Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі Староушицької селищної ради до [PERSON] про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки з незаконного володіння, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. В обґрунтування вимог прокурор вказує, що рішенням Староушицької селищної ради №7 від 15 червня 2001 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0617 та, що розташована на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, для ведення садівництва. На вказану земельну ділянку 27.05.2008 р. видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №035302, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0108755580081. Кадастровий номер земельної ділянки: 6822455800:04:005:0161. Проведеним вивченням встановлено, що вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі завідомо неправдивих витягів із земельно-облікових документів Староушицької селищної ради та неправдивого витягу з рішення № 7 сесії Староушицької селищної ради від 15 червня 2001 року. На засіданні XV сесії Староушицької селищної ради XXIII скликання від 15 червня 2001 року питання про надання громадянам земельних ділянок у власність, у тому числі [PERSON] не розглядалось. За вказаним фактом було порушено кримінальну справу відносно спеціаліста-землевпорядника Староушицької селищної ради [PERSON] та вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23.05.2011 останнього засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.365 та ч.2 ст.366 КК України. Внаслідок неправомірних дій працівника Староушицької селищної ради з комунальної власності незаконно вибуло 0,0617 га земель. Враховуючи вказане, державна реєстрація права приватної власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підлягає скасуванню у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а земельну ділянку слід витребувати з незаконного володіння відповідачки у комунальну власність Староушицької селищної ради з наступних підстав. Прокурор просить суд винести рішення яким: визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності \~ \~ \~ \~відповідача на земельну ділянку площею 0.0617 га. для ведення садівництва, що розташована на території Староушицької селищної ради Кам`янець Подільського району Хмельницької області з кадастровим номером: 6822455800:04:005:0161, що належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 27.05.2008 серія ЯЕ №035302, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю га на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0108755580081, з одночасним припиненням усіх інших зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень; витребувати з незаконного володіння \~ \~ \~ \~відповідача у комунальну власність Староушицької селищної ради земельну ділянку площею 0,0617 га, для ведення садівництва, що розташована на території Староушпцької селищної ради Кам`янець Подільського району Хмельницької області з кадастровим номером: 6822455800:04:005:0161; стягнути з відповідача судові витрати по справі. В суді прокурор позов підтримав, просить його задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, сільський голова подав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення поклаються на думку суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи по суті подала суду про розгляд справи без її участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, подав суду письмові пояснення по справі. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення представника прокуратури, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Староушицької селищної ради №7 від 15 червня 2001 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0617 та, що розташована на території Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, для ведення садівництва. На вказану земельну ділянку 27.05.2008 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №035302, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0108755580081. Кадастровий номер земельної ділянки: 6822455800:04:005:0161. Зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі завідомо неправдивих витягів із земельно-облікових документів Староушицької селищної ради та неправдивого витягу з рішення Ху 7 сесії Староушицької селищної ради від 15 червня 2001 року. На засіданні XV сесії Староушицької селищної ради XXIII скликання від 15 червня 2001 року питання про надання громадянам земельних ділянок у власність, у тому числі [PERSON] не розглядалось. За вказаним фактом було порушено кримінальну справу відносно спеціаліста-землевпорядника Староушицької селищної ради [PERSON] та вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23.05.2011 останнього засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.365 та ч.2 сі .366 КК України. Вказаним вироком суду встановлено, що [PERSON] у серпні 2006 р., обіймаючи посаду спеціаліста-землевпорядника Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, будучи службовою особою, умисно, всупереч інтересам служби, перевищуючи службові повноваження, за попередньою змовою з особою, справа щодо якої закрита, достовірно знаючи, що у користуванні [PERSON] перебуває 0,1634 газемлі на території Староушицької селищної ради, у [PERSON] 0,2712 га та у [PERSON] 0,12 га, а [PERSON] та [PERSON] користуються земельними ділянками без законних на те підстав, у службовому кабінеті в [ADDRESS] , підписав та надав для підпису Староушицькому селищному голові [PERSON] п`ять витягів із земельно-облікових документів Староушицької селищної ради, в які вніс завідомо неправдиві відомості щодо перебування у користуванні [PERSON] 0,12 га, [PERSON] 0,0617га, [PERSON] 0,1073 га, [PERSON] 0,0702 га та [PERSON] 0,06 га земель, а також підготував та надав для підпису Староушицькому селищному голові [PERSON] п`ять витягів з рішення №7 сесії Староушицької селищної ради від 15 червня 2001 року, в які вніс завідомо неправдиві відомості щодо передачі у власність земельних ділянок на території Староушицької селищної ради [PERSON] 0,12 га, [PERSON] 0,0617га, [PERSON] 0,1073 га, [PERSON] 0,0702 га та [PERSON] 0,06 га для ведення садівництва, достовірно знаючи, що рішення про надання земельної ділянки у власність вищевказаному громадянину на засіданні сесії Староушицької селищної ради не розглядалося та не приймалося. На підставі вказаних завідомо неправдивих витягу із земельно-облікових документів Староушицької селищної ради та витягів з рішення №7 сесії Староушицької селищної ради від 15 червня 2001 року, протягом 2006-2008 років ПП «Проектбуд» (м. Кам`янець-Подільський) для [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виготовило технічні звіти із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, та вказані громадяни отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, зокрема [PERSON] отримала акт від 27.05.2008 року. Внаслідок неправомірних дій працівника Староушицької селищної ради з комунальної власності незаконно вибуло 0,0617 га земель. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Згідно вимог ст. З Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Статтею 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких належать, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок та інші. Згідно вимог ч.ч. 2,3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам; у комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Підстави для набуття права власності на земельну ділянку встановлені ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Враховуючи вищевказані вимоги законодавства, підставою для видачі [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку повинно було бути рішення органу місцевого самоврядування. Оскільки рішення повноважного органу у спірних правовідносинах - Староушицької селищної ради на відчуження земельної ділянки відсутнє, а тому вказане свідчить про те, що орган місцевого самоврядування як власник землі комунальної власності волю на вилучення цієї ділянки не виявив, тому вона вибула з володіння власника поза його волею. Відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Водночас, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає, (правова позиція викладена в Постанові ОП КГС ВС від 24.01.2020 р. у справі № 910/10987/18). Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державшій реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Враховуючи що рішення повноважного органу у спірних правовідносинах - Староушицької селищної ради на відчуження спірної земельної ділянки відсутнє, на підставі ст. 16 ЦК України, ч. З ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України, належним способом захисту інтересів держави є заявления вимоги про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. За змістом ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи що рішення повноважного органу у спірних правовідносинах - Староушицької селищної ради на відчуження спірної земельної ділянки відсутнє, відповідач неправомірно набув право власності на земельну ділянку, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, а тому на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved