Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 20 грудня 2016 року у Сокирянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, за актовим записом № 74. Від шлюбних відносин в них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , спору про місце проживання якого немає, оскільки син після розірвання шлюбу буде проживати разом з батьком, так як мати має намір виїхати на працевлаштування за кордон. Вказала, що подружні відносини між ними припинені. Основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння та довір`я. Зазначила, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а вона та її чоловік [PERSON] не мають наміру зберегти шлюб. Розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі і після розірвання шлюбу, вважає, що не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Підтримуючи вищевикладене, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON] , розгляд справи проводити у її відсутності. Позивач [PERSON] через канцелярію суду 29.07.2022 року подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі, також просила після розірвання шлюбу залишити малолітнього сина [PERSON] , [INFO] проживати разом з батьком [PERSON] , на його вихованні. Від відповідача [PERSON] , 29.07.2022 року надійшла заява, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо розірвання шлюбу, строку для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 178 ЦПК України непотрібно. Не заперечував проти того, щоб після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] , [INFO] залишився проживати з ним, на його вихованні. Слухання по даній справі провести без його участі. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~наявні у\~матеріалах справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 20 грудня 2016 року у Сокирянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, за актовим записом № 74, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.12.2016 року. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбних відносин в сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 вересня 2022 року. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подав до суду заяву, в якій не заперечував проти того, щоб малолітній син проживав разом з батьком. У зв`язку із вищевказаним, суд вважає, що після розірвання шлюбу малолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] слід залишити проживати з відповідачем. Враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а малолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] слід залишити проживати біля батька [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved