Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

До Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті останнього залишилось спадкове майно, яке складається із земельної площею 6,342 га, що знаходиться на території Новов`язівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] оформив заповіт, яким заповів дану ділянку [PERSON] , а у разі смерті [PERSON] до відкриття спадщини (після смерті [PERSON] ), або не прийняття ним спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що про існування заповіту [PERSON] дізнався лише в січні 2022 року, після чого звернувся із відповідною заявою (про прийняття спадщини) до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області і отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. Крім цього, зазначає, що про смерть [PERSON] дізнався також із запізненням, оскільки той на час смерті проживав у іншій місцевості. В підготовче засіданні представник позивача не з`явився, звернувся із заявою, просив провести підготовче засідання без його участі, позовні вимоги підтримав, судові витрати просив покласти на позивача (а.с. 150-151). Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с. 88). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали суду аналогічні заяви просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги визнали (а.с. 147-148). Відповідач Юр`ївська об`єднана територіальна громада звернулася до суду із листом від 12.07.2022 року просили провести судове засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримали (а.с. 149). Третя особа приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. у своїй заяві просила розглянути можливість розгляду справи без її участі (а.с. 145). За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення підготовчого засідання без участі учасників розгляду справи та ухвалення рішення (в порядку ст. 200 ч. 4, 206 ЦПК України). Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: -15.04.2022 року постановлено ухвалу залишено позовну заяву без руху (а.с. 24); -25.05.2022 року постановлено ухвалу відкрито провадження у справі (а.с. 66); -27.06.2022 року постановлено ухвалу - виключено з числа відповідачів по справі Павлоградську районну державну адміністрацію,\~залучено до участі у справі в якості відповідача Юр`ївську об`єднану територіальну громаду (а.с. 101). Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено: -05.11.2013 року громадянин [PERSON] , [INFO] , оформив заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку площею 6.342 га, розташовану на території Нонов`язівської сільради Юр`ївського району Дніпропетровської області [PERSON] , а у разі смерті [PERSON] до відкриття спадщини (після смерті [PERSON] ), або не прийняття ним спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] (а.с. 109); - [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 107); - [PERSON] належала згадана вище земельна ділянка, що підтверджується копією відповідного державного акту (а.с. 49); -04.11.2021 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою при прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 105); -цього ж дня [PERSON] відмовився (нотаріально посвідчена заява) від спадщини в спадковому майні, яке залишилося після смерті [PERSON] на користь позивача (а.с. 119); -цього ж дня [PERSON] відмовився (нотаріально посвідчена заява) від спадщини в спадковому майні, яке залишилося після смерті [PERSON] (а.с. 114); -27.01.2022 року приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. винесла постанову, якою відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 133); -згідно матеріалів спадкової справи, інших спадкоємців (крім відповідачів) у [PERSON] немає (а.с. 103-133). Стосовно доводів позивача про те, що йому не було відомо про те, що на його користь зроблено заповіт суд знаходить їх такими, що заслуговують на увагу. Крім цього, суд погоджується з доводами позивача про те, що територіальна віддаленість між його місцем проживання та місцем смерті спадкодавця (с. Новов`язівське Павлограсдького району і смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, відстань, приблизно 200 км.) негативно позначилася на своєчасності отримання інформації про смерть [PERSON] . Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані дакази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. Таким чином, необізнаність спадкоємця про існування заповіту, є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами. В той же час факт необізнаності особи про наявність спадкового майна може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять. Однак, таких доказів відповідачами суду надано не було. Територіальна віддаленість між місцем смерті [PERSON] та місцем проживання позивача також є обставиною, яка сприяє задоволенню позову (оскільки об`єктивно перешкоджала позивачу своєчасно отримати інформацію про смерть спадкодавця). Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано усіма відповідачами, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Як вказано в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved