Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

27 травня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 2018 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Куликівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що зроблений актовий запис № 29. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , 2019 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2021 року, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місця проживання відповідача, 27.06.2022 ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15 липня 2022 року судове розгляд відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримує. Відповідач через канцелярію суду подав заяву, в якій вказує про повне визнання ним позову. Просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 17 листопада 2018 року Куликівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 29 (а.с.7). Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Як вбачається з доводів позивача, сторони не знайшли взаєморозуміння між собою. З лютого 2021 року фактично припинили шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 56 СК України передбачає право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що на даний час шлюб носить формальний характер, сторони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, позивач не бажає збереження шлюбу та заперечує проти надання часу на примирення, відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та малолітньої дитини сторін, яка проживає разом з позивачем, що має істотне значення в даній справі. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу змінити своє прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Позивачем під час подання позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2559421532.1 від 27.05.2022 року. У зв`язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved