Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

У лютому 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до суду до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що є співвласниками квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрованим є [PERSON] , який є сином [PERSON] та онуком [PERSON] і [PERSON] . З огляду на те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з травня 2017 року, позивачі вважали за необхідне звернутися до суду з даним позовом, оскільки наявність зареєстрованого місця проживання в їхній квартирі створює їм перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним їм майном. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 12.03.2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до\~свідоцтва про\~права власності\~від 11.10.2006\~та витягу\~про реєстрацію\~права власності\~на нерухоме\~майно КП\~«ДМБТІ» від\~04.12.2006,\~співвласниками квартири\~ [ADDRESS] . Відповідно до відповіді з адресно-довідкового підрозділу, [PERSON] , 1998 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 28.08.2014 року. Згідно з актом складеним та підписаним мешканцями квартир [ADDRESS] , [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з травня 2017 року. При огляді квартири [ADDRESS] речей [PERSON] не виявлено. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності с право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Hіхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Велика палата Верховного Суду в постанові від 13.10.2020 у справі N447/455/17 (провадження N14-64цс20) звернула увагу на те, що необхідно звернути увагу, що ЖК УРСР був прийнятий 30.06.1983 і він не відображає усіх реалій сьогодення. ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України. Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України. Частиною 1 статті 401 ЦК України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Оскільки [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] понад два роки, та приймаючи до уваги, що він не виявив бажання добровільно знятись з реєстрації, будь-яких перешкод у проживанні йому ніхто не чинить, поважних причин не проживання судом не встановлено, заявлені вимоги є такими, що підлягають задоволенню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь [PERSON] оскільки, відповідно до явної в матеріалах справи квитанції, саме ним було сплачено судовий збір за подання даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved