Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в розпорядженні майном шляхом зняття обтяження на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог послався на те що він є власником 1 / 4 частки квартири [ADDRESS] . Ця квартира є спільною частковою власністю. Крім нього, власниками квартири є його мати [PERSON] - 2/4 частки квартири та його дружина [PERSON] - 1 /4 частки квартири. Нещодавно позивач [PERSON] вирішив подарувати належну йому частку у праві власності на зазначену вище квартиру своїй дочці, проте вчинити договір дарування не зміг. Приватний нотаріус Надвірнянського районного нотаріального округу Кулініч Н.Р. йому повідомила, що на нерухоме майно накладено обтяження, а саме заборона, яке зареєстровано 30.10.2007 року за № 5934475 приватним нотаріусом Кузнєцовою Н.М. Підставою обтяження стало повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 4410 від 19.09.2003 року, надане відділом державної виконавчої служби Надвірнянського району. Факт відмови приватного нотаріуса підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 травня 2022 року № 17/02-32. В зв`язку з обтяженням на нерухоме майно у позивача виникли перешкоди щодо розпорядження належною йому часткою квартири. Позивачу [PERSON] не відомо, на підставі чого Надвірнянський відділ ДВС подав до приватного нотаріуса повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, № 4410 від 19.09.2003 і ніхто його не повідомляв про наявність виконавчого провадження чи накладення заборони на нерухоме майно. Будь-яких боргів у нього не має, виконавчих проваджень теж не має, судових справ також не було. Інформація в Єдиному реєстрі боржників щодо позивача відсутня. Заборгованість щодо сплати за комунальні послуги також відсутня. До кримінальної відповідальності позивач не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. 28 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Надвірнянського відділу ДВС із заявою про зняття заборони на нерухоме майно та 13 жовтня 2021 року отримав відповідь, згідно якої у Надвірнянському районному відділі ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області станом на 13 жовтня 2021 року не перебувають на виконанні будь-які виконавчі провадження про стягнення з нього боргів. Крім того, повідомлено, що у відділі ДВС немає даних по якому виконавчому провадженню було винесене повідомлення №4430 від 19.09.2003 року про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та направлено приватному нотаріусу. При цьому, відділ ДВС повідомив, що не в змозі задовольнити його заяву щодо зняття - арешту з майна боржника, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. Позивач вважає, що виконавча служба могла б зняти обтяження на нерухоме майно, проте через некомпетентність та формальні бюрократичні процедури працівники ДВС не хочуть зняти ці обтяження. Адже будь-яка інформація про виконавчі провадження щодо нього відсутня. Також відсутні у відділі ДВС акти про знищення виконавчих проваджень щодо нього. Отже, позивач вважає, що Надвірнянський районний відділ ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області перешкоджає йому користуватись та розпоряджатись майном на власний розсуд, а саме квартирою [ADDRESS] . Тому позивач просить усунути йому перешкоди в розпорядженні майном шляхом зняття та припинення обтяження заборони на нерухоме майно, невизначене майно, все нерухоме майно. Ухвалою Надвірного районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2022 року відкрито провадженні у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, вирішено питання про витребування доказів від приватного нотаріуса Надвірнянського районного\~нотаріального округу\~Кузнєцової Н.М. копії документу\~ про\~накладення обтяження\~ \~-\~заборони на\~нерухоме майно,\~реєстраційний номер\~обтяження №\~5934475,\~зареєстровано 30.10.2007\~року 16:011:36,\~підстава обтяження:\~повідомлення про\~накладення заборони\~відчуження об`єктів\~нерухомого майна,\~№ 4410,\~19.09.2003,\~Відділ державної\~ виконавчої\~служби Надвірнянського\~району,\~об`єкт обтяження\~ невизначене\~майно,\~все нерухоме\~майно,\~власник:\~ [PERSON] ,\~архівний запис\~№ 240177-1272\~від 19.09.2003\~року (а.с. 21-22). Представником відповідача Надвірнянського ВДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) були надані пояснення від 08.07.2022 року, які по суті є відзивом на позов, відповідно до яких Надвірнянський ВДВС повідомляє, що по арешту нерухомого майна, який був накладений відділом ДВС 19.09.2003 року згідно повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 4410, яке направлялось до виконання Приватному нотаріусу на даний час у відділі ДВС немає даних, по якому виконавчому провадженню було винесено вищезазначене повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, оскільки відповідно до положення п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Станом на 08.07.2022 року у відділі ДВС не перебувають на виконанні виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] , [INFO] . Третьою особою - приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округа Кузнєцовою Н.