Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

01 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надавав житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] , користувачами якої є відповідачі. За відповідачами рахується заборгованість за вищенаведені послуги З наведених мотивів та підстав, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість в розмірі 21\~608,79 грн., інфляційні втрати у розмірі 610,10 грн., а також три відсотка річних у розмірі 243,99 грн. Відповідач [PERSON] у письмовому відзиві позов заперечила. Також зробила заяву про застосування позовної давності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] письмових відзиві на позов не надали. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не прибули. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач надавав житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] . За даними Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради, у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Інших осіб в квартирі не зареєстровано (а.с.9). Факт реєстрації відповідачів у вказаній квартирі починаючи з 18 липня 2016 року підтверджується також і відповіддю на здійснений судом запит про зареєстроване місце проживання відповідачів. Як слідує з наданих позивачем розрахунків, за період з лютого 2021 року по листопад 2021 року відповідачам нарахована заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 6\~234,12 грн. (обрахована з площі помешкання), а за послугу за постачання гарячої води 15\~172,10 грн. (обрахована з кількості проживаючих осіб, за нормою). Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи,\~які проживають\~та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідачі не оплачують надані їм житлово-комунальні послуги, наведену позивачем суму заборгованості слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача, а також заявлені на підставі ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати. При цьому суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному житлі, адже це не спростовує факту їх реєстрації у ньому та наявний, згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги, нарівні з іншими зареєстрованими особами. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі виконали свій обов`язок, передбачений п.28, п.п.7 п.43, п.п.11 п.45 Правил надання послуги з постачання гарячої води, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182, та проінформували позивача про фактичну кількість проживаючих у житлі осіб, або про тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження. Аналогічні за змістом положення передбачені і у п.24, п.п.11 п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, при цьому для цієї послуги взагалі не передбачено звільнення від сплати, або зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб (п.37 Правил). Суд також відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що будинок у якому знаходиться житлове приміщення, перебуває на балансі Волинського національного університету ім. Лесі Українки, як гуртожиток, і саме він, на думку відповідача, має сплачувати комунальні послуги, оскільки вказане суперечить приписам ч.1 ст.68 ЖК України, за якими саме наймач зобов`язаний вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Посилання відповідача [PERSON] на оплату комунальних послуг з боку Луцької міської ради та за рахунок субсидії, не підтвердженні жодними та допустимими доказами, а тому судом також не приймають до уваги. До того ж, з наданої самим відповідачем [PERSON] довідки Департаменту соціальної політики Луцької міської ради слідує, що житлова субсидія їй виплачувалися лише у березні-квітні 2019 року, в той час як розглядувана заборгованість виникла у лютому-листопаді 2021 року. Доводи відповідача [PERSON] про неналежне виконання позивачем ДКП «Луцьктепло» житлово-комунальних послуг (неповірка лічильників холодної та гарячої води, ненадання особового рахунку), суд також відхиляє, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, зокрема актами-претензіями у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт (п.9 ч.1 ст.7, ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Крім того, стверджуючи про обов`язок позивача повірити лічильники саме холодної води, відповідач [PERSON] не пояснює, яке відношення до надання такої житлово-комунальної послуги має позивач. Посилання відповідача [PERSON] на те, що позов підписаний не уповноваженою особою, бо до нього не додано доказів про наявність повноважень у директора І. Скорупського, суд також відхиляє, оскільки позов підписаний керівником юридичної особи, а чинний ЦПК України не вимагає надання позивачем додаткових доказів на підтвердження повноважень свого керівника. До того ж, такі відомості містяться у відкритому Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і сумніву у суду не викликають. Аналогічно, міркування позивача стосовно наявності у позові недоліків в його оформленні (відсутність нумерації аркушів, не завірення копій тощо) судом відхиляються, оскільки наявна позовна заява дозволяє суду встановити зміст позовних вимог, предмет позову, а також його підстави. Суд відхиляє доводи сторони відповідача [PERSON] про те, що з нею не укладений письмовий договір з надання житлово-комунальних послуг, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року №638/11034/15-ц. Крім того, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] , що позивач неправомірно нараховує плату за послуги з постачання гарячої води виходячи з кількості проживаючих осіб у приміщенні (за нормою), а не за показниками лічильника, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що такий лічильник наявний, він у встановленому порядку повірений, а відповідачі подавали його покази позивачу. Посилання відповідача [PERSON] на довідку ВНУ ім. Лесі Українки про відсутність заборгованості з утримання будинку та комунальні послуги суд також відхиляє, оскільки цей ВНЗ не є надавачем житлово-комунальної послуги з теплопостачання та постачання гарячої води, а тому подібних довідок видавати не може. Суд також відхиляє зроблену стороною відповідача [PERSON] заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості за період лютий-листопад 2021 року, до суду позивач звернувся у листопаді 2021 року, тобто, в межах строків, передбачених ст.257 ЦК України. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позову з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судовий збір по 756,67 грн. з кожного (2\~270 / 3). Ще 756,67 грн. судового збору позивачу слід компенсувати рахунок держави згідно п.п.1-1 пункту 16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою КМУ від 03 серпня 2011 р. N 845, оскільки відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи та звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved