Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позовна заява\~мотивована тим,\~що 16.12.2020 року близько 16 год. 00 хв. [PERSON] керуючи технічно-справним автомобілем «Skoda Octavia Tour», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись автодорогою сполученням Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» у напрямку м. Вінниця у с. Писарівка Вінницького району Вінницької області зі швидкістю, яка перевищує максимально дозволену швидкість руху у населених пунктах, не врахував дорожню обстановку та маючи об`єктивну можливість виявити на своїй смузі руху перешкоду для руху у вигляді нерухомого автомобіля «Аudі Q 5», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві власності під керуванням [PERSON] , який із увімкненим лівим покажчиком повороту, надавав дорогу зустрічним транспортним засобам для подальшого здійснення маневру повороту ліворуч, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, допустив зіткнення керованого ним автомобіля із автомобілем «Аudі Q 5», який внаслідок розкидання транспортних засобів здійснив виїзд на зустрічну ліву смугу руху, де відбулося вторинне зіткнення автомобіля «Аudі Q 5» та контейнеровоза «МАN TGA 26.400», державний номерний знак [NUMBER] з причепом «КОGEL», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Аudі Q 5» [PERSON] від отриманих травм загинув на місці події. В зв`язку з цим, слідчим СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області відкрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2020 за №12020020000000432. 21.05.2021 року Вінницьким районним судом Вінницької області було ухвалено вирок у справі №128/545/21, згідно якого [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України відповідача звільнено від відбуття основного покарання та визначено іспитовий строк тривалістю в 2 роки. За висновком суду в згаданій дорожній обстановці в діях [PERSON] вбачається невідповідність дій вимогам п.п. 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху. Дії останнього, які не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. Позивач зазначає, що згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи від 31.12.2020 року зазначеним вище кримінальним правопорушенням [PERSON] завдано матеріальний збиток на суму 610430,00 грн. Страховою компанією за шкоду заподіяну майну позивачу сплачено 127400,00 грн. Таким чином, відшкодуванню підлягає матеральний збиток майну позивача у сумі 483030,00 грн. Також діями відповідача [PERSON] було завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями. Втрата власного автомобіля спричинила негативні зміни в його житті, виникало переживання, насторога, емоційна напруга. Позивач вимушено обмежив своїх дітей та онука у батьківському піклуванні, тимчасово порушено звичайний ритм його життя, значно погіршився його психологічний та фізичний стан, що додає моральних страждань. В зв`язку з відсутністю автомобіля, [PERSON] відчуває себе тимчасово відірваним від активного соціального життя, перебуває в стані нервозності, дратівливості, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. З часу ДПТ останній позбавлений вільно розпоряджатися та користуватись власністю. Моральну шкоду позивачем оцінено в розмірі 100000,00 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав відповідачу вимогу про виплату вказаної суми, яка залишена без задоволення. З огляду на викладене [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив: -стягнути з [PERSON] на його користь на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 583030,00 грн., яка складається з майнової шкоди у розмірі 483030,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн.; -судові витрати стягнути з [PERSON] . Ухвалою суду від 11.10.2021 року було задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі було зупинено до отримання висновку експертизи. Згодом, ухвалою суду від 17.12.2021 року за клопотанням представника відповідача було відновлено провадження у справі, в зв`язку з відсутністю коштів на оплату експертних послуг. В судовому\~засіданні представник\~позивача позовні\~вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково пояснила, що позивач є інвалідом ІІІ групи та проживає в сільській місцевості. У зв`язку із втратою автомобіля, йому було завдано певних незручностей, оскільки він позбавлений можливості пересуватись власним автомобілем. Щоб провідати онука йому слід користуватись громадським транспортом. Також [PERSON] важко пересуватись, придбавати продукти, потрапити до лікарні. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, де злочином є порушення правил безпеки дорожнього руху що спричинило смерть потерпілого. Таким чином, [PERSON] шкоди в рамках вказаного кримінального правопорушення не було завдано та вироком суду цього не встановлено, оскільки порушення правил дорожнього руху шкоди здоров`ю та життю позивачу не завдано. Позивач в якості потерпілого у кримінальному провадженні участі не приймав. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Заявлена позивачем до стягнення сума матеріального збитку є можливою вартістю відновлювального ремонту і слугує лише для визначеня вартості матеріального збитку, носить лише рекомендаційний характер для застосування її у формулі визначення вартості матеріального збитку і не є реальним збитком. Долученим до позовної заяви висновком експертизи не встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля, не встановлено ринкову вартість автомобіля до ДТП та після. Крім того, в акті огляду відповідач не розписувався. Враховуючи вартість матеріального збитку, на який посилається позивач, можна зробити висновок, що автомобіль є фізично знищеним та вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зношеності перевищує його ринкову вартість. Крім того, відповідач не приймав участь в експертному дослідженні. З приводу розміру моральної шкоди, то позивачем не доведено жодними доказами в чому полягають його моральні страждання, з яких міркувань він виходив визначаючи суму моральної шкоди в 100000,00 грн., які докази його моральних страждань. На думку представника відповідача, посилання позивача на те, що моральну шкоду йому завдано кримінальним правопорушенням є безпідставне, оскільки воно не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Щодо відшкодування правничої допомоги, то представник зазначила, що до позову не додано оригінал прибуткового касового ордеру встановленого зразка про оплату витрат на правничу допомогу. Разом з тим, в зв`язку зі зверненням [PERSON] до суду з цим позовом, [PERSON] поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. Детальний опис про надані послуги в галузі права представником клієнту буде надано до судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та вирішити питання розподілу судових витрат. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зі свідоцтва\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~серії [NUMBER] \~судом встановлено,\~що автомобіль\~марки «Audi»,\~моделі «Q\~5»,\~універсал-В,\~легковий, 2012\~року випуску,\~реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстровано за [PERSON] м (а.с. 17). Судом встановлено, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 21.05.2021 року у справі №128/545/21, який набрав законної сили, [PERSON] було визнано\~винним у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~передбаченого ч.2\~ст.\~286\~КК України\~та призначено\~покарання у\~виді 4-х\~років позбавлення\~волі з\~позбавленням права\~керування транспортними засобами\~на строк\~2\~роки.\~На підставі\~ст.\~75\~ КК\~України його\~звільнено від\~відбування основного\~покарання,\~визначивши іспитовий\~строк тривалістю\~в 2\~роки (а.с. 44-46). Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] близько 16\~год.\~00\~хв.\~16.12.2020\~року,\~керуючи технічно-справним\~автомобілем «Skoda\~Octavia\~Tour»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~рухаючись автодорогою\~сполученням Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка»\~у напрямку\~м.\~Вінниця у\~с.\~Писарівка Вінницького\~району Вінницької\~області зі\~швидкістю,\~яка перевищує\~максимально дозволену\~швидкість руху\~у населених\~пунктах,\~не врахував\~дорожню обстановку\~та,\~маючи об`єктивну\~можливість виявити\~на своїй\~смузі руху\~перешкоду для\~руху у\~вигляді нерухомого\~автомобіля «Audi\~Q\~5»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] під керуванням\~ [PERSON] ,\~який із\~увімкненим лівим\~покажчиком повороту,\~надавав дорогу\~зустрічним транспортним\~засобам для\~подальшого здійснення\~маневру повороту\~ліворуч,\~не вжив\~заходів для\~зменшення швидкості\~аж до\~зупинки транспортного\~засобу або\~безпечного для\~інших учасників\~руху об`їзду\~перешкоди,\~не дотримався\~безпечної дистанції\~та безпечного\~інтервалу,\~допустив зіткнення\~керованого ним\~автомобіля із\~автомобілем «Audi\~Q\~5»,\~який внаслідок\~розкидання транспортних\~засобів здійснив\~виїзд на\~зустрічну ліву\~смугу руху,\~де відбулося\~вторинне зіткнення\~автомобіля «Audi\~Q\~5»\~та контейнеровоза\~«MAN\~TGA\~26.400»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~з причепом\~«KOGEL»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~під керуванням\~ [PERSON] .\~Внаслідок даної\~дорожньо-транспортної\~пригоди пасажир\~автомобіля «Audi\~Q\~5»\~ [PERSON] від\~отриманих травм\~загинув на\~місці події.\~Відповідно до\~висновку автотехнічної\~та транспортно-трасологічної\~експертизи №\~СЕ-19/102-21/421-ІТ\~від 16.01.2021\~зіткнення автомобіля\~«Skoda\~Octavia\~Tour»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~та автомобіля\~«Audi\~Q\~5»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~сталося на\~проїзній частині\~автодороги сполученням\~«Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка»\~на лівій\~смузі руху\~в напрямку\~м.\~Вінниця в\~районі початку\~концентрованого осипу\~уламків.\~Зіткнення автомобіля\~«Audi\~Q\~5»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~та автопоїзда\~в складі\~автомобіля «MAN\~TGA\~26.400»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~та напівпричепа\~«KOGEL», державний номерний\~знак [NUMBER] \~сталося на\~проїзній частині\~автодороги сполученням\~«Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка»\~на лівій\~смузі руху\~в напрямку\~м.\~Немирів в\~районі злому\~слідів гальмування.\~У ситуації,\~яка склалася,\~водій автомобіля\~«Skoda\~Octavia\~Tour»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~ [PERSON] мав технічну\~можливість попередити\~зіткнення з\~автомобілем «Audi\~Q\~5»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] шляхом термінового гальмування з зупинкою автомобіля «Skoda Octavia Tour» до місця зупинки автомобіля «Audi Q 5», в момент зупинки останнього, при русі в попутному напрямку в межах однієї смуги руху, тобто шляхом виконання вимог п.п. 12.3, 13.1\~Правил дорожнього руху.\~В заданій\~дорожній обстановці\~в діях\~водія автомобіля\~«Skoda\~Octavia\~Tour»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність дій вимогам п.п. 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху. Дії водія «Skoda Octavia Tour» [PERSON] , які не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху з технічної\~точки зору\~знаходяться у\~причинному зв`язку\~з виникненням\~події даної\~дорожньо-транспортної\~пригоди.\~Таким чином, [PERSON] за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно яких: 1) п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». 2) п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.». 3) п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу». Порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - настанням смерті потерпілого [PERSON] . Також зі\~змісту даного\~вироку вбачається,\~що [PERSON] \~свою вину\~у вчиненні\~кримінального правопорушення,\~ передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, розкаявся у скоєному. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду Внаслідок зазначеного\~ДТП автомобіль\~позивача отримав\~механічні пошкодження,\~що підтверджується\~протоколом огляду транспортного засобу від 30.12.2020 року (а.с. 154-161). Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-20/18000-АВ від 31.12.2020 року проведеного на виконання постанови слідчого відділу слідчого управління ГУ НП у Вінницькій області у кримінальному провадженні за №12020020000000432, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Audi Q 5», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , на момент проведення огляду КТЗ, а саме на 30.12.2020 року становив 610430,00 грн. (а.с. 120-161). На момент\~події ДТП,\~цивільно-правова\~відповідальності перед\~третіми особами,\~при використанні\~транспортного засобу «Skoda\~Octavia\~Tour»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~була застрахована\~відповідачем у ПрАТ «УСК»\~«КНЯЖА ВІЄННА\~ІНШУРАНС ГРУП»,\~поліс № АР/0116966 від 07.06.2020 року (а.с. 24). Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн. Розмір франшизи становить 2600,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до ПрАТ «УСК» «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із заявою про виплату страхового відшкодування та йому 15.02.2021 року було виплачено страховою компанією 127400,00 грн., що підтверджується листом №1521 від 15.02.2021 року та випискою з картки (а.с. 25, 47). З метою досудового врегулювання спору представником позивача було надіслано відповідачу лист з проханням відшкодувати [PERSON] матеріальний збиток у сумі 483030,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. (а.с. 26), який було залишено без виконання. Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 05.12.2018 року, позивач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання (а.с. 16). В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст.\~128\~КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи визначений ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України принцип, в силу того, що позивач не пред`являв цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] і саме він має нести відповідальність за завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду. З урахуванням зазначеного, суд погоджується у повній мірі з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння йому відповідачем шкоди, внаслідок злочинних дій, а також обставин, при яких така шкода була заподіяна. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27.03.1992\~№6\~«Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, [PERSON] не обов`язково повинен був отримати статус потерпілого в рамках кримінального провадження з метою отримання відшкодування за завдану матеріальну шкоди. Він має можливість на реалізацію свого право і шляхом подачі позову. Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що оскільки позивач в якості потерпілого у кримінальному провадженні участі не приймав, то відповідно і шкода завдана кримінальним правопорушенням йому завдана не була. Слід відзначити, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 21.05.2021 року у справі №128/545/21 було встановлено неправомірність дій відповідача під час дорожньо-транспортної пригоди та знаходження їх у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Також проаналізувавши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до переконання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями [PERSON] та шкодою завданою [PERSON] під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Частиною 3 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Обов`язок\~відшкодувати позивачу\~матеріальну шкоду\~покладається на\~відповідача,\~оскільки останній\~керував автомобілем «Skoda\~Octavia\~Tour», державний номерний\~знак [NUMBER] , вироком Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від\~21.05.2021\~року (справа №128/545/21) доведено його вину в порушенні вимог п.п. 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] , відповідно ст. 1187 ЦК України, має нести відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду внаслідок ДТП, оскільки розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно із\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~22\~ЦК України\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положенням ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Обгрунтовуючи розмір\~завданої матеріальної\~шкоди,\~позивач посилається\~на висновок\~експерта Вінницького НДЕКЦ №СЕ-19/102-20/18000-АВ від 31.12.2020 року, згідно якого розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Audi Q 5», державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 610430,00 грн. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідаа про те, що [PERSON] не приймав участі в експертному дослідженні з наступних підстав. Згідно з\~п.п.\~5.2.,\~5.7.\~Методики товарознавчої\~експертизи та\~оцінки колісних\~транспортних засобів,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України,\~Фонду державного\~майна України\~24.11.2003\~року №142/5/2092,\~у разі\~потреби виклик\~заінтересованих осіб\~для технічного\~огляду із\~зазначенням дати,\~місця та\~часу проведення\~огляду КТЗ\~(після\~їх узгодження\~з виконавцем\~дослідження)\~здійснюється замовником\~дослідження шляхом\~вручення відповідного\~виклику під\~розписку особі,\~що викликається,\~або телеграмою\~з повідомленням\~про її\~вручення адресату. У\~разі відсутності\~в установлений\~час на\~місці огляду\~осіб,\~що викликалися,\~огляд проводиться\~без їх\~участі,\~про що\~зазначається у\~звіті (акті),\~висновку. Після закінчення дослідження КТЗ оцінювач (експерт) у разі потреби ознайомлює заінтересованих осіб, залучених до технічного огляду КТЗ, з його результатами. Отже, законодавством не передбачено обов`язку оцінювача та/або замовника оцінювача здійснювати виклик заінтересованих осіб для проведення оцінки завданого матеріального збитку. Таким чином, складання протоколу огляду транспортного засобу без присутності відповідача не є підставою вважати, що протокол огляду транспортного засобу складений з порушенням вимог Методики, адже протокол складається експертом, який має відповідну кваліфікацію. Відповідно до\~правового висновку\~Верховного Суду\~у постанові\~№ 643/10751/16-ц\~від 23.11.2020\~року, при проведенні оцінювачем чи експертом огляду пошкодженого транспортного засобу присутність заінтересованих осіб не є обов`язковою. Якщо ж заінтересованих осіб не було при проведені огляду, то оцінка не може бути поставлена під сумнів з цих підстав. Слід відзначити, що проведення судової експертизи здійснювалось на підставі постанови слідчого відділу слідчого управління ГУ НП у Вінницькій області та експерта попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що вбачається з висновку експерта (а.с. 120). Ухвалою суду від 11.10.2021 року було задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проте в зв`язку з не оплатою експертних послуг провадження у справі було відновлено. Жодних інших доказів щодо спростування вартості пошкодженого автомобіля позивача суду не надано та судом не встановлено. При цьому, згідно з постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №461/3675/17, висновок експерта у кримінальному провадженні є допустимим доказом у цивільній справі, якщо містить інформацію щодо предмета доказування. З огляду на викладене, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що висновком експерта не встановлена вартість відновлювального ремонту автомобіля, не встановлено ринкову вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди та після. Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі\~питання застосування\~судами законодавства\~при вирішенні\~спорів про\~відшкодування шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки»\~№ 4\~від 01.03.2013\~року роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Враховуючи положення\~ст.\~1192\~ЦК України,\~особа,\~яка завдала\~шкоди майну\~іншій особі,\~відшкодовує завдані\~збитки у\~повному обсязі.\~Розмір збитків,\~що підлягають\~відшкодуванню потерпілому,\~визначається зокрема\~вартістю робіт,\~необхідних для\~відновлення пошкодженої\~речі.\~Оскільки позивачу\~було частково відшкодовано\~матеріальний збиток\~страховою компанією,\~то відповідачу\~слід відшкодувати різницю\~між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (610430,00 127400,00 грн. = 483030,00 грн.). Таким чином, вимога позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, підлягає задоволенню за її доведеністю. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити таке. Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування.\~Особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною\~шкодою слід\~розуміти втрати\~немайнового характеру\~внаслідок моральних\~чи фізичних\~страждань,\~або інших\~негативних явищ,\~заподіяних фізичній\~чи\~юридичній особі\~незаконними діями\~або бездіяльністю\~інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 даної Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Вказані підстави відшкодування моральної шкоди частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Так, вина та неправомірність дій заподіювача шкоди підтверджена, спричинення моральної шкоди частково встановлено та наявність причинного зв`язку між ними. Враховуючи обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 100000,00 грн., є завищеним. Так, розмір відшкодування має бути співмірним з нанесеною моральною шкодою. Крім того, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. В позовній заяві позивач зазначає, що моральна шкода полягає у втраті власного автомобіля, що спричинило негативні зміни в його житті, викликало: переживання, емоційну напругу, нестійкий настрій, порушеня сну та ритму життя, значне погіршення його психологічного та фізичного стану. Позивач є інвалідом ІІІ групи, тому потребує постійного медичного контролю, проте проживає у сільській місцевості, де обмежений доступ до закладів торгівлі. Також він позбавлений можливості провідувати онука. Однак, слід зазначити, що позивачем не надано доказів на підтвердження вказаних вище фактів, зокрема ним не надано підтвердження про: погіршення його психологічного та фізичного стану, порушення сну, потребу постійного медичного контролю як інваліда ІІІ групи, звернення до закладів охорони здоров`я з приводу погіршення свого стану після дорожньо-транспортної пригоди, наявність у нього дітей та онука, які проживають віддалено від нього. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Слід зазначити, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди (100000,00 грн.) не відповідає обсягу його страждань внаслідок протиправних дій водія [PERSON] . З огляду\~на вказане\~вище,\~суд вважає,\~що [PERSON] було завдано моральну шкоду на суму 10000,00 грн., яка полягає у душевних переживаннях та стражданнях; порушенні нормального життєвого ритму позивача, а також витрачанні часу для звернення в суд за захистом своїх прав. Даний розмір моральної шкоди буде відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем моральну шкоду позивачу. В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Разом з тим, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», зазначено, що в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Отже, вина [PERSON] в скоєнні ДТП підтверджена вироком суду, який набрав законної сили, тому вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є законною, проте підлягає частковому задоволенню, відповідно до її співмірності зі спричиненою шкодою. Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1000,00 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди (а.с. 49), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В іншій частині судовий збір слід залишити за позивачем. Оскільки позивач\~був звільнений\~від сплати\~судового збору за вимогу\~про відшкодування\~матеріальної шкоди,\~згідно зі\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~слід стягнути\~з відповідача\~в дохід\~держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 4830,30 грн. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 7898,28 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу позивачем\~надано:\~договір про\~надання правничої\~допомоги №26-БВ\~від 07.06.2021\~року (а.с.\~27-28),\~ордер (а.с.\~31),\~свідоцтво про\~право на\~заняття адвокатською\~діяльністю (а.с.\~32),\~попередній розрахунок\~судових витрат\~від 07.07.2021\~року (а.с.\~30),\~акт виконаних\~робіт від\~18.06.2021\~року,\~який містить перелік виконаних\~робіт, кількість витрачених адвокатом годин (а.с. 31), та квитанцію №26-БВ від 07.06.2021 року на суму 7898,28 грн. (а.с. 29). Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що [PERSON] не додано до позову оригіналу прибуткового касового ореду встановленого зразка про сплату витрат на правничу допомогу, з наступних підстав. Долучена позивачем до позову квитанція про оплату гонорару підписана адвокатом та на ній проставлено печатку АО «ІДА-ТЕН» (а.с. 29). Відповідно до положень статті 14\~ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Отже, законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19. Також слід зазначити, що статтею 137 ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Судом встановлено,\~що витрати\~понесені позивачем\~у зв`зку\~з розглядом\~цієї справи,\~витрати є\~фактичними,\~відповідають обсягу\~наданих послуг\~та виконаних\~робіт,\~неминучими (у\~зв`язку\~із виконанням\~умов договору\~про надання\~правничої допомоги),\~справа має\~для позивача\~важливе значення. Разом з тим, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог (84,56%), суд дійшов висновку про часткове задоволення розміру витрат. Відтак підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 6678,55 грн. витрати на правничу допомогу. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial