Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси із заявою звернулася [PERSON] , згідно якої просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт належності [PERSON] квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 987483351101), на праві особистої приватної власності з дня державної реєстрації права власності на неї, а саме з 27.07.2016 року. Також, просила встановити факт належності [PERSON] квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомості: 1468327651101), на праві особистої приватної власності з дня державної реєстрації права власності на неї, а саме з 22.01.2018 року. Заява [PERSON] обґрунтована тим, що квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] не є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , оскільки вищевказане майно було придбано заявником за належні їй особисті грошові кошти. Підставою звернення [PERSON] до суду стало те, що вона не має можливості розпорядитися належним їй майном, оскільки вищевказане майно було включено до складу спадщини, яка залишилась після смерті чоловіка заявника [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому, спадкоємцем майна, яке залишилось після смерті [PERSON] є його онука [PERSON] . 01.04.2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] . Цивільну справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження у судовому засіданні на 27.04.2022 року о 15 год. 15 хв. 27.04.2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Орзіха Ю.Г. належним чином посвідчені копії всіх матеріалів спадкової справи №61/2020, відкритої 30.12.2020 року щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання призначене на 21.07.2022 року представник заявника не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за відсутності заявника та його представника, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа приватний нотаріус Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Орзіх Юрій Геннадійович в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Правом подання заяв, клопотань, пояснень та заперечень не скористався. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Правом подання заяв, клопотань, пояснень та заперечень не скористалась. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 12.04.2016 року між, [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції 12.04.2016 року, актовий запис №487, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] року. [INFO] помер чоловік заявника [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 20.12.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №13466. 30.12.2020 року до приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Орзіха Ю.Г. звернулась онука померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини від 30.12.2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Орзіхом Ю.Г., зареєстрована в реєстрі за №1084. Зі змісту даної заяви вбачається, що [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай Світланою Володимирівною 29.05.2019 року, зареєстрованим за №820 приймає всю спадщину після смерті дідуся гр. [PERSON] . На підставі заяви [PERSON] , 30.12.2020 року приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Орзіхом Ю.Г. була заведена спадкова справа №61/2020 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Про що приватним нотаріусом Лиманського нотаріального округу Одеської області Орзіхом Ю.Г. було видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №63096111. 12.01.2021 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Орзіха Ю.Г. з заявою про прийняття спадщин, яка залишилась після [PERSON] , померлого [INFO] , посвідченою приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Орзіхом Ю.Г., зареєстрованою в реєстрі за №31. 03.02.2021 року [PERSON] отримала від приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Орзіха Ю.Г. лист №12/02-14, з якого вбачаться, що у зв`язку з відкриттям спадкової справи після смерті гр. [PERSON] , померлого [INFO] , спадкодавцем було залишено заповіт не на користь [PERSON] . Судом досліджено зміст заповіту від 29.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., зареєстрованого в реєстрі за №820, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, що усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . З матеріалів спадкової справи №61/2020 від 30.12.2020 року вбачається, що до складу спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в тому числі, було включено квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . [PERSON] вказує на те, що дане майно належить їй на праві особистої приватної власності, у зв`язку з цим на вищевказані об`єкти нерухомості не розповсюджується правовий режим спільної сумісної власності подружжя. Судом досліджено договір купівлі-продажу від 27.07.2016 року, укладений між [PERSON] (надалі Покупець) та [PERSON] (надалі Продавець), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., зареєстрований в реєстрі за №2499. Відповідно до п.1 Договору купівлі-продажу від 27.07.2016 року встановлено, що за цим Договором Продавець передає майно у власність Покупця (продає), а Покупець приймає це майно і сплачує за нього обговорену грошову суму (купує). Зі змісту п.2 Договору купівлі-продажу від 27.07.2016 року вбачається, що майно, яке відчужується за даним договором складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка в цілому складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 52,1 кв.м., в тому числі житловою площею 42,7 кв.м. Пунктом 7 цього Договору встановлено, що продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 249\~090,00 (двісті сорок дев`ять тисяч дев`яносто) гривень 00 копійок, які Продавець отримав від Покупця повністю до підписання даного договору. Того ж дня, право власності [PERSON] на вищевказану квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності - 15677825, що підтверджується інформаційною довідкою №64778725 від 01.08.2016 року. Квартира [ADDRESS] була куплена на особисті грошові кошти [PERSON] , які заявник отримала від продажу власного нерухомого майна Ѕ частини нежилих приміщень (номер-апартаменти з кухнею) [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним 10.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим ПНОМНО Джулай С.В., зареєстрованим в реєстрі за №804. Зі змісту п.4 та п.2 вищевказаного договору купівлі-продажу вбачається, що Ѕ частина нежилих приміщень була особистою власністю [PERSON] , а її продаж було вчинено за 92268,00 гривень. Станом на 10.06.2009 року офіційний курс гривні по відношенню до долара США становив 7,61 гривень за 1 долар США, тобто вартість Ѕ частини нежилих приміщень склала 12124,57 доларів США. На момент купівлі [PERSON] квартири [ADDRESS] (27.07.2016 року) офіційний курс гривні по відношенню до долара США становив 24,78 гривень за 1 долар США, тобто вартість квартири склала 10\~052,06 долари США. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що квартиру [ADDRESS] [PERSON] придбала за особисті (власні) грошові кошти, отримані заявником до укладення шлюбу із [PERSON] від продажу особистого нерухомого майна. У зв`язку з цим квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої приватної власності. Також, судом було досліджено договір №КПИП-007061 купівлі-продажу майнових прав від 10.08.2016 року, укладений між [PERSON] (надалі Покупець) та товариством з обмеженою від повільністю «Стікон», в особі директора Крючкова Леоніда Яковлевича, діючого на підставі Статуту (надалі Продавець). Відповідно до п.1.1. Договору №КПИП-007061 від 10.08.2016 року в порядку та на умовах цього Договору, норм Цивільного кодексу України, які визначають загальні положення договору купівлі-продажу, Продавець продає, а Покупець купує майнові права на 1-кімнтану квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса). Пунктом 2.1. Договору №КПИП-007061 від 10.08.2016 року встановлено, що вартість майнових прав на Об`єкт нерухомості визначена в розмірі 1\~579\~575,00 (один мільйон п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень, в тому числі ПДВ 263\~262,50 (двісті шістдесят три тисяч двісті шістдесят дві) гривні п`ятдесят копійок. 19.01.2018 року між [PERSON] (надалі - Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Стікон», в особі директора Крючкова Леоніда Яковлевича (надалі - Продавець) було укладеного додаткову угоду №ДСкД-082871. Пунктом 1 Додаткової угоди №ДСкД-082871 від 19.01.2018 року встановлено, що у зв`язку з присвоєнням поштової адреси будинку і зміною нумерації кварти Сторонами було внесено наступні зміни до п.1.1. Договору і викладено його в наступній редакції: «1.1. В порядку та на умовах цього Договору, норм Цивільного кодексу України, які визначають загальні положення договору купівлі-продажу, Продавець продає, а Покупець купує майнові права на 1-кімнтану квартиру [ADDRESS] (будівельна адреса: [ADDRESS] ). 22.01.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Стікон» було складено акт приймання-передачі №АПП-082872 до договору купівлі-продажу майнових прав КПИП-007061. Пунктом 1 Акту №АПП-082872 від 22.01.2018 року встановлено, що Сторона-1 в порядку виконання п.4.1.6 Договору купівлі-продажу майнових прав, передає Стороні-2 майнові права на 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.2 Акту №АПП-082872 від 22.01.2018 року Сторона -2 в порядку виконання п.4.2.4 Договору купівлі-продажу майнових прав, приймає майнові права на 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Того ж дня, право власності [PERSON] на вищевказану квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності: 24509535, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №111571748 від 21.01.2018 року. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була куплена [PERSON] за її особисті грошові кошти, що підтверджується розпискою [PERSON] від 16.09.2020 року про повернення [PERSON] грошових коштів. Судом досліджено розписку від 16.09.2020 року, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] до укладення шлюбу із [PERSON] позичала грошові кошти для купівлі квартири та те, що [PERSON] особисто повернула грошові кошти позикодавцю. Згідно вимог статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17. У постанові Великої Палати Верхового Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 на підставі аналізу норм Цивільного кодексу\~України та Сімейного кодексу України, в тому числі ст.ст.355, 358 ЦК України, ст.ст.60,70 СК України, викладено правовий висновок про те, що зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуто ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст.41 Конституції України вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] купувалися [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] , однак на дані об`єкти нерухомості не розповсюджується правовий режим спільної сумісної власності подружжя, оскільки вищевказане майно було придбано заявником за належні їй особисто грошові кошти. Факт того, що вказане майно є особистою приватною власністю [PERSON] підтверджується матеріалами спадкової справи №61/2020, згідно якої на вказане нерухоме майно свідоцтва про право на спадщину за заповітом не видавались, спадкоємець [PERSON] не зверталась до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину саме на це нерухоме майно і право [PERSON] на це майно не оспорює. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Частиною 2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, за наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як є обґрунтованими та доведеними. На підставі викладеного та

Outcome: approved