Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

06.06.2022 позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі у розмірі 47 468 грн. 51 коп., вихідну допомогу у розмірі 33\~732 грн. 03 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.11.2021 по день ухвалення рішення, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 488 грн. 87 коп.. Також у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати позивач просить стягнути 7\~389 грн. 25 коп. індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з 4\~800 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу та 992 грн. 40 коп. судового збору Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 26.11.2021 звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Ухвалою суду від 07.06.2022 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін про судове засідання 07.07.2022 о 10-50 год.. Відповідач надав відзив у якому визнав борг по заробітній платі у сумі 47\~468 грн. 51 коп., у іншій частині заперечував проти позову в частині стягнення середнього заробітку за період з 24.02.2022 просили відмовити. Заперечення мотивував тим, що розмір середньоденного заробітку позивача складає 488 грн. 87 коп., який підлягає оподаткуванню. Проте затримка розрахунку при звільненні з позивачем триває не з вини відповідача, а внаслідок введення в України воєнного стану з 24.02.2022 у зв`язку збройною агресією росії, ведення бойових дій та дії обставин непереборної сили. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача надіслав заяву в якій розгляд справи просив провести без участі представника. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 238 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Згідно ст. 44 КЗпП України працівникові виплачується вихідна допомога при припиненні трудового договору внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38\~і\~39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що по 26.11.2021 [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «ЗАВОД ОБ ТА ВТ», звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. /а.с. 13/ Середньоденний заробіток позивача складав 488 грн. 87 коп., згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) від 28.06.2022 № 00000000052. /а.с. 39/ В день звільнення [PERSON] , \~ДП «ЗАВОД ОБ ТА ВТ» не виплатило належних сум у строки, зазначені у\~ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату та розрахункові за винятком утриманих ПДФО та військового збору у розмірі 47 468 грн. 51 коп., що підтверджується довідкою від 04.07.2022. /а.с. 38/ Крім того, згідно зі ст. 44 КЗпП позивачу нараховано вихідну допомогу у сумі 33\~732 грн. 03 коп. без відрахувань податків та зборів, що підтверджується листом ДП «ЗАВОД ОБ та ВТ» вих. № 79/15-29 від 15.02.2022 на адвокатський запит представника позивача адвоката Брухно В.С.. /а.с. 15/ Ураховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Конституційний Суд України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України від 15.10.2013 N 9- рп/2013 зазначив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). За підрахунками позивача приріст індексу інфляції за період невиплати заробітної плати (до 09.05.2022) становить 109,1 % - (1,008 (листопад 2021) х 1,006 (грудень 2021) х 1,013 (січень 2022) х 1,016 (лютий 2022) х 1,045 (березень 2022) х 100 ). Відповідно, величина приросту споживчих цін становить: 109,1% - 100% = 9,1%. Отже, сума компенсації дорівнює 7\~389 грн. 25 коп. (81 200,54 грн. х 9,1:100). При цьому позивач виходив з загальної суми заборгованості, яка включає в себе вихідну допомогу. Однак такий розрахунок є помилковим, оскільки вихідна допомога має разовий характер та не може враховуватись при визначенні індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати з порушенням строків виплати заробітної плати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4\~319 грн. 63 коп. (47\~468,51х9,1:100) індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати з порушенням строків виплати заробітної плати. З приводу вимоги щодо стягнення середнього заробітку слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указ затверджено Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Наразі режим воєнного стану в Україні триває. Від початку запровадження воєнного стану в Україні відповідачем прийнято рішення припинити роботу підприємства, 24.02.2022 видано наказ №24/П «Про початок простою». Листом від 28.02.2022 №2021/02.0-7.1 ТПП України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). За таких обставин, з 24.02.2022 затримка розрахунку при звільненні з позивачем триває не з вини роботодавця (відповідача), а внаслідок ведення бойових дій. Відтак суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.11.2021 по 23.02.2022, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 488 грн. 87 коп.. У зазначений період на підприємстві було 60 робочих днів. Таким чином сума середнього заробітку становить 29 332 грн. 20 коп. без відрахувань податків і зборів (60х488,87). У задоволенні позову про стягнення середнього заробітку після 24.02.2022 слід відмовити за необґрунтованістю. Позивач звільнений від сплату судового збору про стягнення заробітної плати, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі\~часткового задоволення\~позову судові\~витрати покладаються\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Позивач поніс витрати на оплату судового збору з вимоги про стягнення середньої заробітної плати з у розмірі 992 грн. 40 коп. та на оплату правничої допомоги у розмірі 4800 грн.. Як слідує з положень ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач надав на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір № 1201/1 про надання правової допомоги від 12.01.2022, укладеного з адвокатом Брухно В.С.; акт приймання-передачі послуг, наданих адвокатом, згідно з Договором про надання правової допомоги № 1201/1 від 12.01.2022; квитанцію № 0905/1 від 09.05.2022, видану адвокатом Брухно В.С. про сплату\~ 4 800 грн. 00 коп.. Таким чином, позивачем надано суду документально підтверджені докази щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі. Як наведено, вище позов задоволений частково, а тому згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пропорційно, тобто половину понесених витрат.

Outcome: partial