Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

ТзОВ «Пік Нерухомість» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , Луцької міської ради про відшкодування шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності від 29.12.2009 рок товариство є власником квартири [ADDRESS] . Крім того, після неправомірного відчуження зазначеної нерухомості, згідно укладеної мирової угоди, яка затверджена ухвалою апеляційного суду Волинської області від 30.05.2014 року, товариство знову набуло у власність офіс, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що 27.05.2015 року Луцькою міською радою було прийнято рішення №74/1 «Про створення комісії з обстеження технічного стану конструкцій житлового будинку [ADDRESS] », пунктом 3 якого було доручено департаменту житлово-комунального господарства в термін до 28.05.2015 року знести металеву прибудову до житлового будинку [ADDRESS] на виконання даного рішення, депутатами Луцької міської ради було організовано незаконне знесення реконструйованого офісного приміщення на [ADDRESS] . Вважає, що знесення офісного приміщення вчинено неправомірно, з порушенням чинного законодавства, оскільки не було дотримано процедури, зокрема, не було надіслано жодних приписів щодо виявлення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм, відсутні також судові позови та судові рішення з цього питання. Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.03.2016 року було скасовано п. 3 рішення Луцької міської ради №74/1 від 27.05.2015 року. Таким чином, скасувавши незаконний пункт рішення Луцької міської ради, суд визнав, що дії Луцької міської ради суперечать чинному законодавству. При цьому, [PERSON] , передаючи майно (квартиру) у статутний капітал товариства, зобов`язувалася також передати реконструйоване офісне приміщення за адресою: [ADDRESS] та в подальшому, діючи всупереч інтересам ТзОВ «Пік Нерухомість» завдала останньому шкоди в сумі 130000,00 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з Луцької міської ради на користь товариства 710687,00 грн., з [PERSON] 130000,00 грн. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не з`явився по невідомій суду причині, хоча неодноразово повідомлявся про час та місце слухання справи. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Луцької міської ради подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання на 04.07.2022 року, 19.07.2022 року та повторно 28.07.2022 року представник позивача в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. З урахуванням ст. ст. 128-131, 223\~ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, яка неодноразово відкладалася через неявку представника позивача, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Так, відповідно до вимог ст.\~56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до вимог ст.\~1174\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно вимог ст.\~19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.\~13\~ч.\~1\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~12\~ч.\~3\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України). Як з`ясовано судом, за фактом знищення майна є предметом розгляду в даній справі, вини посадових осіб Луцької міської ради у знищенні майна позивача не доведено, відповідні вироки чи рішення суду з цього приводу відсутні. При цьому, позивач жодним чином не обґрунтовує, ким саме і які дії були вчинені посадовими особами Луцької міської ради по знищенню його майна, доказів причетності посадових осіб Луцької міської ради до цього не представлено. Як слідує з листа директора департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради №19.1-11/1500 від 12.07.2018 року, що в червні 2015 року добудова до квартири [ADDRESS] знесена ініціативною групою мешканців будинку [ADDRESS] . Працівниками департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради та товариства М.Ж.К. не проводилося жодних робіт по демонтажу добудови до квартири [ADDRESS] (а.с. ). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №757/20989/18 від 14.02.2020 року. Разом з тим, частиною першою статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивач належним чином не довів факту заподіяння йому матеріальної шкоди та наявність будь-якого причинно-наслідкового зв`язку із діями органу місцевого самоврядування чи іншого відповідача. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed