Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії Акціонерного товариства «Житомиргаз» незаконними та зобов`язати скласти акт визначення розрахунку спожитого обсягу енергії природного газу побутовим споживачем [PERSON] за період з січня по грудень 2020 року включно і передати акт Товариству з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом 2020 року позивач перебував у договірних відносинах з АТ «Житомиргаз» і ТОВ «Житомиргаз збут» та як споживач дотримувався вимог договорів в повному обсязі, своєчасно передавав показники лічильника, сплачував кошти за спожитий газ та розподіл природного газу. Проте, на адресу позивача від ТОВ «Житомиргаз збут» надійшла претензія про необхідність сплати 1404,84 грн. за спожитий газ, з якою він не згоден як і не згоден з розрахунком, оскільки протягом 2020 року регулярно передавав показники лічильника про кількість спожитого газу на вказаний відповідачем номер телефону 7104 і одержував підтвердження: «Ваші показники прийняті та оброблені», що підтверджується скриншотом з мобільного телефону. Протягом 2020 року позивачем було повністю сплачено за спожитий газ, що підтверджується фіксальними чеками, де містяться дані про період за який проводиться оплата, показники лічильника, кількість спожитого газу, сплачена сума, дата оплати. Звернення позивача до АТ «Житомиргаз» Житомирське відділення» з проханням провести звірку розрахункових даних за результатами якої скласти акт та подати його до ТОВ «Житомиргаз збут», а також направлена ТОВ «Житомиргаз збут» претензія про здійснення перерахунку за спожитий природний газ по особовому рахунку № [NUMBER] залишені без будь-якого реагування. Вважає такі дії відповідача протиправними, які суперечать Типовому договору розподілу природного газу і Типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Ухвалою від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03 грудня 2021 року від представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз»» Ведіщевої А.П. надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також зазначає, що правовідносини між АТ «Житомиргаз» та [PERSON] врегульовано Типовим договором розподілу природного газу, Законом України «Про ринок природного газу» , Кодексом ГРМ. Факт споживання природного газу та оплат підтверджується витягом про фінансовий стан з особового рахунку споживача [PERSON] (№ [NUMBER] ) з системи « [PERSON] ». Отже, враховуючи фактичне споживання природного газу [PERSON] здійснив приєднання до умов публічного Типового договору на розподіл природного газу. Відповідно між позивачем та АТ «Житомиргаз» існують договірні відносини в рамках Типового договору на розподіл природного газу, а при вирішенні питань, що не обумовлені Типовим договором, сторони спору зобов`язуються керуватися Кодексом ГРМ. Крім того, позивач в позові не заперечує, що він приєднався до умов типового договору на розподіл природного газу. Вказує, що при розрахунку місячної плати для побутових споживачів за розподіл природного газу у період з січня по грудень 2020 року АТ «Житомиргаз» бралися об`єми за газовий рік (з 1.10.2018 по 30.09.2019 року), що передував розрахунковому календарному року, які ділилися на 12 рівних частин та множилися на затверджений НКРЕКП тариф. Щодо проведених позивачем оплат зазначає, що АТ «Житомиргаз» як окремий господарюючий суб`єкта не має доступу до перегляду платіжних документів, якими споживачі здійснюють оплати за газ на рахунки постачальників природного газу, а відтак оператор ГРМ ніяким чином не міг відобразити зазначені споживачами у платіжних документах постачальників показники лічильників природного газу на їх особових рахунках та у квитанціях. Крім того, позивачем при передачі даних через вайбер бот кожного разу не вірно зазначалися (в залежності від місяця) або початкові або ж кінцеві показники лічильника газу за іншим рахунком, а тому система не розуміючи куди зараховувати передані показники не вносила їх до жодного рахунку (зберігаючи їх в історії). При цьому, за умовами договору розподілу природного газу побутовий споживач, що розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. Зазначає, що надані позивачем роздруківка екрану мобільного телефону з відомостями про надсилання показників газового лічильника на номер 7104 не може підтверджувати факт передачі, оскільки некоректно вказані показники і програма не сприймала такі дані. Тому обсяг спожитого газу визначався оператором самостійно. При цьому, враховуючи карантинні обмеження, що діяли в спірний період (січень-грудень 2020 року) АТ «Житомиргаз» було позбавлене можливості здійснювати інвентаризацію обладнання та зняття контрольних показників у побутових споживачів. Зауважує, що навіть у 2021 році значна кількість споживачів відмовляє в доступі працівників АТ «Житомиргаз» в період карантину до приміщень де знаходиться їх газоспоживаюче обладнання і лічильник газу посилаючись на карантинні обмеження, що діють, а від так Товариство просто позбавлене можливості здійснювати покладене на нього зобов`язання здійснювати контрольне зняття фактичних показань їх лічильників газу. Також наголошує, що на адресу позивача щомісячно направлялися рахунки на оплату послуг як Оператора ГРМ так і постачальника природного газу, позивач в 2020 році до АТ «Житомиргаз» не звертався з проханням відкоригувати спожиті об`єми природного газу, фото лічильника з зафіксованими показниками та періодом їх зняття до позову не надано. Натомість звернення позивача щодо проведення звірки розрахункових даних по особовому рахунку № [NUMBER] надійшло лише в серпні 2021 року та відповідно відповідь на нього було направлено позивачу 02.09.2021 року. Щодо вимог позивача провести звірку з ТОВ «Житомиргаз збут» по результату якої скласти Акт визначення спожитого об`єму природного газу побутового споживача [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] зазначає, що така звірка між Оператором ГРМ та постачальником природного газу не передбачена жодним нормативним документом. Також заперечує щодо заявлених позивачем орієнтованих сум судових витрат з тих підстав, що позивачем не доведено належним чином підстави та розмір витрат на правову допомогу (а.с. 54-61). 15 червня 2022 року позивачем подано до суду письмову відповідь на відзив в якій зазначено, що ним щомісячно передавалися показники лічильника газу на номер 7104 за формою і змістом встановленим відповідачем відповідно до положень пункту 5.5 розділу V Типового договору розподілу природного газу, що підтверджується скриншотами з мобільного телефону за період з січня по грудень 2020 року про передачу показників лічильника про об`єм спожитого газу з підтвердженням відповідача про прийняття і оброблення даних, фіскальними чеками за період з січня по грудень 2020 року, в яких містяться дані про період за який проводиться оплата, показники лічильника, кількість спожитого газу, сплачена сума, дата оплати. Крім того, у фіскальних чеках з січня по грудень 2020 містяться всі необхідні реквізити щодо кількості спожитого природного газу, показники лічильника, сплачена сума, дата оплати. Вказує, що чинне законодавство України не містить будь-яких обмежень для проведення звірок, а тому доводи відповідача, що він немає доступу до огляду платіжних документів, якими споживачі здійснюють оплати за спожитий газ на рахунок постачальника природного газу є безпідставними. Наголошує, що в позовній заяві він просить зобов`язати Акціонерне товариство «Житомиргаз» скласти акт визначення розрахунку спожитого обсягу енергії природного газу побутовим споживачем [PERSON] за період з січня по грудень 2020 року, а не провести звірку з ТОВ «Житомиргаз збут» по результату якої скласти акт спожитого об`єму природного газу побутовим споживачем. Крім того, відповідачем не визначався середньомісячний об`єм споживання природного газу за останні 12 календарних місяців та не здійснювалися контрольні зняття показань лічильника природного газу. Щодо розміру витрат на правничу допомогу, то до суду надано копію договору про надання правової допомоги, акт про надані послуги, який містить розрахунок витрат, квитанцію про оплату таких витрат, а вартість наданих послуг відповідає затраченому часу на виконання правничої допомоги (а.с. 100-104). В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Вказали, що протиправні маніпуляції з показниками споживання природного газу призвели до штучного збільшення його вартості, так як відповідачем було безпідставно визначено споживання у більшому розмірі за період, коли ціна природного газу зросла та свідомо занижено споживання у період, коли ціна природного газу була меншою. Після оголошення перерви подали письмову заяву в якій просять розгляд справи проводити без їх участі (а.с.137). Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Вказала про неможливість корегування обсягів спожитого газу за минулий період та відсутності механізму узгодження таких обсягів з постачальником, оскільки оператор ГРМ передає дані про обсяг спожитого газу постачальнику через спеціальне програмне забезпечення, а не шляхом надсилання акта звірки взаєморозрахунків. Крім того, загальні обсяги спожитого природного газу за 2020 рік уже визначені та збалансовані. Після оголошення перерви подала до суду письмову заяву про проведення судового засідання 12.07.2022 року о 15 год. 30 хв. без її участі (а.с.139). Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог з тих підстав, що позивачем обрано не належний спосіб захисту та не вказано, які дії відповідача слід визнати незаконними. Після оголошення перерви подав до суду письмову заяву про розгляд справи призначеної на 12.07.2022 року о 15 год. 30 хв. без його участі (а.с.138). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що позивач є споживачем послуг, які надаються Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» з розподілу природного газу згідно Типового договору розподілу природного газу, а також споживачем природного газу, який постачається Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» згідно Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що здійснюється за адресою [ADDRESS] . Вказана обставина визнається сторонами та третьою особою. Згідно відомостей про фінансовий стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу та рахунків з оплати за спожитий природний газ позивачу належить особовий рахунок [NUMBER] (а.с. 63, 105-115). Позивачем стверджується, що на виконання умов Типового договору розподілу природного газу ним з 1-го по 5-те число кожного місяця впродовж 2020 року здійснювалося надсилання відомостей на номер телефона 7104 про показники газового лічильника в підтвердження обсягу спожитого природного газу. Для цього позивач використовував свій мобільний телефон та спеціальне програмне забезпечення Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», а саме Viber bot (а.с. 19-21). Також позивач стверджує, що ним щомісячно здійснювалася оплата об`ємів спожитого природного газу, які ним передавалися оператору ГРМ за допомогою Viber bot, за цінами, які були встановленні на той час. В фіскальних чеках про сплату вказувалися початкові та кінцеві показники газового лічильника за місяць, загальний об`єм спожитого газу та вартість (а.с. 11-18). Незважаючи на повну оплату за спожитий природний газ, позивач отримав претензією від ТОВ «Житомиргаз збут», в якій повідомлялося про необхідність сплати вартості спожитого природного газу у сумі 1404,84 грн. (а.с.10). Не погоджуючись з вказаною претензією, та з метою врегулювання розбіжностей позивач 27.07.2021 та 29.06.2021 звернувся до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» відповідно з листами з приводу безпідставних нарахувань та з проханням провести звірку розрахункових даних (а.с. 22,28,32). На своє звернення позивач отримав відповідь листом від 02.09.2021р., в якому йому було роз`яснено, що по особовому рахунку № [NUMBER] , який зареєстрований на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] нарахування на 01.06.2021 здійснювалося по фактичному використанню природного газу згідно переданих позивачем показників лічильника через контакт-центр. Так, станом на 01.06.2021 проведено нарахування на покази лічильника 3327,00 м/куб. Дані про контрольну перевірку відсутні (а.с.68). Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України від 09 квітня 2015 року № 329-VIII «Про ринок природного газу» (далі - Закон № 329-VIII); Кодексом газорозподільних систем, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРМ); Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496; Типовим договором на розподіл природного газу, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498, Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з пунктами 17, 23, 27, 37 частини першої статті 1 Закону №329-VIII (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону № 329-VIIІ постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченого договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Частинами першою - третьою статті 18 Закону № 329-VIIІ передбачено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Згідно ч.1 ст. 37 Закону № 329-VIIІ оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону № 329-VIIІ розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. У пунктах 1, 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вказано, що цей Кодекс розроблений відповідно до Закону № 329-VIIІ. Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Дія цього Кодексу поширюється на операторів ГРМ, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання (пункт 7 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ). Основні засади комерційного обліку природного газу в ГРМ врегульовані в пунктах 1-5 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ, у яких вказано таке. Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу. Порядок укладання договору розподілу природного газу визначений розділом VІ цього Кодексу (пункт 2 глави 1). У пункті 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ зазначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов (виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим) та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу. Оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії. Обсяг переданої (спожитої) енергії визначається оператором ГРМ за трьома одиницями виміру в кВтгод/Гкал/МДж. Главою 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ врегульовано порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення). У пункті 1 цієї глави вказано, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Згідно з пунктом 2 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. У пункті 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ вказано, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу. Група споживання відображає річний профіль споживання природного газу в розрізі календарних місяців середньостатистичним побутовим споживачем у відповідній групі за ознаками складу газових приладів і пристроїв, категорії будинку (індивідуальний, багатоквартирний) та в окремих випадках з урахуванням опалювальної площі та наявності централізованого гарячого водопостачання. При зміні критеріїв (зокрема зміні приладів або площі), за якими побутовий споживач був віднесений до певної групи споживання, споживачу присвоюється інша група споживання. На підставі групи споживання побутового споживача та його річного споживання природного газу за останні 12 календарних місяців по об`єкту побутового споживача визначаються планові місячні об`єми споживання природного газу виходячи з місячної частки від планового річного об`єму споживання природного газу, визначеної в додатку 1 до цього Кодексу. Відповідно до пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ, після визначення за підсумками розрахункового періоду (газового місяця) об`єму розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру: у кВтгод, Гкал, МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВтгод, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу. Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а в разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. Також відповідно до пунктів 1, 2 розділу І Правил постачання природного газу №2496 (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону № 329-VIIІ та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та операторів ГРМ/ГТС. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Розділом ІІІ Правил № 2496 врегульовано порядок постачання природного газу побутовим споживачам. У пункті 2 розділу ІІІ Правил № 2496 указано, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно п. 13 розділу ІІІ Правил № 2496 розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Порядок визначення об`єму (обсягу) газу та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні. Також в розділі ІІІ Правил № 2496 передбачено право побутового споживача проводити звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта. Згідно з пунктами 1.1, 1.3 розділу І Типового договору розподілу природного газу (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. У пункті 1.4 розділу І Типового договору розподілу природного газу вказано, що терміни, що використовуються в цьому договорі, мають такі значення, зокрема: норми споживання - об`єм та вид споживання природного газу, установлені згідно із законодавством для проведення побутовими споживачами розрахунків за спожитий природний газ у разі відсутності лічильників газу; підтверджений обсяг природного газу - об`єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб Споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) та доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Регулятора від 30 вересня 2015 року № 2493; постачальник - суб`єкт господарювання, з яким Споживач в установленому порядку уклав договір постачання природного газу; споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (пункт 2.1 розділу ІІ Типового договору № 2498). Розділом V Типового договору розподілу природного газу врегульовано порядок обліку природного газу, що передається споживачу. У пункті 5.1 цього розділу вказано, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об`єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавання/віднімання до/від об`єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача (п. 5.2 цього розділу). У пункті 5.3 розділу V Типового договору розподілу природного газу передбачено, що при здійсненні обліку спожитого природного газу побутовим Споживачем за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться кубічні метри (м куб.) природного газу, визначені відповідно до фактичних показів лічильника природного газу або відповідно до норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України. При здійсненні обліку спожитого природного газу Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов згідно з вимогами, визначеними в Кодексі газорозподільних систем. У разі виявлення порушень вимог Кодексу газорозподільних систем при обліку спожитого природного газу побутовим Споживачем та Споживачем, що не є побутовим, за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться об`єми природного газу, які нараховуються згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем. Порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору. Після запровадження особистого кабінету на сайті Оператора ГРМ Споживач має можливість скористатися ним для формування звітності (передачі показань лічильника газу) та рахунків за надані послуги, а також ознайомлення з визначеними об`ємами та обсягами розподіленого та спожитого природного газу за розрахунковий період (пункт 5.4 цього розділу). Відповідно до пункту 5.5 розділу V Типового договору № 2498 споживач, що є побутовим, який за умовами цього договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) оператора ГРМ; 4) на електронну адресу. У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання Споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця Споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу Споживача. Оператор ГРМ зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу та формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань. У пункті 5.6 розділу V Типового договору № 2498 зазначено, що після визначення загального об`єму розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначатись за трьома одиницями виміру: кВтгод, Гкал, МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВтгод, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим договором. У розділі І Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) містяться загальні положення, у яких вказано таке. Цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником (пункт 1.1). Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України (пункт 1.2). Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку (пункт 1.3). У пункті 1.4 розділу І Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам надано визначення споживача, яким є фізична особа, об`єкт якої фізично підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ. Розділом ІV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам врегульовано питання ціни, порядку обліку та оплати природного газу. У пунктах 4.1, 4.2, 4.3 розділу ІV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам вказано, що споживач розраховується з постачальником за природний газ за ціною, що становить. Ціна на газ має зазначатися постачальником у платіжних документах (рахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про сплату послуг за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до споживача диференційованих цін на природний газ суми, вказані в рахунках, відображають кожну таку диференційовану ціну окремо. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць, крім випадків зміни постачальника природного газу. Пунктом 4.6 розділу ІV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам передбачено, що усі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору. Відповідно до пункту 4.11 розділу ІV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам якщо споживач не погоджується з рахунком Постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, Споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється. При цьому Споживач у зручний для нього спосіб (за телефоном, визначеним на сайті Постачальника, через особистий кабінет або письмово) має звернутися до Постачальника за відповідними роз`ясненнями. У разі отримання такого звернення Постачальник зобов`язується невідкладно та у термін, достатній для його аналізу (не перевищуючи терміни, встановлені законодавством), надати відповідне роз`яснення чи здійснити перерахунок Споживачу. До вирішення спору по суті величина нарахування встановлюється відповідно до даних Постачальника. Розділом V Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам передбачені права та обов`язки споживача. Так, відповідно до п.п. 6 п. 5.1 цього розділу, споживач має право вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звірки розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором порядку. З матеріалів справи вбачається, що позивач за допомогою завантаженої на мобільний телефон програмного онлайн-сервіса чат-бота Viber bot 7104 здійснював передачу показників лічильника газу оператору ГРМ - відповідачу. Зокрема, згідно доводів позивача ним було передано наступні обсяги спожитого газу: у січні 82 м.куб., у лютому 80 м.куб., у березні 75 м.куб., у квітні 73 м.куб., у травні 71 м.куб., у червні 50 м.куб., у липні 46 м.куб., у серпні 48 м.куб., у вересні 52 м.куб., у жовтні 100 м.куб., у листопаді 105 м.куб., у грудні 150 м.куб. В підтвердження вказаних обставин позивачем було надано роздруковане фото екрану смартфона (а.с.19-21). Також з матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював оплату обсягів спожитого газу виходячи з переданих за допомогою час-бота показників газового лічильника. В фіскальному чеку вказувалися періоди споживання, початкові та кінцеві показники, об`єм. Зокрема, за січень 2020 року було сплачено за 82 м.куб., за лютий 80 м.куб., за березень 75 м.куб., за квітень 73 м.куб., за травень 71 м.куб., з червень 50 м.куб., за липень 46 м.куб., за серпень 48 м.куб., за вересень 52 м.куб., за жовтень 100 м.куб., за листопад 105 м.куб., за грудень 150 м.куб. (а.с.11-18). При цьому, з наданої відповідачем довідки про фінансовий стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] споживача [PERSON] вбачається, що оператором ГРМ АТ «Житомиргаз» були визначені наступні об`єми споживання природного газу: у січні 82 м.куб., у лютому 0 м.куб., у березні 155 м.куб., у квітні 16,20 м.куб., у травні 65,28 м.куб., у червні 7,30 м.куб., у липні 7,60 м.куб., у серпні 8,13 м.куб., у вересні -22,56 м.куб., у жовтні 30,93 м.куб., у листопаді 61,27 м.куб., у грудні 433,34 м.куб. (а.с.63). Отже з наявних матеріалів справи вбачається, що відомості про обсяги спожитого природного газу, які надавалися позивачем відповідача та, які були оплачені споживачем, відрізняються від відомостей оператора ГРМ, та які згідно встановленого порядку підлягали доведенню постачальнику природного газу ТОВ «Житомиргаз збут», який в свою чергу, на підставі отриманих від відповідача даних направляв позивачу рахунки на оплату спожитого газу. Суд звертає увагу, що відповідач не проводив визначення обсягу споживання природного газу за умови відсутності даних комерційного вузла обліку позивача, як того вимагає п. 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ та умови типового договору. Разом з тим, вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог та надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд бере до уваги заперечення відповідача та вважає, що позивачем не доведено факт належного повідомлення оператора ГРМ про обсяги спожитого природного газу. Так, надані роздруківки фотографії екрану смартфона не містять відомостей щодо дати передачі даних та про прийняття програмою конкретно визначених об`ємів спожитого природного газу. Суд звертає увагу, що згідно п.5.5. Типового договору на розподіл природного газу та п. 4 глави 4 розділу IХ Кодексу ГРМ побутовий споживач зобов`язаний щомісячно станом на 01 число місяця знімати показники лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надати їх оператору ГРМ у спосіб, вказаний договором розподілу природного газу. Вказане є суттєвим, оскільки згідно абзацу 2 пункту 4 глави 4 розділу IХ Кодексу ГРМ у разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Тобто, у разі подання відомостей після 06 числа місяця оператор ГРМ самостійно визначає обсяги спожитого газу. Таким чином, не доведення позивачем дотриманих строків передачі даних, та факту їх отримання відповідачем, виключає можливість стверджувати, що саме такі обсяги газу були спожиті у відповідному місяці. Крім того, є недоведеною можливість передачі даних за допомогою чат бота більш ніж по одному особовому рахунку. При цьому суд враховує, що роздруківки фотографії екрану смартфона за червень та жовтень місяці 2020 року взагалі відсутні. Відповідно, не можна стверджувати про коректність відомостей, які були передані у липні та листопаді місяцях, оскільки відсутні вихідні дані за попередній місяць споживання. Суд не бере до уваги відомості про показники та обсяг споживання природного газу, які вказані позивачем у фіскальних чеках про оплату, оскільки вони відрізняються від даних оператора ГРМ, а також від даних про обсяг спожитого газу у надісланих позивачу рахунках постачальником ТОВ «Житомиргаз збут» (а.с.105-114). До того ж, такі дані вказувалися в платіжних документах за спожитий газ, а не за послуги з розподілу газу, що виключає можливість відповідача отримати у такий спосіб показники лічильника. Обсяги спожитого та оплаченого природного газу співпадають лише з даними позивача та відповідача за січень-березень 2020 року (з урахуванням того, що відповідач вказав обсяг спожитого газу у березні місяці 155 м.куб., тобто з урахуванням спожитого газу у лютому місяці). Після березня місяця 2020 року жоден з показників обсягів спожитого газу, які були оплачені позивачем, не співпали ні з даними оператора ГРМ, ні з даними у рахунках постачальника. Разом з тим суд звертає увагу, що показники про обсяги спожитого газу, які були наявні в оператора ГРМ, та які останній мав доводити до постачальника не співпадають з даними у виставлених рахунках. Співпали дані лише за червень, серпень та жовтень місяці 2020 року. Дані про обсяги споживання природного газу Місяць та рікчат-ботфіскальний чекфінансовий звіт оператора ГРМрахунок постачальника січень 2020 82м.куб. 82м.куб. 82м.куб. 85,28м.куб. лютий 2020 80м.куб. 80м.куб. - - березень 2020 75м.куб. 75м.куб. 155м.куб.* 77,25м.куб. квітень 2020 73м.куб. 73м.куб. 16,20м.куб. - травень 2020 71м.куб. 71м.куб. 65,28м.куб. 8,48м.куб. червень 2020 - 50м.куб. 7,30м.куб. 7,30м.куб. липень 2020 46м.куб. 46м.куб. 7,60м.куб. - серпень 2020 48м.куб. 48м.куб. 8,13м.куб. 8,13м.куб. вересень 2020 52м.куб. 52м.куб. -22,56м.куб.** 8,95м.куб. жовтень 2020 - 100м.куб. 30,93м.куб. 30,93м.куб. листопад 2020 105м.куб. 105м.куб. 61,27м.куб. 62,50м.куб. грудень 2020 150м.куб. 150м.куб. 433,34м.куб. 446,34м.куб. січень 2021 183м.куб. - 270м.куб. * показники лічильника за березень з урахуванням за лютий місяць ** зменшення показників обсягу споживання Таким чином суд вважає доведеними твердження позивача, що відповідачем не проводилися визначення споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що передбачено пунктом 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ у разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника. Не вказувалися прогнозовані середні показники споживання природного газу в наступному місяці і в рахунках. Відповідачем не було спростовано вказаного твердження. При цьому, відповідач не виконував свій обов`язок з контрольної перевірки показників лічильника споживача. Посилання на запровадження карантину є безпідставним, оскільки відомості про небажання позивача в огляді лічильника або про недопущення представника позивача до житла не надані. Також суд вважає, що позивачем доведена необхідність у проведені звірки розрахунків з підстав різних даних щодо об`ємів споживання природного газу у оператора ГРМ та постачальника, оскільки виходячи з положень ГРМ, Правил постачання, Кодексу газотранспортної системи від 30.09.2015 № 2493, Типових договорів такі показники мають бути однаковими. Наявність різних даних щодо обcягу споживання природного газу у певному періоді, наприклад, зменшення обсягу при низькій ціні та збільшення обсягу своживання за високої ціни вартості одного м.куб природного газу, є порушенням прав та інтересів споживача. Вирішуючи питання щодо належного способу захисту прав та інтересів позивача суд виходить з позиції, яка висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 23.06.2020 року №292/2589/19. Так, Верховний Суд зазначає, що під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Таким чином, з огляду на положення розділу ІІІ Правил постачання, п. 4.11 та п.п.6 п. 5.1 розділу V Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, зважаючи на положення абзаців 4, 5 п. 5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ, беручи до уваги позицію Верховного суду щодо необхідності застосування ефективного способу захисту, який має відповідати вимогам чинного законодавства на момент вирішення спору, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Визначаючи ефективний спосіб захисту в межах заявлених позовних вимог та доведених позивачем обставин, суд бере до уваги, що чинна норма п. 6 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ передбачає, що побутовий споживач має право не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. За результатами звіряння підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. Отже, виходячи зі змісту цивільного інтересу, за захистом якого звернувся позивач, характеру не визнаного відповідачем права, суд вважає, що з огляду на визначений законодавством та договором спосіб захисту прав та інтересів споживача, у зв`язку з наявністю звернення позивача до відповідача з проханням провести звірку використання об`ємів природного газу та сплачених коштів у відповідний період, беручи до уваги відмову відповідача у проведені такої дії, суд доходить висновку, що зобов`язання відповідача провести звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу та скласти акт звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу є належним та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача. Разом з тим, зважаючи на недоведеність позивачем обставин повідомлення відповідача про обсяги спожитого природного газу у визначений спосіб у кожному місяці споживання, суд не вважає за можливе зобов`язати відповідача скласти та підписати акт із зазначенням об`ємів спожитого газу, які були оплачені позивачем. При цьому, з огляду на те, що саме погоджений сторонами та підписаний акт звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу є підставою для корегування обсягів, суд вважає передчасною вимогу про зобов`язання відповідача передати акт ТОВ «Житомиргаз збут». Крім того, позивач не позбавлений права провести звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу безпосередньо з постачальником. Також є безпідставною вимога про визнання дій АТ «Житомиргаз» незаконними, оскільки позивачем чітко не визначено, які саме дії слід визнати такими. Крім того, не доведено можливість застосування також способу захисту по відношенню до суб`єкта приватного права. Також суд враховує поведінку позивача, який отримуючи щомісяця рахунки на оплату з відомостями, які не відповідають тим, які ним надавалися, не скористався правом та не звернувся до постачальника чи оператора ГРМ про корегування таких об`ємів спожитого газу, перевірки фактичних показників лічильника. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до висновку, зробленого у постанові ВС/КАС від 21.01.2021 р. у справі №280/2635/20, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивача надано договір про надання правової допомоги від 19.05.2021 р., акт про надані послуги від 09.12.2021 р. з переліком наданих послуг, а саме: збір, вивчення матеріалів щодо предмету спору, складання позовної заяви 5600 грн. (8 годин, вартість однієї години становить 700 грн.); надання консультацій з питань поданої позовної заяви 700 грн. (1 година, вартість однієї години становить 700 грн.), акт про надані послуги від 13.12.2021 р. з переліком наданих послуг, а саме: представництво позивача в Корольовському районному суді м. Житомира (ціна послуг є договірною і становить 2000 грн.); квитанція №33 від 09.12.2021 року про оплату послуг в сумі 4300 грн.; квитанція №34 від 09.12.2021 року про оплату послуг в сумі 2000 грн.; квитанція №49 від 10.12.2021 року про оплату послуг в сумі 2000 грн. Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, пояснень позивача щодо підготовки частини матеріалів самостійно, суд вважає, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи адвокатом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розподіляючи витрати, понесені адвокатом Крижанівським В.В. на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд звертає увагу, що позов підлягає лише частковому задоволенню. За вказаних вище обставин, враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, часткової обґрунтованості позову, а також з урахуванням поданого представником відповідача заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 2200 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908,00 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial