Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

І. Суть спору 16.06.2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12.09.2017 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Іваничівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області за актовим записом № 37. Зазначає, що за час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та втрати поваги один до одного. На даний час подружніх стосунків вони не підтримують та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально і за даних обставин примирення між ним і відповідачкою, а також збереження їхнього шлюбу неможливе. На примирення позивач не згідний. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання позивач не з`явився. Від нього до суду надійшла заява про здійснення розгляду справи без його участі, підтримання позовних вимог у повному обсязі та прохання такий задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася; через канцелярію суду подала заяву, згідно якої просить суд справу розглядати без її участі; на розірвання шлюбу згідна. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 22.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.07.2022 року. 19.07.2022 року у судове засідання учасники справи не з`явилися. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.09.2017 року Іваничівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області за актовим записом № 37, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії [NUMBER] від 14.06.2022 року (а.с.4). За час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 05.06.2018 року (а.с.5). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, спільне життя з відповідачкою у них не склалося через несумісність характерів та втрати поваги один до одного. На даний час подружніх стосунків вони не підтримують та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Спору про визначення місця проживання дитини на даний час немає. Відповідачка позов визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ст. 51 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України"). VI. Висновки суду Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливо, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і згідно з ст. 112\~Сімейного кодексу України є\~всі підстави для його розірвання. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. VII. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає що судові витрати слід залишити за позивачем. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, згідно квитанції позивачем [PERSON] було сплачено 992,40 грн. судового збору. У зв`язку із повним задоволенням позову [PERSON] , враховуючи визнання позову відповідачкою [PERSON] , суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Також, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved