Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2020 року по 01.07.2021 року у розмірі 7379,87 гривень та 2481,0 гривень судового збору. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те, що 14.12.2021 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Личаківський районний суд м.Львова видав судовий наказ № 463/9054/21 про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.01.2020 року по 01.07.2021 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 7379,87 гривень, інфляційних втрат у розмірі 387,79 гривень та 3% річних у розмірі 122,16 гривень. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 31.03.2022 року, вищевказаний судовий наказ скасовано. Так, відповідачі зареєстровані та проживають адресою: [ADDRESS] . Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно надсилались повідомлення про оплату послуги централізованого опалення. Житловий будинок, в якому проживають відповідачі обладнаний будинковим приладом обліку теплової енергії, відповідно кількість та вартість теплової енергії, спожитої на потреби опалення даного будинку, розраховуються згідно показів приладу обліку та тарифів. Нарахування щодо спожитого тепла квартирою розраховувалось згідно показів будинкового лічильника відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» та наказу Міністерства будівництва, архітектури та ЖКГУ від 31.10.2006 року № 359 «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення». Заборгованість відповідачів підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до позовної заяви. Неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчасність розрахунків відповідачів за надані послуги з централізованого опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 21.06.2022 року подали відзив на позовну заяву, в якому просили у задоволенні позову відмовити. Зазначили, що згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена Наказом від 22.11.2018 року № 315 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, встановлено наступні правила. Так, розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначеного на розрахункову дату споживання (фактичного, розрахункового або середнього) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження надання відповідачам певного обсягу житлово-комунальних послуг. Щодо долучених до позовної заяви документів то встановити зміст частини з них взагалі не видається можливим через незадовільну якість копіювання у той час як зміст, призначення та походження ряду інших документів є незрозумілим. Єдиний зрозумілий аргумент, який наводить позивач, зводиться до того, що відповідачі проживають за певною адресою. При цьому жоден нормативно-правовий акт, який регулює діяльність теплопостачальних, теплотранспортних чи теплогенеруючих організацій, не надає вказаним організаціям повноважень вимагати від громадян сплати коштів у заявленому організацією розмірів на підставі виключно інформації про місце проживання громадян. Саме щодо наведених обставин відповідачі проводили з позивачем тривале та безрезультативне листування. Крім того, з доданих до матеріалів доказів не вбачається жодних конкретних відомостей щодо кількісних та якісних показників начебто наданих позивачем послуг. До матеріалів справи не долучено доказів направлення відповідачам квитанцій про нарахування вартості послуг з централізованого опалення. 30 червня 2022 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено про необґрунтованість посилання відповідачів на те, що послуги з теплопостачання взагалі надаються відповідачам, оскільки такі спростовуються долученими до матеріалів позовної заяви актами включення системи теплопостачання до будинку за адресою: [ADDRESS] , з переліком включених до системи теплопостачання квартир. Крім цього, та обставина, що відповідачам надавалися послуги з теплопостачання встановлена рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 21.02.2017 року у справі № 463/3346/16-ц, рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 27.07.2021 року у справі № 463/3478/21 та постановою Львівського апеляційного суду від 03.03.2022 року. Щодо застосування методики, зазначає, що відповідно до Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV « Про житлово-комунальні послуги) мешканці багатоквартирних будинків - споживачі отримують комунальні послуги з централізованого опалення, з централізованого постачання гарячої води, з централізованого водовідведення. Закон України від 09.11.2017 року № 2189-VIІІ «Про житлово-комунальні послуги» введений в дію в повному обсязі з 01.05.2019 року. З цієї дати визнано таким, що втратив чинність Закон № 1875-IV. На виконання Закону розроблена та затверджена Методика № 315. Відповідно до вимог пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2189-VIІІ договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. А тому, у позовний період залишаються чинними та продовжують діяти договори про надання комунальних послуг, які були укладені до введення в дію Закону № 2189-VIІІ та до вказаних договорів не передбачено можливості застосування виконавцями послуг Методики № 315. Натомість, договори про надання комунальних послуг, що були укладені до 01.05.2019 року, передбачають застосування положень Правил № 630 та Методики № 359. Роз`яснення щодо застосування методики № 315 розміщенні на офіційному сайті Міністерства розвитку громад та територій України. Позовна заява поступила до суду 19.04.2022 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 04.05.2022 року, прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у ній матеріалами. Визначено сторонам строк та черговість подання заяв по суті справи. Разом з ухвалою про відкриття провадження суд надіслав сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки. Сторони отримали ухвалу про відкриття провадження та інформацію про права та обов`язки. 21 червня 2022 року відповідачами подано до суду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представником позивача 04.07.2022 року подано письмові заперечення на заяву відповідачів про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 06.07.2022 року, у задоволенні клопотання відповідачів [PERSON] , [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог ч.1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору не надходило. Суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Разом з тим, у відповідності до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч.3 ст.367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , є приватизована, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі, що підтверджується Довідкою № 1 від 28.07.2021 року з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації (а.с.10). Одночасно судом встановлено, що відповідачі користуються послугами, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова у справі № 463/9054/21 від 31.03.2022 року, скасовано судовий наказ, виданий за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 7379,87 гривень, інфляційних втрат у розмірі 387,79 гривень та 3% річних у розмірі 122,16 гривень, а всього 7889,82 гривень (а.с.9). ЛМКП «Львівтеплоенерго» будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг за договором приєднання про надання послуг, надавало послуги з централізованого опалення до квартири [ADDRESS] , в якій зареєстровані відповідачі (а.с.21-22). З акту\~від 06.11.2006\~року вбачається,\~що будинок\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~обладнано будинковим\~приладом обліку\~теплової енергії\~№ 63960096,\~відповідно до\~якого здійснюються нарахування за послугу теплопостачання відповідачам (а.с.17-18). Актом експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії (ВОТЕ) № 1582 від 15.10.2020 року, підтверджено справність приладу обліку, дана повірка дійсна до 01.09.2021 року (а.с.19-20). Актами про включення системи теплопостачання від 29.10.2019 року та від 16.10.2020 року, підтверджується те, що в опалювальному сезоні 2019/2020 року та 2020/2021 року система теплоспоживання в приміщеннях за адресою: [ADDRESS] включена на опалення (а.с.15-16). Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями частини першої ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Питання надання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України\~«Про теплопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005\~року №\~630 (із змінами) (далі - Правила). Згідно з п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Положеннями ст.68\~ЖК України передбачено обов`язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.67\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Обов`язок споживача оплачувати послуги з теплопостачання закріплений також статтею 160 ЖК України, згідно якої члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року), оскільки згідно зі статтею 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, проте послуги з централізованого опалення відповідачам надавалися, а відповідачі їх приймали. Оскільки між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по теплопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Розрахунком позивача підтверджена заборгованість за період з 01.01.2020 року по 01.07.2021 року по оплаті послуг, яка становить 7379,87 гривень та підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі (а.с.13-14). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідачів заборгованості у вказаному розмірі. При цьому, судом не беруться до уваги посилання відповідачів на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту надання відповідачам певного обсягу житлово-комунальних послуг, оскільки в матеріалах справи присутні акти про включення системи теплопостачання, згідно яких вбачається, що система теплоспоживання в приміщеннях за адресою: [ADDRESS] включена на опалення. Крім цього, та обставина, що відповідачам надавалися послуги з теплопостачання встановлена рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 21.02.2017 року у справі № 463/3346/16-ц, рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 27.07.2021 року у справі № 463/3478/21 та постановою Львівського апеляційного суду від 03.03.2022 року. Разом з тим, належних заперечень чи спростувань (у формі відповідних розрахунків), відповідачі не подали, іншого розрахунку суду не представлено, як і не доведено те, що невиконання зобов`язань по сплаті вартості отриманих послуг сталося не з їхньої вини. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2481,0 гривень, сплата якого підтверджується платіжним дорученням № ЛТЕ00003982 від 17.03.2022 року (а.с.7). З огляду на задоволення позову, понесені відповідачами судові витрати в силу вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved