Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому просив: скасувати свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.10.2007, на нежилі приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №35) - ресторан загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташовані по [ADDRESS] ; скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності 7842-П в книзі: 134п-116, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію від 13.10.2010 на нежилі приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташовані по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31753145), зареєстровані на праві спільної часткової власності за [PERSON] в розмірі 4/600 частки, [PERSON] в розмірі 4/300 частки, [PERSON] в розмірі 4/600 частки та [PERSON] в розмірі 4/300 частки, на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.10.2007; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину спільної часткової власності, яка становить 4/300 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташованого по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину спільної часткової власності, яка становить 4/600 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташованого по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину спільної часткової власності, яка становить 4/300 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташованого по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину спільної часткової власності, яка становить 4/600 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташованого по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09.07.2004 між МП «Агат Холдінг» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , за умовами якого право власності у вказаному нежитловому приміщенні у відповідних частках набули: [PERSON] - 1/6 частки, [PERSON] - 1/6 частки, [PERSON] - 1/3 частки та [PERSON] - 1/3 частки. У лютому 2005 року співвласниками було прийнято рішення здійснити перепланування-добудову нежитлового приміщення, після чого вони звернулись за видачею їм свідоцтва про право власності. 17.10.2007 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видане свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №35) - ресторан, загальною площею 269,70 кв.м, що складає 4/100 частин від нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташованих за адресою [ADDRESS] , та належать співвласникам в наступних частках: [PERSON] - 1/6 частки, [PERSON] - 1/3 частки, [PERSON] - 1/6 частки та [PERSON] - 1/3 частки. Позивач вказує, що у свідоцтві допущено технічну помилку та помилково зазначено частку [PERSON] в розмірі 1/3, а частку [PERSON] - в розмірі 1/6, у зв`язку з чим у позивача виникають труднощі з реалізацію майнових прав, а добровільно змінити частки відповідачі відмовляються. На підставі викладеного, враховуючи, що Департамент комунальної власності м. Києва не здійснює оформлення свідоцтв про право власності, у зв`язку з чим відсутні підстави для внесення змін до свідоцтва про право власності, позивач просить: скасувати свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.10.2007, на нежилі приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №35) - ресторан загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташовані по [ADDRESS] ; скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності 7842-П в книзі: 134п-116, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію від 13.10.2010 на нежилі приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташовані по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31753145), зареєстровані на праві спільної часткової власності за [PERSON] в розмірі 4/600 частки, [PERSON] в розмірі 4/300 частки, [PERSON] в розмірі 4/600 частки та [PERSON] в розмірі 4/300 частки, на підставі свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.10.2007; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину спільної часткової власності, яка становить 4/300 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташованого по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину спільної часткової власності, яка становить 4/600 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташованого по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину спільної часткової власності, яка становить 4/300 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташованого по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину спільної часткової власності, яка становить 4/600 частини нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини нежилого будинку площею 6749,20 кв.м, розташованого по [ADDRESS] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2021 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 30.08.2021, закрито підготовче судове провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та підтримання заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій просив відмовити у задоволенні позову. Також в матеріалах справи міститься заперечення на позов, в якому він заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що в межах розгляду цивільної справи №756/11966/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності на нежитлове приміщення була проведена комплексна будівельно-технічна та оціночно-будівельна експертиза, згідно з висновком якої внаслідок здійснених будівельних робіт з перепланування та реконструкції спірних приміщень змінились розміри часток у праві спільної часткової власності і відповідно їх вартість. Правочини по переплануванню, довіреності на їх вчинення оформлювалися від імені та на ім`я [PERSON] за згодою усіх співвласників, включаючи позивача, перепланування робилося за його власні кошти. Окрім того, представник просив суд застосувати строки позовної давності, оскільки спірне свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення видане у 2007 році, у той час як з позовом про його скасування та перерозподіл часток позивач звернувся лише у червні 2021 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача про розгляд справи за його та відповідача відсутності, у якій він також просив відмовити у задоволенні позову. Крім того, міститься заперечення на позов, в якому представник заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що в межах розгляду цивільної справи №756/11966/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності на нежитлове приміщення була проведена комплексна будівельно-технічна та оціночно-будівельна експертиза, згідно з висновком якої внаслідок здійснених будівельних робіт з перепланування та реконструкції спірних приміщень змінились розміри часток у праві спільної часткової власності і відповідно їх вартість. Правочини по переплануванню, довіреності на їх вчинення оформлювалися від імені та на ім`я [PERSON] за згодою усіх співвласників, включаючи позивача, перепланування робилося за його власні кошти. Окрім того, представник просив суд застосувати строки позовної давності, оскільки спірне свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення видане у 2007 році, у той час як з позовом про його скасування та перерозподіл часток позивач звернувся лише у червні 2021 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. Третя особа Департамент комунальної власності міста Києва Київської міської державної адміністрації свого представника в судове засідання не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника про розгляд справи за його відсутності, а також пояснення на позов, в яких він просив врахувати норми чинного законодавства при ухваленні рішення та вказував, що під час оформлення свідоцтва про право власності допущено технічну помилку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.07.2004 між Малим підприємством ТОВ «Агат Холдінг» (продавець) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (покупці) укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анісковою H.A. та зареєстрований в реєстрі за №2122, відповідно до умов якого продавець продав, а покупці купили належне на праві приватної власності продавцю нежиле приміщення (в літ. А), загальною площею 166,100 кв. м., за адресою [ADDRESS] , у наступних частках: [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/3 частка та [PERSON] - 1/3 частка. Згідно п. 7 договору ціна договору складає 120700 грн., яку покупці передали продавцю повністю до підписання цього договору. Пунктом 8 договору обумовлено, що покупці набувають права власності на нежиле приміщення з моменту підписання цього договору за умови його нотаріального посвідчення та з моменту державної реєстрації. 25.07.2005 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за покупцями зареєстровано право приватної власності на належні їм частки відповідно до умов договору, що підтверджується відповідними реєстраційними посвідченнями №011213, №011217, №011215, №011216 (а.с.23,25,27,29,т.1). Розпорядженням Оболонської РДА у м. Києві №137 від 18.02.2005 МП ТОВ «АГАТ ХОЛДІНГ» надано дозвіл провести роботи по переплануванню нежитлового приміщення по [ADDRESS] , згідно наданого проекту (а.с.32, т.1). Згідно довідки ГУ економіки та інвестицій №049-08/3281 від 27.04.2006, [PERSON] виконано умови щодо пайової участі у розвитку інфраструктури міста у зв`язку з переплануванням нежитлового приміщення по [ADDRESS] з подальшим використанням під ресторан і згідно з договором №347 від 13.04.2006 ГУ економіки та інвестицій отримано кошти в сумі 107,94 тис.грн. Актом про прийняття в експлуатацію після перепланування нежитлового приміщення [ADDRESS] від 25.04.2006, затвердженим розпорядженням Оболонської РДА в м. Києві №520 від 16.05.2006, пред`явлене до прийняття нежитлове приміщення МП ТОВ «АГАТ ХОЛДІНГ», загальною площею 269,7 кв.м. прийнято в експлуатацію (а.с.34-35). Як стверджувала сторона відповідачів, 11.06.2007 [PERSON] на підставі повноважень наданих довіреностями від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 09.07.2004 подав до Головного управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації заяву про оформлення права приватної власності на нежиле приміщення [ADDRESS] (а.с.21, т.1). 04.10.2007 власниками подано спільну заяву до Головного управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації про видання одного свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] (а.с.20, т.1). На підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації №1301-В від 17.10.2007 вирішено оформити право власності на об`єкт нерухомого майна та видати свідоцтво про право власності (а.с.11,т.1). Того ж дня Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видане свідоцтво про право власності, згідно з яким нежилі приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №35) - ресторан, загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини від нежилого будинку, площею 6749,20 кв.м., які розташовані в [ADDRESS] , дійсно належать на праві приватної власності в наступних частках: [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/6 частка та [PERSON] - 1/3 частка (а.с.10,т.1). Як убачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №201815155 від 25.02.2020, нежилі приміщення з №1 по №20 (групи приміщень №35), загальною площею 269,70 кв.м., що складає 4/100 частини від нежилого будинку площею 6749,20 кв.м., розташовані в [ADDRESS] (нежилий будинок, літера А), дійсно належать на праві приватної власності в наступних частках: [PERSON] - 4/600 частки, [PERSON] - 4/300 частки, [PERSON] - 4/600 частки, [PERSON] - 4/300 частки (а.с.39-41,т.1). Позивач стверджував, що підставою для задоволення позовних вимог є допущення Головним управлінням комунальної власності м. Києва технічної помилки щодо розміру часток співвласників. Разом із тим, учасниками справи не було надано жодного доказу на підтвердження того, що реконструкція (перепланування) спірного приміщення відбувалася за їх спільні кошти відповідно до належності часток. А матеріали справи свідчать про те, що лише відповідач [PERSON] вчиняв відповідні дії, направлені на збільшення розміру спільного майна. Матеріали справи містять висновок за результатами проведеної судової комплексної будівельно - технічної та оціночно - будівельної експертизи від 12.11.2020 №31/33-20 проведеної для залучення в якості доказу до цивільної справи №756/11966/20 (а.с. 161-201 т.1). Зі змісту вказаного висновку убачається, що [PERSON] здійснював перепланування (реконструкцію) спірного приміщення внаслідок чого, розмір його частки збільшився. Суд звертає увагу на те, що відповідач [PERSON] вказував, що здійснював перепланування (реконструкцію) спірного приміщення зі згоди усіх інших співвласників але за власний рахунок, що підтверджується виданими на його ім`я довіреностями від 09.07.2004 (а.с. 14-19 т. 1). Разом із цим зі змісту вказаних довіреностей убачається, що всі інші співвласники уповноважили відповідача [PERSON] бути їхнім представником в державних, колективних, приватних та громадських установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності, галузевої належності, а також в нотаріальних конторах, страхових компаніях, БТІ з усіма необхідними повноваженнями з питань передачі в заставу, як за їхніми зобов`язаннями так і сторонніх осіб, виступати при цьому майновим поручителем, за ціною та умовами за його розсудом належною їм частиною нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В межах вказаних довіреностей [PERSON] було надано право подавати від їх імені заяви, в тому числі про те, що вони в шлюбі не перебувають, отримувати необхідні довідки та будь - які документи, пов`язані з укладанням таких договорів, підписувати договори (угоди) застави та зміни або доповнення до них, в т.ч. як майновий поручитель, на умовах йому відомих, визначаючи ціну предмету застави, укладати договори по страхуванню, як заставодавець, а також виконувати всі інші дії в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень. Таким чином, обсяг повноважень [PERSON], які визначені зазначеними вище довіреностями зводяться до права укладати договори поруки (застави) та договори страхування для чого отримувати відповідні документи. Вказані обставини не свідчать про наявність згоди всіх співласників та надання [PERSON] повноважень здійснювати реконструкцію (перепланування) спірного приміщення, на яку посилаються сторони. Також суд звертає увагу на те, що оспорюване свідоцтво було видано на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва №1301-В від 17.10.2007. Дії вказаного органу сторонами не оспорювалися. Статтею 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частинами 1-3 ст. 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. В той же час, ч.4 ст. 357 ЦК України передбачає, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.05.2021, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.11.2021, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності на нежитлове приміщення. Ухвалюючи рішення, судом було встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами поліпшення спірного майна виключно за рахунок грошових коштів позивача. В той же час вказаним рішенням не встановлено, що всі співвласники спірного майна, сплачували кошти, направлені на збільшення його площі. Разом з тим, згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив скасувати свідоцтво про право власності з огляду на те, що воно містить технічні помилки, які унеможливлюють реалізацію прав позивача як власника, а Департамент комунальної власності м. Києва на теперішній час не здійснює оформлення свідоцтв про право власності, у зв`язку з чим відсутня можливість внесення змін до свідоцтва про право власності. Так, згідно відповіді Департаменту комунальної власності м. Києва №062/02/07-2001 від 12.03.2020, Департамент не здійснює оформлення свідоцтв про право власності, у зв`язку з чим відсутні підстави для внесення змін до спірного свідоцтва про право власності (а.с.9,т.1). Положеннями п.п. 4, 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Так, ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини (висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року, справа № 6-951цс16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Дослідивши предмет та підстави позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, при цьому суд не вправі за власною ініціативою вжити інших способів захисту, оскільки це матиме наслідком втручання суду в предмет та підстави позову, їх зміну за рішенням суду, а не сторони (позивача). Окрім того, обставини, на які посилалася сторона позивача під час звернення до суду, належними та допустими доказами не доведені. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності, про які заявлені стороною відповідачів, то суд зазначає, оскільки суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову по суті, то й підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності немає. З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed