Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 квітня 2005 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №211. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 квітня 2005 року між позивачем та відповідачем у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис №211. Від шлюбу у сторін народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Фактично-шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 2014 року та спільне господарство не ведеться, однією сім`єю вони не проживають, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, в зв`язку з чим сімейно-шлюбні стосунки розпалися. За таких обставин позивач вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам та інтересам їх спільної дитини. В зв`язку з чим просить суд його позовні вимоги задовольнити, шлюб між позивачем та відповідачем розірвати. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, в разі неявки відповідача просив провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, про причини неявки та їх поважність суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Враховуючи, що у справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано 23 квітня 2005 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №211, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 03 березня 2021 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] ( а.с. 6 ). У шлюбі у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 08 червня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції (а.с. 7). Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що фактично-шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з 2014 року та спільне господарство не ведеться, однією сім`єю вони не проживають, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, в зв`язку з чим сімейно-шлюбні стосунки розпалися. За таких обставин позивач вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам та інтересам їх спільної дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідачем доказів в спростування позиції позивача та викладених ним обставин та наданих доказів в обгрунтування вимог позовної заяви, суду не надано, своїм правом приймати участь при розгляді справи та надати відзив на позовну заяву відповідач не скористалась, будь-яких заходів для явки до суду нею не вжито, не подано клопотань про відкладення розгляду справи чи письмових заперечень проти розірвання шлюбу, тощо. Відомостей про об`єктивну неможливість явки відповідача в судове засідання до суду не надходило та матеріали справи не містять. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, який не просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді сплаченого за подання до суду даної позовної заяви судового збору, суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved