Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

В проваджені Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» «про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та компенсація моральної шкоди». Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовні вимоги [PERSON] до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» «про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та компенсація моральної шкоди», задоволено частково. 20 липня 2022 року адвокатом Машошиною А.О., яка діє в інтересах позивача, [PERSON] подано заяву «про ухвалення додаткового рішення» по цивільній справі № 208/1205/22 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» «про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та компенсація моральної шкоди». Згідно до змісту заяви, просить: -ухвалити додаткове рішення у справі № 208/1205/22 про стягнення з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут», код ЄДРПОУ 43057390 на користь позивача [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 8 000 тисяч (вісім тисяч) гривень 00 копійок. В обґрунтування заяви зазначила, що позивач понесла витрати на правничу допомогу відповідно до ст. 137 ЦПК України. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Що підтверджується договором про надання правової допомоги від 19 серпня 2021 року (в матеріалах справи), додатковою угодою від 06 вересня 2021 року та меморіальним ордером від 28 жовтня 2021 (копії додаються). За домовленістю сторін загальна сума наданих послуг правової допомоги складає 8 000 тисяч гривень, 7 000 грн. якості гонорару сплачується до 30 жовтня 2021 року, а 1 000 грн. після набрання чинності рішення суду 1 інстанції законної сили. Позивач вважає за необхідне отримати компенсацію витрат, понесених на правову допомогу сплачену адвокату після ухвалення рішення судом. У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 270 Ц1ІК України, судом не вирішено питання про судові витрати, в частині в сплаченого гонорару на правову допомогу після прийняття рішення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська. Ухвалою суду від 20 липня 2022 року заяву адвоката Машошиної А.О., яка діє в інтересах позивача, [PERSON] призначено до розгляду на 28 липня 2022 року 10.00 годину. До судового засідання призначеного на 28 липня 2022 року, на офіційну електронну адресу суду від представника відповідача, КП КМР «Добробут» - Білого О.С. надійшов відзив згідно до змісту якого просить розглядати заяву адвоката Машошиної А.О., яка діє в інтересах позивача, [PERSON] «про ухвалення додаткового рішення», без його участі. Крім того, посилаючись на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, просить врахувати, що позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, покласти витрати на правову допомогу на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач, [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового засідання повідомлена згідно до ст. 130 ЦПК України. В судовому засіданні адвокат Машошина А.О. яка діє в інтересах позивача, [PERSON] підтримала заяву «про ухвалення додаткового рішення» по цивільній справі № 208/1205/22 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» «про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та компенсація моральної шкоди», просила задовольнити у повному обсязі. Згідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Так, згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, визначено, що Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. 15 лютого 2022 [PERSON] подала до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» «про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та компенсація моральної шкоди». 16 лютого 2022 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом [PERSON] до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» «про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та компенсація моральної шкоди» призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року позовні вимоги [PERSON] до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» «про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та компенсація моральної шкоди», задоволено частково. Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Представництво позивача [PERSON] здійснювала адвокат Машошина Альона Олегівна на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1096190 від 06 жовтня 2021 року (а.с.132), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3358 (а.с.133). На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: - Договір № 05-08/21 про надання правової допомоги від 19 серпня 2021 року укладений між Адвокатським бюро «Майстерня права Альони Машошиної» та [PERSON] ; - Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 05-08/21 від 19 серпня 2021 року. П. 5 зазначеної додаткової угоди визначає розмір гонорару за надання правової допомоги, а саме: п.5.1. складання адвокатського запиту - 500,00 грн. за 1 запит (фіксований розмір); п.5.2. складання позовної заяви, апеляційної скарги, касаційної скарги - 500,00 грн./год.; п.5.3. складання іншої заяви по суті справи, відзиву на апеляційну скаргу, відзиву на касаційну скаргу - 600,00 грн./год.; п.5.4. складання клопотань, заяв, письмових пояснень, інших документів в судовому процесі 500,00 грн./сторінка (фіксований розмір); п.5.5. гонорар за участь у справі в суді першої інстанції (враховуючи територіальну віддаленість можливого суду) - 500,00 грн. за кожне судове засідання або прибуття до суду (фіксований розмір); п.5.6. гонорар за участь у справі в суді апеляційної інстанції - 2 000,00 грн. - виїзд у одне засідання; - Меморіальний ордер № @ 2PL605375 від 28 жовтня 2021 року на суму 7 000,00 грн., призначення платежу: оплата за договором № 5-08/21 від 19 серпня 2021 року, від [PERSON] , отримувач: Майстерня права; - Акт приймання-передачі № 1 від 12 липня 2022 року наданих послуг правової допомоги відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 19 серпня 2022 року № 05-08/21, укладеного Адвокатським бюро «Майстерня права Альони Машошиної» з клієнтом [PERSON] щодо супроводження судової справи про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та компенсації моральної шкоди. Згідно до зазначеного акту надано наступні послуги: 1.Консультація - 300,00 грн.; 2.Аналіз судової практики - 400,00 грн.; 3.Підготовка відповіді на відзив - 600,00 грн. х 3 години = 1 800,00 грн.; 4.Складання позовної заяви - 500,00 грн. х 6 годин = 3 000,00 грн.; 5.Участь адвоката у судових засіданнях - 500,00 грн. х 2 години = 1 000,00 грн.; 6.Підготовка та направлення адвокатських запитів - 500,00 грн. х 3 години = 1 500,00 грн. Всього - 8 000,00 грн. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд враховує обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, потребу у вчинені запитів адвоката, участь представника позивача в судових засіданнях, їх кількість та час, підстави відкладення судових засідань. У Постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial