Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

21.06.2022 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 29.08.2018 року по 24.01.2022 року вона перебувала із [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина син [PERSON] . Після припинення з відповідачем подружніх відносин малолітній син залишився проживати разом з нею та перебуває на її повному утриманні. У свою чергу, [PERSON] не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач є здоровим та працездатним, наразі проходить службу у ТрО, отримує стабільний та високий дохід. Будь-яких інших осіб на своєму утриманні у [PERSON] немає. Враховуючи викладене, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. До початку судового засідання від позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання на електроннуадресу суду надійслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 19). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2018 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2022 року в цивільній справі № 161/21142/21 було розірвано. Вказане судове рішення набрало законної сили 24.02.2022 року (а.с. 4-6). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.06.2020 року Вишгородським РВ ДРАЦС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), у сторін [INFO] народилася спільна дитина син [PERSON] (а.с. 3). Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. \~ \~ \~ \~Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] . Зазначене вище обставини підтверджуються, зокрема, довідками про реєстрацію місця проживання № 438/02-03 та № 439/02-03, виданими 13.09.2021 року Боратинською сільською радою Луцького р-ну Волинської обл., а також відповідачем не оспорюються (а.с. 7-8). Зі змісту позовної заяви [PERSON] про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні їх спільного малолітнього сина, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває та будь-яких інших осіб на утриманні не має. На даний час, відповідач проходить військову службу в Збройних Силах України, розмір його середньомісячного заробітку суду не відомі. Малолітній [PERSON] , [INFO] , є здоровим, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2100 гривень, з 1 липня 2201 гривня, з 1 грудня 2272 гривні. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~ 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що [PERSON] довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~ На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.\~84,\~180,\~182,\~183,\~191 СК України,

Outcome: approved