, щоб донька [PERSON] виховувались та спільно поживала разом з батьком. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 серпня 1999 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що в книзі реєстрацій зроблено відповідний запис за № 488, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.1999 (а.с.8). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім і проживає оремо від Сторін, а також донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 12.02.2008 року (а.с. 9). Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони є людьми різних характерів та поглядів на сімейне життя. Подружжя втратило повагу один до одного, що виключає примирення між ними. З наявної у матеріалах справи заяви відповідачки [PERSON] вбачається, що остання не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] та визначення місця проживання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] .\~ Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер та не виконує свого прямого призначення, тому збереження шлюбу є недоцільним і його слід розірвати. Одночасно, в судовому засіданні з`ясовано, що відповідачка на даний час перебуває за межами Закарпатської області в с. Кам`яна Яруга Чугуївського району Харківської області. Неповнолітня донька сторін [PERSON] залишилась проживати спільно з позивачем за адресою: [ADDRESS] , а також знаходиться на його утриманні та вихованні. Дані обставини стверджені в ході розгляду справи актом акту\~ обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянина [PERSON] , 1950 року народження від 05.06.2022 року, складеного депутатом Хустської міської ради Малета І.Ю. та довідкою Заломського старостинського округу Хустської міської ради № 216/02 22 від 08.06.2022 року. (а.с. 10, 11). Таким чином, враховуючи, що на сьогоднішній день відповідачка залишилася проживати в Харківській області, а також зважаючи на її позицію, яка не заперечила проти визначення місця проживання їх спільної з позивачем дитини разом з батьком, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що безперервне проживання доньки [PERSON] з батьком в цьому випадку забезпечить її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, а тому слід визначити місця проживання малолітньої доньки сторін: [PERSON] , [INFO] , спільно з батьком [PERSON] залишити її на його утриманні та вихованні. Визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на її взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Вищезазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17, провадження № 61-9074св20.

Outcome: approved