Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01 вересня 2017 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї стала втрата взаємного порозуміння, поваги та почуття одне до одного, сторони мають різні інтереси, погляди та відношення до життя. З 06 жовтня 2020 року сторони разом не проживають, з травня 2021 року припинили спілкування загалом. Позивач не бажає зберігати шлюб з відповідачем. Між сторонами шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Майнового спору між сторонами немає, строк на примирення просить не надавати, після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з матір`ю. Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Позивачка просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 вересня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №555. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 грудня 2017 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1594. Із позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стала втрата взаємного порозуміння, поваги та почуття одне до одного, сторони мають різні інтереси, погляди та відношення до життя. З 06 жовтня 2020 року сторони разом не проживають, з травня 2021 року припинили спілкування загалом. Позивач не бажає зберігати шлюб з відповідачем. Між сторонами шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved