Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 09 листопада 2019 року Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №67; після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » залишити без змін. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 09 листопада 2019 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. В обґрунтування позову зазначає, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час спільного проживання у них не були створені нормальні сімейні стосунки, стало видно, що в них різні характери та погляди на життя. Звернула увагу, що відповідач проявляв до неї подружню невірність та зневагу. На цей час пропала взаємоповага один до одного та їхні відносини переросли в повну байдужість, відсутня психологічна сумісність, повністю втрачено почуття кохання. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися на прикінці квітня 2021 року і вони стали проживати окремо, за цих обставин збереження сім`ї та сумісне життя стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, яке є спільною власністю на цей час немає, досягнуто домовленості про утримання сина. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 13 червня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь в судовому засіданні позивач [PERSON] не скористалася, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату,час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. З огляду на те, що остання відома адреса місця проживання відповідача [PERSON] [ADDRESS] , що знаходиться в тимчасовій окупації, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виклик відповідача в судове засідання здійснено в порядку ч.11 ст.128, ч.1 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4\~ст.274 ЦПК України. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України\~Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року\~та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №341 від 22 травня 2022 року, затвердженого\~Законом України №2263-IX від 22 травня 2022\~року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10,\~26\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~у період воєнного стану повноваження\~судів не можуть бути припинені. З огляду на відсутність активних бойових дій безпосередньо на території Криворізького району Дніпропетровської області, Софіївський районний Дніпропетровської області продовжує здійснювати правосуддя з урахуванням реальної поточної обстановки у районі. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 09 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище\~ [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №67, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 2019 року (а.с.11). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 січня 2020 року Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.10). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з різними інтересами та поглядами на сімейне життя. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, жодних стосунків не підтримують. Відповідно до ст.24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб\~це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу і зумовлює його добровільний характер. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ст.110 СК України). Як передбачено ч.2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення\~ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав, клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 2019 року, слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке з урахуванням поданої позивачем заяви суд вважає за можливе залишити без змін. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при пред`явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, однак вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена, тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved