Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач 07.10.2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по внескам співвласників об`єднання в сумі 6\~386,00 грн.; судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. та витрати на правничу допомогу. Позов мотивований тим, що 06.07.2018 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Караваєва-2». Згідно із протоколом (рішенням) № 1 від 18.03.2018 року установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку «Караваєва-2» у м. Дніпро затверджено розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території для усіх власників квартир в розмірі 4,75 грн. за 1 м. Відповідно до протоколу (рішення) № 2 від 23.11.2018 року установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку «Караваєва-2» у м. Дніпро затверджено розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території для усіх власників квартир в розмірі 6,50 грн. за 1 м. У відповідача, власника квартири [ADDRESS] , утворилась заборгованість у сумі 6\~386,00 грн. за період з серпня 2018 року по вересень 2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Представник позивача письмово просив розглядати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відзиву не надала, інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача також не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Караваєва-2», останнє створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.07.2018 року (а.с. 15-24). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 20.08.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною І.О. за реєстровим № 4600, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу № 253п за реєстровим № 64-126 (а.с. 25). Згідно із протоколом (рішенням) № 1 від 18.03.2018 року установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку « [ADDRESS] затверджено розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території для усіх власників квартир в розмірі 4,75 грн. за 1 м (а.с. 30). Відповідно до протоколу (рішення) № 2 від 23.11.2018 року установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку « [ADDRESS] затверджено розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території для усіх власників квартир в розмірі 6,50 грн. за 1 м (а.с. 31). Відповідач свої зобов`язання по оплаті внесків на утримання спільного майна не виконує, не сплачує обов`язкові внески на утримання майна, у зв`язку з чим, за період з серпня 2018 року по вересень 2021 року, виникла заборгованість у розмірі 6\~386,00 грн. (а.с. 28-29). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані: виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. Статтею 13 Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. З аналізу наведених норм законодавства вбачається, оскільки відповідач є власником квартири [ADDRESS] та відповідно співвласником вказаного багатоквартирного будинку, вона зобов`язана виконувати обов`язки, передбачені статутом ОСББ, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі здійснювати витрати на управління багатоквартирним будинком, сплачувати кошти на утримання будинку та прибудинкової території у розмірах, визначених загальними зборами ОСББ «Караваєва-2». Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання. Приписами ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, а також те, що відповідачем фактично послуги, які надаються позивачем, споживаються, але своєчасно їх оплату вона не здійснює, суд дійшов висновку, що заборгованість по внесках на утримання спільного майна за період з серпня 2018 року по вересень 2021 року в розмірі 6 386,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг ); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 28.09.2021 року, укладений між ОСББ «Караваєва-2» та адвокатським об`єднанням «Погрібної Ольги та Патики Андрія» (а.с. 9-11) та платіжне дорученням № 193 від 28.09.2021 року про оплату витрат на правничу допомогу на суму 2 000,00 грн. (а.с. 14). Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, об`єм доказової бази та додатків до позовної заяви, пропорційність витрат до предмета спору, беручи до уваги, що позов задоволено повністю, та

Outcome: approved