М. на виконання ухвали суду від 22.06.2022 року були надані пояснення від 14.07.2022 року, з яких вбачається, що згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, яка втратила чинність 14.03.2004 року, глави 6 «Накладання заборони відчуження нерухомого майна» п.136, накладання заборони реєструється державними та приватними нотаріусами в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому самому реєстрі реєструються повідомлення судових та слідчих органів, а також органів державної виконавчої служби про накладення арешту на нерухоме майно. Про накладені заборони та арешти робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Накладені заборони та арешти підлягають обов`язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до п.137 п.п.2 про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами накладеного ними арешту на нерухоме майно державний нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Повідомлення судових або слідчих органів про зняття арешту залишається у справах державної нотаріальної контори. Тобто, на час накладення арешту 19.09.2003 року у справах нотаріуса не залишалися документи, на підставі яких накладався арешт, повідомлення відповідних органів вносилися у журнал вхідної кореспонденції та зберігалися 3 роки, згідно номенклатури справ, яка була погоджена Івано-Франківським обласним державним нотаріальним архівом. Відповідно до вимог законодавства нею велася алфавітна книга до реєстру заборон відчуження нерухомого майна та реєстр для реєстрації заборон відчуження нерухомого майна. Згідно даних, які містяться у реєстрі для реєстрації заборон під № 49 був зроблений запис про накладення арешту на «МПП Копальня» - [PERSON] , на все нерухоме майно, на підставі документа № 4410 від 19.09.2003 року, відповідний запис є в алфавітній книзі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві від 08.07.2022 року просить розглядати справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцова Н.М. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що підтримує надані нею пояснення від 14.07.2022 року. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши докази у їх сукупності, визнавши їх достатніми для вирішення справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право у порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України) Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 76\~ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Згідно до ст. ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №28612998 від 22.11.2021 року позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1 /4 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 2435859526240 та земельна ділянка з кадастровим номером 2610100000:06:002:0413, площею 0,0104 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 456346726101, дата державної реєстрації земельної ділянки 22.07.2014 (а.с.8). У Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про заборону відчуження нерухомого майна [PERSON] , тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5934475, зареєстровано: 30.10.2007 16:01:36 за № 5934475 реєстратором: Приватним нотаріусом Кузнєцовою Н.М. 78400, Івано-Франківська область, Надвірнянський р-н, м. Надвірна, вул.м-н Шевченка, 1; підстава обтяження: повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, № 4410, 19.09.2003, відділ ДВС Надвірнянського району, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний запис № 2401777-1272 від 19.09.2003 року; заявник Приватний нотаріус Трух Н.М. (а.с.9). 28 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Надвірнянського відділу ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області з заявою про зняття заборони на нерухоме майно. Відповідно до листа Надвірнянського ВДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області № 12.7-27/30531 від 13.10.2021 року вбачається, що у відділі ДВС станом на 13.10.2021 року не перебувають на виконанні будь-які виконавчі провадження про стягнення заборгованостей з [PERSON] , [INFO] . Також зазначено, що у відділі ДВС немає даних по якому виконавчому провадженню було винесено повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, який був накладений відділом ДВС 19.09.2003 року згідно повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 4410, яке направлялося до виконання Приватному нотаріусу. Відповідно до положення п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік, у зв`язку з чим Надвірнянський відділ ДВС не має можливості задовольнити заяву [PERSON] про зняття арешту з майна боржника (а.с.18). Аналогічна інформація міститься і в поясненнях представника відповідача від 08.07.2022 року № 21.15-27/19027 (а.с.28-29). Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників від 05.06.2022 року інформація в Єдиному реєстрі боржників щодо позивача [PERSON] відсутня (а.с.10). Оглядом відкритих даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень було встановлено, що станом на 25.07.2022 року відсутня інформація щодо відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання будь-яких рішень про стягнення заборгованості з [PERSON] , [INFO] (а.с.39). Згідно з інформацією Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.11.2021 року вбачається, що згідно алфавітних покажчиків з 2000 по 2003 рік судом не розглядалися справи відносно [PERSON] , [INFO] , жителя м. Надвірна Івано-Франківської області (а.с. 11). Заборгованість щодо\~оплати за\~комунальні послуги\~у позивача\~ [PERSON] \~відсутня,\~що підтверджується\~довідкою Надвірнянського\~відділення АТ\~«Івано-Франківськгаз»\~№ 618-а\~від 02.11.2021\~року;\~ довідкою\~ТОВ «Івано-Франківськгаз\~збут» №\~618\~від 02.11.2021\~року;\~ довідкою\~ТОВ «Прикарпатенерготрейд»\~№72780\~від 02.11.2021\~року;\~ довідкою\~комунального підприємства\~«Надвірнаводоканал» від 17.11.2021 року; довідкою комунального підприємства «Надвірнянський житловик» № 30 від 22.10.2021 року (а.с.12-16). Також позивач [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості він не має, в розшуку не перебуває, що підтверджується довідкою ТСЦ №2641 РСЦ ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 15.11.2021 року (а.с.17). 30 листопада 2022 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Кулініч Н.Р. з метою посвідчення договору дарування належної йому частки у праві власності на зазначену вище квартиру своїй дочці, проте приватний нотаріус Надвірнянського районного нотаріального округу Кулініч Н.Р. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 травня 2022 року № 17/02-32 йому відмовила у зв`язку з наявністю обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна: тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5934475, зареєстровано: 30.10.2007 16:01:36 за № 5934475 реєстратором: приватним нотаріусом Кузнєцовою Н.М.; підстава обтяження: повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, 4410, 19.09.2003, відділом ДВС Надвірнянського району, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Крім того, порекомендувала звернутися до суду з позовом для захисту своїх порушених прав чи законних інтересів (а.с.6). З письмових пояснень третьої особи - приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округа Кузнєцової Н.М. вбачається, що на час накладення арешту 19.09.2003 року у справах нотаріуса не залишалися документи, на підставі яких накладався арешт, повідомлення відповідних органів вносилися у журнал вхідної кореспонденції та зберігалися 3 роки, згідно номенклатури справ, яка була погоджена Івано-Франківським обласним державним нотаріальним архівом. Відповідно до вимог законодавства нею велася алфавітна книга до реєстру заборон відчуження нерухомого майна та реєстр для реєстрації заборон відчуження нерухомого майна. Згідно даних, які містяться у реєстрі для реєстрації заборон під № 49 був зроблений запис про накладення арешту на «МПП Копальня» - [PERSON] , на все нерухоме майно, на підставі документа № 4410 від 19.09.2003 року, відповідний запис є в алфавітній книзі ( а.с.35-36). За таких обставин, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як власник, оскільки заборона відчуження майна перешкоджає йому розпоряджатися цим майном, що у сукупності із володінням і користуванням відноситься до правомочностей, які належить тільки власнику та складають зміст права власності. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Відповідно до вимог\~ст. 15 ч. 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 та 2ст. 57\~Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до положень ч.1,2ст.56\~Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивача, що накладення заборони на належне йому майно порушує його права як власника, оскільки заборона відчуження майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення зі сторони боржника, однак судом встановлено, що інформація в Єдиному реєстрі боржників щодо позивача [PERSON] відсутня, також відсутня інформація щодо відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання будь-яких рішень про стягнення заборгованості з позивача ( а відповідачем не доведено протилежного). Таким чином, з огляду на те, що судом з`ясовано, що позивач є власником 1 /4 частини вищевказаного нерухомого майна, він має всі підстави для усунення перешкод в реалізації свого права вільного володіння, користування та розпорядження належним йому майном, шляхом зняття заборони відчуження з нерухомого майна. Відповідно до пункту 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивачів, що ґрунтуються на їх праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Таким чином,\~зважаючи на\~встановлені судом\~обставини та\~враховуючи наявність\~накладеної заборони\~на майно\~позивача,\~її неможливість\~скасування в\~позасудовому порядку\~та оскільки\~позивач в\~інший спосіб,\~крім звернення\~до суду\~з позовом\~ про\~усунення перешкод\~в розпорядженні\~майном шляхом\~зняття обтяження\~на нерухоме\~майнозахистити свої порушені права не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такої заборони. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved