Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини та стягнути аліменти на утримання його малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач вважає, що позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам малолітнього [PERSON] та його соціальному захисту. До того ж, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення повноліття дітей. Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, однак звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа в судове засідання не з`явилась, але на адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] являється батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) 18 грудня 2013 року розлучились, за рішенням суду № 287/600/13-ц дитина залишилась проживати разом із матір`ю. [INFO] мати малолітнього [PERSON] , [PERSON] померла (свідоцтво про смерть знаходиться в матеріалах справи), після чого дитина залишилась на утриманні батька. Гр. [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, шляхом не забезпечення належних умов для проживання дитини, неналежного утримання та виховання. При цьому відповідач зловживає алкогольними напоями, веде антисоціальний спосіб життя, внаслідок чого дитина [PERSON] проживає зі своїми дідом [PERSON] та бабою [PERSON] в с. Держанівка, Коростенського району Житомирської області. З 23.03.2021 року відповідно до наказу служби у справах дітей Олевської міської ради № 235 дитина [PERSON] , [INFO] , взята на облік, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. 30.07.2020 року було здійснено візит у родину та під час розмови з бабусею було з`ясовано, що батько не спілкується з сином, доглядом та вихованням не займається, малолітній знаходиться на повному фінансовому забезпеченні баби [PERSON] та діда [PERSON] (про що свідчить акт обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 30.07.2020 року). Впродовж 2020 року та 2021 року службою у справах дітей Олевської міської ради та КУ «Центром соціальних служб» Олевської міської ради були здійснені візити у родину для обстеження матеріально - побутових умов проживання дитини. [PERSON] забезпечила онука усім необхідним для навчання, сезонним одягом, продуктами харчування. Баба [PERSON] весь час намагалась знайти зв`язок із сином, для того щоб він налагодив спілкування з сином та брав участь у ужитті і вихованні [PERSON] . За період проживання дитини у [PERSON] та [PERSON] , батько [PERSON] життям дитини не цікавився, не телефонував, не приїздив, коштів для утримання власної дитини не надсилав. З вище наведених фактів та своїх дій гр. [PERSON] належних висновків для себе не зробив, а навпаки продовжував вести антисоціальний спосіб життя та не брати участь у житті власної дитини. З наданого до суду письмового висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Олевської міської ради Житомирської області від 29.10.2021 №217 про доцільність позбавлення батьківських прав, вбачається, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , є доцільним. Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Звертаючись до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, орган опіки та піклування посилається на те, що [PERSON] покладені на нього батьківські обов`язки не виконує та не бере участі у вихованні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , оскільки упродовж часу перебування малолітнім у дідуся і бабусі, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створила належних умов для проживання та повернення дитини, не готує його до самостійного життя та праці, що становить основоположну складову сімейного життя. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , на користь установи або фізичної особи, до якої буде влаштована дитина. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved