Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

У грудні 2021 року до Яготинського районного суду Київської області надійшла позовна заява Акціоненрного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - АТ «Ощадбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 31 липня 2019 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №\~1796_0773, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит на суму 45 000 грн. У\~зв`язку з порушенням відповідачкою умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки, у відповідачки виникла заборгованість, яка станом на 18 жовтня 2021 року становить 14\~357,99 грн, з яких: сума простроченого кредиту (основного боргу) 10\~779,36 грн; сума прострочених нарахованих відсотків 3\~200,20 грн; сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу 79,06 грн; сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам 38,83 грн, загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум по основному боргу 189,41 грн, загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам 71,13 грн. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у зв`язку з чим суд зазначає таке. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж\~за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті\~128\~ЦПК України). Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2)\~день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки\~на офіційну електронну адресу\~особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні\~відмітки про відмову отримати судову\~повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні\~відмітки про відмову отримати судову\~повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано\~на офіційну електронну адресу\~пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті\~128\~ЦПК України). Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року). Відповідачка відзиву на позов не надіслала, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, згідно з вимогами п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 та ч. ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Крім цього, відповідачці направлялися судові повістки на судові засідання 25.01.2022, 15.02.2022, 16.03.2022, 05.05.2022 та 06.07.2022 проте від неї повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Тож відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. Будь-яких клопотань чи заяв від неї не надходило. Крім цього, [PERSON] викликалася до суду шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 липня 2019 року між АТ «Ощадбанк» (кредитодавець) та відповідачкою [PERSON] (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №1796_0773, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на суму 45 000 грн на строк 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30 липня 2022 року. Процентна ставка за користування кредитом - 56% річних. Згідно з пунктом 3.2.1. кредитного договору банк здійснив надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до пункту 3.3.3. кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1 250,00 грн та сплату процентів, нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 5 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з серпня 2019 року. (а. с. 49) Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Як вбачається із розрахунку позивача та виписки по рахунку відповідачки, їй було надано кредитні кошти в розмірі 45 000 грн (а. с. 8-45). За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка у порушення п. п. 3.3.3, 4.3.2 договору встановлених термінів повернення наданого кредиту (основної суми) та сплати відсотків за кредит не дотрималася, в зв`язку з чим у неї почала утворюватись заборгованість за кредитом. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідачки за договором про споживчий кредит від 31 липня 2019 року, станом на 18 жовтня 2021 року становить 14\~357,99 грн, з яких: сума простроченого кредиту (основного боргу) 10\~779,36 грн; сума прострочених нарахованих відсотків 3\~200,20 грн; сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу 79,06 грн; сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам 38,83 грн, загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум по основному боргу 189,41 грн, загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам 71,13 грн (а. с. 5-7). Згідно з положенням статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Право АТ «Ощадбанк» вимагати повернення кредиту за договором про споживчий кредит від № 1796_0773 від 31 липня 2019 року у випадку прострочення позичальником сплати щомісячних платежів на строк понад один місяць передбачена пунктом 4.2.2 зазначеного договору. З аналізу норм статті 1048, частини другої статті 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за договором шляхом пред`явлення позову до суду. Доводи позивача підтверджені дослідженими доказами: кредитною заявою від 30 липня 2019 року № 444446575, договором про споживчий кредит від 31 липня 2019 року №\~1796_0773, випискою по рахунку відповідача, розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачкою. Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Втрати позивача від інфляції по кредиту становлять 189,41 грн, по відсотках - 71,13 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 79,06 грн та 38,83 грн відповідно. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Належних та допустимих доказів того, що заявлена до стягнення заборгованість розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, боржником [PERSON] до суду не надано. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідачкою не спростовано заявлені до неї позивачем вимоги, не надано доказів на погашення заборгованості, що виникла за укладеним сторонами договором, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved