Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ракущинець А.А., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що після розірвання шлюбу дитина - [PERSON] , залишився проживати з відповідачкою, і час від часу проживає у позивача, однак, з цього приводу між сторонами виникли непорозуміння. Мотивами подання даного позову є забезпечення інтересів дитини з огляду на її хворобу і потребу в постійному амбулаторному та стаціонарному лікуванні, які, як стверджує позивач, відповідачка не здатна забезпечити. Відповідачка відзив на позов не подала. Ухвалою суду від 27.04.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду\~від 14.06.2022\~замінено третіх\~осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог на\~предмет спору\~-\~Службу у\~справах дітей\~Ужгородської районної\~державної адміністрації,\~Службу у\~справах дітей\~виконавчого комітету\~Сюртівської сільської\~ради Ужгородського\~району Закарпатської\~області,\~Службу у\~справах дітей\~Холмківської сільської\~ради Ужгородського\~району Закарпатської\~області на\~належних \~орган опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Сюртівської сільської\~ради Ужгородського\~району Закарпатської\~області та\~орган опіки\~та піклування\~виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті на 30 червня 2022\~року. Ухвалою суду від 30.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Ракущинця А.А. про виклик в судове засідання малолітнього [PERSON] для заслуховування його думки з приводу визначення його місця проживання. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідачка проти позову заперечувала. Представники органу\~опіки\~та піклування\~виконавчого\~комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області у судовому засіданні підтримали висловлену у висновку органу позицію про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Треті особи, Служба у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, разом з тим подали клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними у ній матеріалами. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків. За змістом ч.1 ст.3; ч.1 ст.9; ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч.1 ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. За правилами ч.2 ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Як регламентовано ч.1-2 ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є позивач, [PERSON] та відповідачка [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 червня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У судовому засіданні позивач пояснив, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. Дитина має вроджену ваду серця, є інвалідом дитинства, потребує постійного лікування та лікарського нагляду, однак, відповідачка не здатна забезпечити необхідні для цього умови. Зокрема посилається на те, що він їздить з дитиною на лікування, оплачує його. Натомість відповідачка нехтує призначеннями лікаря, не дає дитині необхідні ліки. Крім того зазначає, що у відповідачки є ще молодша донька, а тому вона не може приділити належну увагу сину, їздити з ним на лікування. Як установлено з відповіді Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська дитяча клінічна лікарня» Ужгородської міської ради від 28.03.2022 на адвокатський запит про участь батька [PERSON] в лікування та оздоровленні [PERSON] , [INFO] , останній з народження перебував на диспансерному обстеженні в КНП «ОДКЛ» м.Мукачево та ІССХ АМНУ ім.Амосова. 14.12.2021 -20.12.2021 на стаціонарне лікування в КНП «УМДКЛ`УМР дитина поступила в супроводі батька [PERSON] . За весь час диспансерного обліку в поліклінічному відділенні КНП «УДМКЛ» УМР (з 2020 року) дитину супроводжував батько. З характеристики [PERSON] , виданого Сюртівською сільською радою, [PERSON] спокійний, ввічливий чоловік. Працює в с.Ратівці у ПП [PERSON] з 2007 року по теперішній час. В характеристиці також стверджується, що [PERSON] бере участь у вихованні сина [PERSON] , на вихідні забирає до себе, їздить з ним на відпочинок, що підтверджують його сусіди. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району надано суду висновок про доцільність проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Своє рішення орган опіки та піклування мотивує тим, що батько є працевлаштованим, займається лікуванням сина, до адміністративної відповідальності не притягався. Ознак наркологічних захворювань немає. Створив задовільні умови для проживання дитини. Дитина, [PERSON] , на момент відвідування присутній у батька. Хлопчик позитивний, активний, розповідає про себе. Добре відкликається про батька. За наведених обставин, враховуючи необхідність постійного лікування та обстеження дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з батьком під час необхідних повних курсів лікування до 12 років, а для мами на цей період визначити графік участі у вихованні дитини: кожний 2-й тиждень в суботу та неділю. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] повідомила, що дитина, [PERSON] , після розлучення залишився проживати з нею. Не дивлячись на це, вона не чинить перешкоди та надає батьку можливість спілкуватися з дитиною, забирати до себе на вихідні. Відповідачка також зазначає, що у дитини захворювання серця, і вона постійно проходить з ним медичний огляд, виконує всі лікарські призначення. Не заперечує, що позивач їздив з дитиною на обстеження та лікування. При цьому стверджує, що позивач забрав медичну картку сина з результатами обстежень та не віддає їх, що унеможливлює проходження чергового медичного огляду. Зазначене не заперечується і самим позивачем, який стверджує, що медичні документи йому потрібні для проходження подальших обстежень дитини. Відповідачка заперечує доводи позивача про те, що син доглядає та годує свою сестричку, оскільки дитина знаходиться на грудному вигодовуванні, у підтвердження чого подала медичну довідку. Зазначає, що нею створені всі необхідні умови для проживання сина. У випадку необхідності вона зможе поїхати з ним на обстеження та лікування в Київ. Як установлено\~з рішення\~органу опіки\~та\~піклування\~виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області [PERSON] характеризується позитивно. Відповідно до характеристики Концівського ліцею Холмківської сільської ради [PERSON] навчається в 1 класі вказаного навчального закладу. Старанний, дисциплінований. Батьки приділяють сину належну увагу у вихованні, цікавляться навчанням дитини. Мати є активним помічником у навчанні сина. Бере активну участь у батьківському комітеті та шкільних заходах. Житлово-побутові умови проживання гр. [PERSON] , беручи до уваги ремонтні роботи, є задовільними. Стосунки в родині теплі, дружні. Зі слів [PERSON] він добре ставиться до обох батьків, любить їх однаково, і хоче проводити час з ними обома. Готовий жити і з батьком і з матір`ю. [PERSON] на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. У висновку також зазначено, що між подружжям була усна домовленість про фінансове утримання сина, однак, після звернення [PERSON] з позовом про стягнення аліментів до суду, між колишнім подружжям виник конфлікт. За результатами обговорення питання про визначення місця проживання, враховуючи думку дитини [PERSON] , наявну інформацію, орган опіки та піклування у своєму висновку вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , 2015 року народження разом з матір`ю [PERSON] . Як наголошує ч.1 ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Як визначає ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України „Про охорону дитинства батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи пояснення позивача та відповідача, досліджені докази, суд констатує, що обидва батьки любляче та турботливо ставляться до дитини, дбають про її здоров`я, добробут. Як зазначено у ч.1-3 ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За правилами ч.1, ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як регламентовано ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Наявність конфліктних\~стосунків батьків\~щодо визначення\~місця проживання\~дитини,\~встановлено органом\~опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Холмківської сільської ради під час підготовки висновку. Поведінка і стосунки сторін у судових засіданнях засвідчили про нездатність дійти спільного рішення щодо вирішення конфлікту. Враховуючи,\~що батьки\~дитини проживають\~та території\~різних територіальних\~громадах,\~в якості\~третіх осіб\~залучено орган\~опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Сюртівської\~сільської ради\~Ужгородського району\~Закарпатської області\~та орган\~опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району. Вказані органи\~надали протилежні\~висновки щодо\~визначення місця\~проживання дитини,\~а саме,\~орган опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Сюртівської сільської\~ради рекомендував\~визначити місце\~проживання малолітнього\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з батьком,\~а орган\~опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Холмківської сільської ради з матір`ю. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим. У своєму висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Сюртівської сільської ради в категоричній формі висловив позицію обов`язково визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком під час необхідних курсів лікування посилаючись на безвідповідальне ставлення матері до дитини, щоб не піддавати здоров`я дитини ризикам. Однак, таке формулювання суперечить вимогам законодавства, бо ні висновком органу опіки та піклування, ні рішенням суду не можуть бути змінені імперативні норми права, якими визначена відповідальність батьків щодо своїх дітей. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 року у справі №138/96/17, провадження №61-17718св18. Зокрема, Верховний Суд акцентує свою увагу на тому, що незалежно від того, з ким з батьків проживає дитина їх відповідальність визначається за правилами Цивільного та Сімейного Кодексів України, ст. 184 КУпАП (невиконання батьками обов`язку щодо виховання своїх дітей), ст.166 КК України (злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною). За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Разом з тим, вимоги національного законодавства: ст.21; 22; 24; 51 Конституції України, ст.141 СК України, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства передбачають рівність всіх громадян перед законом і рівність обох батьків щодо виховання та утримання своїх дітей без будь-яких привілеїв і обмежень, включаючи стать особи. Аналізуючи докази, зібрані у справі, суд, виходячи включно із рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання та виховання дитини, закріплених у нормах національного законодавства, зазначених вище, та в інтересах самої дитини, приходить до висновку, що оскільки малолітній [PERSON] , [INFO] , з народження проживає разом з матір`ю, а батько дитини має можливість приймати участь у вихованні сина в рівній мірі з матір`ю мати дитини, а мати відповідно має всі умови для проживання та виховання дитини, достатній фінансовий стан для утримання дитини, забезпечення лікування, тому дитину слід залишити проживати з матір`ю, що буде повністю відповідати правам та інтересам дитини, яка має повне право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, у зв`язку з чим у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини з батьком слід відмовити. Суд критично оцінює доводи відповідача про зловживання позивачкою алкогольними напоями, оскільки такі обставини не підтверджені жодними доказами. Також не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, оскільки такі спростовуються у висновках органів опіки та піклування, характеристикою [PERSON] , іншими доказами, в яких зазначено, що батько бере активно участь у вихованні сина, зокрема, часто забирає його на вихідні, проводить з ним свою відпустку, проходить з ним відповідні обстеження та лікування в медичних закладах. Не заслуговують\~на увагу\~і доводи\~позивача про\~те,\~що з\~висновку органу\~опіки та\~піклування Сюртівської\~сільської ради\~встановлено,\~що дитина\~висловила бажання\~жити з\~батьком,\~оскільки мама\~до нього\~ставиться недбайливо,\~забуває погодувати,\~позаяк такі\~висловлювання здійснені\~дитиною під\~час перебування\~у батька\~вдома,\~при цьому\~у висновку\~органу опіки\~та піклування\~виконавчого комітету Холмківської сільської ради дитина навпаки підтвердила, що любляче ставиться до обох батьків та готова з ними проживати. Зазначене свідчить про те, що у цьому віці дитина не здатна усвідомлено обирати з ким з батьків проживати, оскільки вона не сприймає окремо батька і матір. Для дитини є одне цілісне утворення батьки. І повна відсутність когось одного може мати негативні наслідки для дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява№ 4909/04, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням наведеного та ст.265 ЦПК України, суд констатує, що у даному рішенні мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім тих аргументів, які не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Згідно 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed