Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

у січні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) про визначення розміру заборгованості по аліментах. Позивач у позовній заяві просив суд: 1) визначити, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП № 63569839 з примусового виконання виконавчого листа №752/23410/19, виданого 05.11.2020 року Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2019 року, і до досягнення сином повноліття, становить 24999,75 грн. 2) зобов`язати головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича провести новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 63569839 з примусового виконання виконавчого листа №752/23410/19, виданого 05.11.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва, відповідно до рішення суду. На мотивування своїх позовних вимог вказав, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2020 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку доходу щомісячно, однак не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2019 року і до досягнення сином повноліття або ж зміни матеріального стану сторін. 11.09.2020 року головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. було відкрито виконавче провадженню ВП № 63569839 з примусового виконання виконавчого листа № 752/23410/19, виданого 05.11.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням від дня пред`явлення позову. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем визначена його заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 53524,75 грн. згідно виконавчого листа 752/23410/19, виданого 05.11.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва за період з серпня 2019 року по грудень 2020 року. Але державним виконавцем був здійснений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з серпня 2019 року, хоча [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 08.11.2019 року, а рішення ухвалено судом 07.08.2020 року. Вказав, що він належним чином виконував свої обов`язки по матеріальному утриманню сина - [PERSON] , [INFO] , здійснюючи регулярно перерахунок коштів на картковий рахунок відповідача [PERSON] , зокрема, в період з 08.11.2019 року по 01.12.2020 року, що підтверджується випискою по його особистому рахунку, виданою АТ КБ «Приватбанк» від 18.12.2020 року. Докази цього (виписки по особистому рахунку [PERSON] ) разом з заявою про перерахунок заборгованості надсилалися державному виконавцю та підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 0209800640683 від 25.01.2021 року, № 0105475897033 від 12.07.2021 року, №0104230997640 від 26.07.2021 року. Однак, головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби йому було відмовлено у перерахунку заборгованості, з мотивів того, що при переказі коштів на картковий рахунок [PERSON] не вказано призначення платежу, про що він отримав лист з відмовою. Зазначив, що з [PERSON] припинили шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства з липня 2019 року, що встановлено рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2019 року про розірвання шлюбу, яке має преюдиціальне значення. Вже з серпня 2019 року він, як батько неповнолітньої дитини, почав у довільному порядку виконувати свої передбачені законом обов`язки з утримання неповнолітнього сина, який залишився проживати разом з матір`ю - щомісячно перераховуючи на її користь грошові кошти в одному й у самому розмірі приблизно в одні й ті ж дати. Вказані платежі, а саме: 23.08.2019 року - 3000,00грн., 06.12.2019 року - 1500,00 грн., 27.01.2020 року - 1500,00 грн., 24.04.2020 року - 2000,00 грн., 08.05.2020 року - 2000,00 грн., 05.06.2020року - 2000,00 грн., 07.07.2020 року - 2000,00 грн., 20.09.2020 року - 8000,00 грн., 01.10.2020 року - 1005,00грн., 24.10.2020 року - 2010,00 грн., 18.11.2020 року - 2010,00 грн., а всього сума отриманих [PERSON] грошових коштів за вказаний період склала 28525,00 грн., та є сплатою аліментів, оскільки в період з листопада 2019 року по листопад 2020 року (день ухвалення судового рішення) він не знаходився з [PERSON] у будь-яких цивільно-правових відносинах (не повертав їй борги, не оплачував їй виконання робіт чи послуг, не повертав їй кредити або займи, не купував у неї будь-які речі чи товари), не мав перед нею будь-яких грошових зобов`язань, не був визнаний судом боржником перед нею. З огляду на добровільність, систематичність перерахувань ним однакової суми грошових коштів на відомий йому належний [PERSON] картковий рахунок, це є належним та допустимим доказом того, що ці кошти є сплатою аліментів. До того ж, згідно рішенням суду, з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки з 08.11.2019 року, але ще 23.08.2019 року ним було здійснено перший платіж в сумі 3 000,00 грн. Дії державного виконавця з неврахування цих грошових сум вважає неправомірними і незаконними, адже законодавство України не встановлює вимоги щодо обов`язкового зазначення призначення платежу при сплаті аліментів. Згідно із п. п. 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (зі змінами), у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувану, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувана і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій(або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв (або) розписок стягувана; інформації про середню заробітну плату працівника для місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України. Окрім того, розрахунок заборгованості було здійснено як з особи, яка не працює, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Але, він був офіційно працевлаштований у період з 11.02.2019 року по 31.03.2020 року та працював у ТОВ «Діаліз Медик», а згодом, у період з 01.04.2020 року по 16.09.2020 року у ТОВ «Укрфармгруп» та «ДІАЛІЗ МЕДИК» та отримував офіційну заробітну плату, що підтверджується відповідною довідкою. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Отже, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 02.02.2022 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с. 47-48). Відповідач відзив не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку доходу щомісячно, однак не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2019 року і до досягнення сином повноліття або ж зміни матеріального стану сторін (а.с. 10-12). 11.09.2020 року головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В.С. відкрито виконавче провадженню ВП № 63569839 з примусового виконання виконавчого листа № 752/23410/19, виданого 05.11.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва (а.с. 14-15). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.12.2020 року, складеного державним виконавцем Проц В.С., заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] станом на 01.12.2020 року згідно виконавчого листа 752/23410/19, виданого 05.11.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва, за період з серпня 2019 року по грудень 2020 року становить 53 524,75 грн. (а.с. 26). Згідно довідки ТОВ «Укрфармгруп» від 13.01.2021 року № 01 [PERSON] працював на посаді експедитора з 01.04.2020 року по 6.09.2020 року, дохід за вказаний період склав 102 835,99 грн. (а.с. 27). Згідно довідки ТОВ «Діаліз Медик» від 13.01.2021 року № 02 [PERSON] працював на посаді експедитора з 11.02.2019 року по 31.03.2020 року, дохід за вказаний період склав 241 779,97 грн. (а.с. 28). Відповідно до виписки по особистому рахунку [PERSON] , виданої АТ КБ «Приватбанк», від 18.12.2020 року останнім на картковий рахунок [PERSON] проведено платежі, а саме: 23.08.2019 року - 3 000,00 грн., 06.12.2019 року - 1 500,00 грн., 27.01.2020 року - 1 500,00 грн., 24.04.2020 року - 2 000,00 грн., 08.05.2020 року - 2 000,00 грн., 05.06.2020 року - 2 000,00 грн., 07.07.2020 року - 2 000,00 грн., 20.09.2020 року - 8 000,00 грн., 01.10.2020 року - 1 005,00 грн., 24.10.2020 року - 2 010,00 грн., 18.11.2020 року - 2 010,00 грн., а всього - 28 525,00 грн. (а.с. 29-41). Листом від 27.09.2021 року № 86095 Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби [PERSON] було відмовлено у перерахунку заборгованості, з мотивів того, що при переказі коштів на картковий рахунок [PERSON] не вказано призначення платежу (а.с. 25). Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно зі ст. 71 Закону порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що боржником - позивачем у справі були надані докази проведення платежів у державного виконавця не було підстав їх не враховувати. Однак, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Аналогічний висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Відтак, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання саме відповідачем, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів позивача відповідачем. Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. За таких обставин, спірні питання щодо правильності порядку нарахування та зарахування коштів в ході примусового виконання судового рішення, в тому числі і розмір вказаних сум, не є спором про право боржника з державним виконавцем, оскільки стосується лише процедури правильності виконання судового рішення. Тому, вказані спірні питання підлягають розгляду у порядку виконання судового рішення, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу виконавчої служби, а не шляхом звернення до суду з окремою позовною заявою учасника виконавчого провадження. Крім того, позивач просив суд зобов`язати зобов`язати головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича провести новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 63569839 з примусового виконання виконавчого листа № 752/23410/19, виданого 05.11.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва, відповідно до рішення суду. Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залучена до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Однак, позовні вимоги звертаються до відповідачів у справі, а не до третіх осіб. А тому суд не може задовольняти позовну вимогу про зобов`язання третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, вчинити певні дії, зокрема і про зобов`язання головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича провести новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 63569839 з примусового виконання виконавчого листа № 752/23410/19, виданого 05.11.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва, відповідно до рішення суду. Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed