Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК", звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за період з 29.04.2018 по 29.04.2021 у розмірі 1298,90 (долар США), що за курсом 27,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.04.2021 складає 36083,44 грн., за кредитним договором № ZRSWG100000192 від 15.08.2007, стягнути з відповідача судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим 15.08.2007 сторони уклали кредитний договір № ZRSWG100000192. Відповідно до укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 17640,00 (долар США) на термін до 14.08.2027 та зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядок встановлений кредитним договором. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов вказаного договору чим порушила зобов`язання взяті на себе за договором, у зв`язку з чим за кредитним договором відповідач за період з 29.04.2018 по 29.04.2021 має заборгованість - 1298,90 (долар США), яка складається з 1298,90 (долар США) 3% річних від простроченої суми. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 21.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який ухвалою суду від 17.01.2022 залишено без розгляду. У цей же дено представником відповідача надано письмові пояснення по справі, у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку звернення до суду. В обгрунтування зазначених обставин посилається на те, що 15.08.2007 року позивач звертався до Бердичівсього міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості та рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 17.03.2015 у цивільній справі № 274/5796/14-ц в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRSWG100000192 від 15.08.2007 звернено стягнення з [PERSON] . Після винесення зазначеного рішення відповідач не сплачувала заборгованість за вказаним кредитним договором, тому строк позовної давності з 17.03.2015 року не переривався і саме ця дата, на думку відповідача, є початком відліку трирічного строку позовної давності. Звернувшись до суду із позовною заявою 21.10.2021 позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволення позову. Одночасно у вказаних поясненнях відповідач просить суд застосувати строк позовної давності. 16.02.2022 та 26.05.2022 позивач подав уточнені позовні заяви, які ухвалою суду від 16.06.2022 залишено без розгляду. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача 20.07.2022 подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги не визнають, просять застосувати строки позовної давності. Одночасно, 20.07.2022 представником відповідача подано заяву про застосування строкуів позовної давнсті з обгрунтуванням аналогічного змісту, викладеного у письмовіх поясненнях. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом Як було встановлено судом, АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 15.08.2007 уклали кредитний договір ZRSWG100000192. Відповідно до укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 17640,00 (долар США) на термін до 14.08.2027 та зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядок встановлений кредитним договором. У порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконала. 15.08.2007 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся до Бердичівсього міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 17.03.2015 у цивільній справі № 274/5796/14-ц позовні вимоги задоволено частково. \~\~\~\~\~\~ Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість у розмірі 17592.97 дол.США, що за курсом 13.52 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.09.2014 року складає 237856.95 грн. + 25535 грн.(штраф)=263392.88 грн. за кредитним договором № ZRSWG100000192 від 15.08.2007 року, яка складається з наступного: - 12272.86 дол.США., екв. 165929.07 грн.- заборгованість по відсотках; - 1899.49 дол.США, екв. 25681.10 грн.- заборгованість по комісії; - 3402.62 дол.США, екв. 46246.78 грн - заборгованість по пені; - 500 грн.- штраф( фіксована частина); - 25035.93 грн. - штраф( процентна складова).\~\~\~\~\~\~ Винесення рішення судом 17.03.2015 не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Проте і після цього, відповідачем умови договору не виконувалися, що призвело до виникнення заборгованості за кредитом. Як видно з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором ZRSWG100000192 від 15.08.2007 року, виданої АТ КБ «ПриватБанк» станом на 29.04.2021 всього нараховано штрафних санкцій у вигляді 3% річних - 1298,90 дол. США: загальна сума заборгованості за договором за період з 29.04.2018 по 29.04.2021 складає 14419,06 дол. США, період прострочення грошового зобов`язання 1097 днів; до стягнення 1298,90 дол. США, що за курсом 27.78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.04.2021 року складає 36083,44 грн. ІV. Законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка доказів та мотиви суду За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином(стаття 599 ЦК України). Сплив позовної давності не є підставою для припинення зобов`язання. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання\~статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три відсотки річних не є неустойкою у розумінні положень\~статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані позивачем на суму боргу три відсотки річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи, що проведене належним чином виконання зобов`язання у спірних правовідносинах не відбулося, правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що правовідносини сторін за кредитним договором не припинилися, відповідач як боржник не звільнений від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а банк як кредитор не позбавлений права на отримання сум 3% річних, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) і згідно із частиною четвертою\~статті 263 ЦПК України\~підлягає врахуванню судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Разом з тим\~главою 19 ЦК України\~визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених\~статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у\~статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Відповідач просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності. Оскільки позивач звернувся з позовом про стягненням з відповідача 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання, який, як він вважав, тривав з 29.04.2018 року по 29.04.2021 року (по дату проведення розрахунку заборгованості в даній справі), відповідач заявив про застосування строку позовної давності, то право на стягнення 3% річних обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Як вбачається з поштового конверту АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у цій справі 12.07.2021. Тому строк позовної давності належить обмежити останніми трьома роками, які передували подачі цього позову, тобто з 12.07.2018 (3 роки від моменту подачі цього позову) та провести розрахунок з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу по 29 квітня 2021 року, оскільки саме станом на цю дату банком заявлено вимоги про стягнення коштів. Згідно з рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.03.2015 заборгованість відповідача становить 17592,97 доларів США, що еквівалентно 237856,95 грн +25535,00 грн (штраф), нараховану станом на 23.09.2014. Основна сума заборгованості за договором, як вказує АТ КБ «ПриватБанк» складає 14419,06 доларів США, яка не спростована відповідачем. Суд вважає за необхідне зазначити, що при обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Про наведене викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц. З урахуванням розміру заборгованості в межах якої заявлено банком (14419,06 доларів США) та визначеного судом строку прострочення в межах строку позовної давності (1023 дні), 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за період з 12.07.2018 по 29.04.2021 року складає 1211.20\~доларів США. Таким чином, із здійсненого судом розрахунку заборгованість трьох відсотків річних за період з 12.07.2018 по 29.04.2021 складає 1211.20\~доларів США, що за курсом 27, 78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.04.2021 року складає 33647,14 гривень. У відповідності до приписів\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 2116,73грн.

Outcome: partial