Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Представник позивача адвокат Приймак А.О., 19.05.2022 звернулася до суду з позовом, який обгрунтовано тим, що розпорядженням №307 від 29.11.1996 голови районної державної адміністрації «Про затвердження розміру вартості земельної частки (паю) по КСП ім.Сковороди, ім.Суворова, «Україна», «Більшовик», затверджено розмір і вартість земельної частки (паю), що розроблені Інститутом землеустрою УААН на виконання Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» по колективних сільськогосподарських підприємствах ім.Сковороди, ім.Суворова, «Більшовик», «Україна». Згідно з додатком №1 до вказаного розпорядження №307, загальна площа земель переданих у колективну власність по КСП "Україна" в гектарах складає 896,4; кількість осіб, що мають право на земельну частку (пай) 492 чоловік; розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 1,66. На підставі розпорядження №307 голови районної державної адміністрації Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області відбулася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай). [PERSON] має на руках оригінал документу, який належить їй на праві власності, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0209498 від 29.12.1996, який видано члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Україна»; його місцезнаходження: с.Постав-Мука Чорнухинського району Полтавської області; видано [PERSON] , яка проживає в с.Постав-Мука Чорнухинського району Полтавської області. Сертифікат видано на підставі рішення (розпорядження) Чорнухинської РДА від 29.11.1996 №307 в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), зареєстровано 29.12.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №423. Право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. При видачі громадянину державного акту на право приватної власності на земельну ділянку цей сертифікат повертається до Чорнухинської РДА. Діючим законодавством України не передбачені строки звернення до уповноваженого органу з сертифікатом щодо виділення земельної ділянки в натурі на місцевості, окрім норми, зазначеною в статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). У відповіді на звернення від 05.12.2016 №К-01.1-64/90 Чорнухинської РДА зазначено, що в РДА відсутній список осіб, які мають право на земельну частку (пай) по КСП «Україна». Крім того у вказаному листі повідомлено процедуру отримання земельної частки (паю). На звернення позивача відділом Держгеокадастру у Чорнухинському районі Полтавської області від 13.01.2017 №0-1626-0.3-35/0/2-17 підтверджено той факт, що 29.12.1996 видано сертифікат на право власності на земельну частку (пай) за реєстраційним номером 423. Далі надано роз`яснення щодо інших земельних ділянок, які успадковані позивачем від членів сім`ї. Також цим листом указано, що у списку розпаювання земельних часток (паїв) відсутнє прізвище позивача відповідно сертифікату. Тобто, земельна ділянка відсутня у числі розпайованих земель. Далі у відповіді роз`яснено порядок виділення земельної частки (паю) із земель запасу в порядку ч.4 ст.122 ЗК України. Станом на момент звернення до суду позивачу не виділена в натурі (на місцевості) земельна ділянка як власнику сертифікату у розмірі 1,66 га, тим самим порушено її право на отримання передбаченої земельної ділянки згідно з правовстановлюючим документом. Вказане підтверджує, що за позивачем не була зареєстрована та не набута земельна ділянка у розмірі 1,66 га, підстава виникнення права власності сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0209498. Починаючи з 2017 року позивач неодноразово як в усній так і у письмовій формі звертався до Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району з клопотаннями та заявами про виділення земельної ділянки у розмірі 1,66 га на підставі сертифікату. Як слідує з відповіді Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області від 07.09.2021 №02-33/272, 08.11.2017 №02-33/349, 27.02.2018 №55, позивачу відмовлено у виділенні в натурі (на місцевості) земельної ділянки на підставі сертифікату з різних причин, які не грунтуються на нормах Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) та п.7 ст.118 ЗК України. Постав-Муківська сільська рада Чорнухинського району Полтавської області припинила свою діяльність та увійшла до складу Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області (Чорнухинська територіальна громада) та стала округом у складі громади. Посадові (службові) особи в органах місцевого самоврядування залишилися у тому самому складі та продовжують службу у Чорнухинській селищній раді. Останній раз позивач звертався до відповідача із заявою, в якій прохав виділити йому в натурі (на місцевості) земельну ділянку, на яку він має гарантоване право на підставі сертифікату та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте рішенням Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області від 25.05.2021 №1306 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] ", вирішено відмовити [PERSON] у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної частки(паю) розміром 1,66 умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського за рахунок земель запасу комунальної власності у зв`язку з тим, що рішенням Чорнухинського районного суду від 09.06.2017 у справі №549/114/17 у задоволенні позовної заяви [PERSON] про визнання права власності за сертифікатом на земельну частку (пай) відмовлено з врахуванням Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Вважає, що дії відповідача є протиправними у відношенні до позивача, постійні відмови та бездіяльність щодо не виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику сертифіката є порушенням її гарантованого права на земельну ділянку. Позивачу відмолено у виділенні на місці земельної ділянки на підставі сертифікату з різних причин, які не ґрунтуються на нормах Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) та п.7 ст.118 ЗК України. Вважає, що посилання відповідача на рішення у справі №549/114/17 є його суб`єктивними діями, які не ґрунтуються на нормах законодавства України. Щодо рішення Чорнухинського районного суду від 09.06.2017 у справі №549/114/17 зазначено, що: -рішенням суду відмовлено лише у задоволенні позовної заяви до Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району про визнання права власності за сертифікатом на земельну частку (пай), а не відмовлено у виділенні в натурі (на місцевості) земельної ділянки відповідно до сертифікату серії ПЛ №0209498 від 29.12.1996; -визнання права і виділення на підставі правовстановлюючого документа земельної ділянки - різні правовідносини. Наявність вказаного рішення суду не впливає на отримання земельної ділянки згідно з правовстановлюючим документом; -у судовому засіданні, окрім іншого, відповідачем піднімалось питання щодо членства позивача у КСП «Україна», а не щодо правомірності підстав отримання земельної ділянки за сертифікатом. У вказаному рішенні розглядались інші питання, які до виділення земельної ділянки за сертифікатом не мають відношення; -у судовому засіданні встановлено, що позивач не зверталась до Чорнухинської РДА Полтавської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою. Це додатково підтверджує той факт, що за сертифікатом земельна ділянка не виділялась. Сертифікат є дійсним до моменту виділення в натурі земельної ділянки власнику земельної частки (паю); -у рішенні не піднімається питання щодо неправомірності видачі сертифікату позивачу. Це лише підтверджує, що відповідач навмисно вчиняє дії щодо позбавлення позивача належної йому земельної ділянки. Вважає, що головний преюдиційний факт, який встановлений у рішенні це те, що позивачу не виділялась та не виділена до цього часу земельна ділянка на місцевості за сертифікатом серії ПЛ №0209498 від 29.12.1996. Для відповідача вказане рішення суду не є преюдиційним оскільки преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність та стабільність судового акту, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Відповідач не був залучений як учасник справи, тому наявність вказаного рішення не встановлює та не породжує нових обов`язків як для відповідача. Посилання відповідача на рішення суду у справі №549/114/17 при винесенні відповідного рішення органом місцевого є протиправним та таким, що порушує право позивача на отримання земельної ділянки згідно з сертифікатом. Посилання відповідача на вказане рішення суду є недоцільним, оскільки, сертифікат, який належить позивачу не зазначений у резолютивній частині рішення суду. В той час, коли лише резолютивна частина рішення становить преюдицію. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Вважає, що відповідач повинен був виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку та надати позитивне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю, яким не передбачається надання (винесення) відмови щодо виділення в натурі земельної ділянки власнику сертифіката. Відповідачем також не надано вмотивовану відмову в розумінні статті 118 ЗК України згідно з якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування. Вважає, що дії відповідача щодо відмови у виділенні в натурі (на місцевості) земельної ділянки відповідно до сертифікату йдуть із чинним законодавством України є протиправним, незаконним та не обгрунтованим, таким, що порушують законні права позивача, які може захистити тільки суд. Посилаючись на ст.ст.15,16 ЦК України, ч.2 ст.14, ст.ст.41,55 Конституції України, ч.4 ст.122 ЗК України, пунктів 17, 21 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", вважає, що наведеними нормами законодавства встановлені підстави, порядок та строки передачі земельних ділянок у власність громадянам власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай). Таким чином, позивач має гарантоване законодавством України право на виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки згідно з її сертифікатом у розмірі 1,66 в умовних кадастрових гектарах. Позивач неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування та відповідача з метою виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки та отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки відповідно до сертифікату. Як свідчать докази було отримано лише негативну відповідь, незважаючи на той факт, що інші особи без перешкод отримали дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Тому вважає, що захистити права позивача можливо шляхом зобов`язання відповідача виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку через надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до сертифікату позивача. З врахуванням вище викладеного та практики Верховного Суду, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки відповідно до сертифікату, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні без правомірних на це підстав. Прохала суд: -визнати протиправними дії Чорнухинської селищної ради щодо відмови у неприйнятті рішення про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки [PERSON] згідно з її сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПО №0209498; -зобов`язати Чорнухинську селищну раду прийняти рішення про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки [PERSON] згідно з її сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0209498 шляхом надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 07.06.2022 відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 06 липня 2022 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області підготовче провадження у справі закрито, призначений судовий розгляд. Представник позивача, яка бралаучасть у справі в режимі відеоконференції, позов підтримала з підстав, викладених у позові. Згідно з наданими представником позивача письмовими поясненнями на момент звернення до сільської ради наявність у позивача сертифікату на право власності на земельну частку (пай) було достатньою та беззаперечною правовою підставою виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідач не заперечує наявність та існування документу як сертифікат на право на земельну частку (пай), що належить [PERSON] , а відмова у виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) є його протиправними діями. Звернуто увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №542/1403/17, де предметом розгляду була подібна правова ситуація. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи провести за його відсутності. У наданому відзиві просив у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необгрунтованими. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, визначаються Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Разом з тим рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 09.06.2017 у справі №549/114/17 за позовом [PERSON] до Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (правонаступником даної сільської ради є відповідач), треті особи Чорнухинська РДА, відділ Держгеокадастру у Чорнухинському районі Полтавської області, головне управління Держгеокадастру Полтавської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) (згідно з сертифікатом серії ПЛ №0209498 від 29.12.1996), у задоволені позову [PERSON] про визнання права власності за сертифікатом на земельну частку (пай) відмовлено (рішення суду набрало законної сили) (а.с.52-54). У зв`язку з відсутністю у позивача права на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом на земельну частку (пай) серії ПЛ №020498 від 29.12.1996 підстав для прийняття Чорнухинською селищною радою Лубенського району Полтавської області рішення про виділення земельної ділянки у натурі (на місцевості) позивачу (саме як власнику земельної частки (паю)), згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) немає. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до частин першої, третьої статті 13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.ч.3,4, п.п.3,4 ч.5 ст.12, ч.ч.1,6 ст.81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.15, ч.1 ст.16\~ЦК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином суд розглядає справу виключно у межах заявлених вимог та наданих доказів, що стосуються предмета доказування. Судом встановлено,\~що [PERSON] 29 грудня 1996 року видано сертифікат серії ПЛ №0209498 на право на земельну частку (пай) розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Україна", який виготовлений на підставі рішення №307 Чорнухинської районної державної адміністрації від 29 листопада 1996 року, зареєстрованого 29.12.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №423 (а.с.16-17). З наданих позивачем доказів вбачається, що розпорядженням голови РДА «Про затвердження розміру вартості земельної частки (паю) по КСП ім.Сковороди, ім.Суворова, «Україна», «Більшовик» затверджено розмір і вартість земельної частки (паю), що розроблені Інститутом землеустрою УААН на виконання Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» по колективних сільськогосподарських підприємствах ім.Сковороди, ім.Суворова, «Більшовик», «Україна», згідно додатку №1. Розмір земельної частки (паю 1,66 га) (а.с.14-15). Згідно з листом Чорнухинської РДА від 05.12.2016 №К-01.1-64/90 в книгах «Протокол зборів уповноважених членів» та «Протоколи засідань правління» за 1996 рік немає інформації про прийняття [PERSON] в члени КСП «Україна» [PERSON] і в райдержадміністрації відсутній список осіб, які мають право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» (а.с.18-19). Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Чорнухинському районі №0-1626-0.3-35/0/2-17 від 13.01.2017 у списку, що долучений до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за №89 зазначено прізвище [PERSON] на земельну частку (пай) відповідно сертифікату серія ПЛ №0209299, який видано [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину ВАА №671483 від 12.09.2012 право на земельну частку (пай) передано [PERSON] , який за життя не оформив право власності на земельну ділянку та відповідно до свідоцтва про право на спадщину ВСМ №926779 від 21.09.2005 перейшло до [PERSON] . Право власності на дану земельну ділянку посвідчено державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯГ №666331 від 15.03.2007. У списку розпаювання земельних часток (паїв) відсутнє прізвище [PERSON] на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серія ПЛ №0209198. Тобто земельна ділянка відсутня у числі розпайованих земель (а.с.20). За повідомлення сільського голови Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області №02-33/272 від 07.09.2017 на території села Постав-Мука із земель запасу і резервного фонду ненаданих в користування єдиним масивом площею 1,66 га немає, а є земельні ділянки (покинуті городи громадян) площею не більше 0,05-0,10 га (а.с.25). Рішенням Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області №1306 від 25.05.2021 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] » вирішено відмовити [PERSON] у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної частки (паю) розміром 1,66 умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського за рахунок земель запасу комунальної власності у зв`язку з тим, що рішенням Чорнухинського районного суду від 09.06.2017 у справі №549/114/17 у задоволенні позовної заяви [PERSON] «Про визнання права власності за сертифікатом на земельну частку (пай)» відмовлено з врахуванням Указом Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) (а.с.28). Питання щодо визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай) розміром 1,66 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району, правонаступником майна якої, прав та обов`язків є Чорнухинська селищна рада, було предметом судового розгляду (а.с.57). Як видно з рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 09.06.2017 у справі №549/114/17, яке набрало законної сили 04.07.2017, що вбачаєтьсяз\~Єдиного дежравного\~реєстру судових\~рішень, [PERSON] відмовлено у задоволенні позовної заяви до Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, треті особи Чорнухинська РДА Полтавської області, відділ Держгеокадастру у Чорнухинському районі Полтавської області, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права власності за сертифікатом на земельну частку (пай) (а.с.60-61). Зазначеним рішенням встановлено, що [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 1,66 в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства "Україна", розташованої на території Постав-Муківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, який виданий 29 грудня 1996 року на підставі рішення № 307 Чорнухинської районної державної адміністрації від 29 листопада 1996 року, отримано у 2016 році. Позивач не\~була членом\~КСП і\~відповідно не\~була включена\~до списку\~осіб,\~який додається\~до державного\~акту на\~право колективної\~власності на\~землю,\~тому у\~неї не\~виникло право\~на земельну\~частку (пай). За приписами ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Такі обставини, встановлені стосовно позивача рішенням суду, що набрало законної сили, не спростовані, не підлягають повторному доказуванню та оцінці. З огляду на викладене рішення Чорнухинської селищної ради не може бути визнано судом таким, що порушує права позивача, тому підстав для визнання дій відповідача незаконними щодо відмови у прийнятті рішення про виділення позивачу в натурі (на місцевості) земельної ділянки згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0209498 не вбачається. Прицьому необхідно зазначити, що фактичні обставини у справі №542/1403/17, на які посилається представник позивача, відрізняються від обставин у справі, яка розглядається судом. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, докази понесених витрат відповідачем відсутні, судові витрати не розподіляються. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed