Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ТОВ «Споживчий центр» (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що 08.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №23983, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість у розмірі 9910,00 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. відкрито виконавче провадження №68135312. У позові позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, оскільки його вчинено на підставі договору, який не посвідчений нотаріально, та нотаріус не переконався, що сума заборгованості є безспірною, так як позивач не погоджується з нарахованою суму боргу, оскільки проводилось часткове погашення кредиту. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. Ухвалою Богунського\~районного суду\~м.\~Житомира від\~10.02.2022\~вжито заходи\~забезпечення позову\~шляхом зупинення\~стягнення на підставі виконавчого напису за №23983 від 08.12.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., що здійснюється в межах виконавчого провадження №68135312, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» 9910,00 грн заборгованості, до набрання законної сили рішенням Богунського районного суду м. Житомира у даній справі №295/961/22. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.02.2022 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи; клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. наступні документи: копію кредитного договору, на підставі якого вчинено виконавчий напис; копію розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на момент вчинення виконавчого напису; копію засвідченої ТОВ «Споживчий центр» виписки з особового рахунку боржника з зазначенням суми заборгованості та строків її погашення; копію заяви поданої ТОВ «Споживчий центр» для вчинення виконавчого напису; копію повідомлення, направленого ТОВ «Споживчий центр» на адресу [PERSON] з вимогою про усунення порушень умов кредитного договору; інші документи, подані ТОВ «Споживчий центр» для вчинення виконавчого напису. 17.02.2022 та 23.02.2022 представник позивача [PERSON] подав до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з матеріалами позовної заяви представник відповідача отримав 23.02.2022, що підтверджується змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв по суті справи, а також доказів на виконання ухвали суду від 10.02.2022, до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За правилами ч.ч. 1,2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Судом встановлено, що відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки від 10.04.2020, між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір №10.04.2020-100002300 від 10.04.2020. Сума кредиту становить 6000,00 грн, який надано на строк 14 та 28 календарних днів з дати отримання, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28% або 56% залежно від терміну користування кредитом. 08.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23983, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» не виплачені в строк кредитні кошти на підставі кредитного договору №10.04.2020-100002300 від 10.04.2020, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , строк платежу за яким настав 24.04.2020. Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Споживчий центр», стягнути з [PERSON] за період з 24.04.2020 по 01.12.2021 включно у розмірі: 6000,00 грн прострочений основний борг; 3360,00 грн прострочені проценти; 550,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 9910,00 грн. 12.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68135312 з примусового виконання виконавчого напису №23983 від 08.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості у сумі 9910,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі договору, який не посвідчений нотаріально, та на суму боргу, яка не є безспірною. Суд зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Дослідивши укладений між сторонами кредитний договір №10.04.2020-100002300 від 10.04.2020, судом встановлено, що він не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Щодо безспірності суми заборгованості, суд зазначає, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі N305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність такої заборгованості та виникнення права вимоги в межах відповідних строків. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт зокрема може бути вимога стягувача (кредитора) з підписом боржника про її отримання. Проте, позивач стверджує, що будь-яких повідомлень щодо наявності заборгованості на його адресу не надходило. Як вбачається з матеріла справи, серед документів, які надавались нотаріусу для вчинення виконавчого напису, наявна копія повідомлення про вчинення виконавчого напису, яке адресоване [PERSON] , у якому міститься вимога про оплату заборгованості у розмірі 9360,00 грн. При цьому, будь яких доказів, що зазначене повідомлення направлялось на адресу [PERSON] та було отримане нею, матеріали справи не містять. Також позивач стверджує, що нарахована сума заборгованості не відповідає дійсності, оскільки нею вносились платежі на погашення заборгованості за кредитом. Як встановлено судом, для вчинення виконавчого напису нотаріусу, окрім кредитного договору, надано виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення за кредитним договором №10.04.2020-100002300 від 10.04.2020, однак дана виписка викладена у довільній формі із зазначенням лише суми заборгованості та її складових. Основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України встановлено Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, яке затверджено Постанова Правління Національного банку України 04.07.2018 року № 75 (далі Положення). Пунктом 61 Положення визначено, що форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Відповідно до п. 62 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписка з рахунку [PERSON] за кредитним договором №10.04.2020-100002300 від 10.04.2020, яка надана відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, викладена довільно та не відповідає формі та змісту особового рахунку та виписки з нього, які встановлені Пунктом 61 Положення, оскільки у ній не відображено відомостей, які є обов`язковими для такого документу, а тому не є документом бухгалтерського обліку. Крім цього, із вказаного документа не вбачається, з якого часу, відповідно до графіку платежів, позивач не виконувала свої зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість, відсутнє помісячне нарахування заборгованості та суми процентів, що виключає взагалі можливість визначення механізму нарахування боргу з урахуванням процентів та коштів, внесених [PERSON] на погашення кредиту, та відповідності такого розрахунку умовам договору кредиту. Наведене приводить до висновку, що нотаріус на підставі наданих стягувачем документів не міг пересвідчитись в наявності безспірної заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 по справі №910/10374/17 вказує про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч.1 ст.84 ЦПК України). Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду доказів на обґрунтування своїх заперечень проти позову. Таким чином, дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що виконавчий напис від 08.12.2021 про стягнення заборгованості з позивача вчинений на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, вчинений без перевірки нотаріусом безспірності заявленої суми боргу, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн за подання позовної заяви та у сумі 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved