Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Представник позивача АТ «Кредобанк» адвокат Павленко С. В. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що 02 серпня 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-210828 (далі по тексту рішення Кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальнику грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору банк видає позичальнику кредит у розмірі 52\~500,00 гривень на строк до 01 серпня 2024 року. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує відсотки за ставкою 45% річних. Згідно з п. 6.9 Кредитного договору банк у випадках, передбачених цим договором, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 14 грудня 2021 року становить 54\~627,92 гривень, з яких: 45\~739,39 гривень заборгованість за тілом кредиту; 8\~888,53 гривень заборгованість за відсотками. 25 жовтня 2021 року АТ «Кредобанк» звернулось до відповідача із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором. Вказану досудову вимогу [PERSON] отримала 04 листопада 2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції. Однак, вжиті позивачем заходи досудового врегулювання спору виявились безрезультатними, відповідач заборгованості за Кредитним договором не сплатила. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-210828 від 02 серпня 2019 року в розмірі 54\~627,92 гривень, стягнути з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» 2\~481 гривень сплаченого судового збору та 5\~462,79 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2022 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Станом на день розгляду справи від відповідача відзив на позовну заяву на адресу суду не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах позову міститься заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. 12 квітня 2022 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. У вказаній заяві відповідач також зазначає про невизнання нею позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02 серпня 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-210828, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальнику грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Сума та валюта кредиту 52\~600 гривень. Строк кредитування 60 місяців, до 01 серпня 2024 року (а. с. 20). Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 45 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною п. 4.1 Кредитного договору з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (п. 4.2 Кредитного договору). Реальна річна процентна ставка 55,53 % (п. 4.5 Кредитного договору). Загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 134\~174,62 гривень (п. 4.6 Кредитного договору). Згідно з п. 6.9 Кредитного договору банк у випадках, передбачених у п. 3.3 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. З розрахунку заборгованості за Кредитним договором та виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] вбачається, що остання порушила графік виконання зобов`язань за Кредитним договором. За змістом п. 6.9 Кредитного договору прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць є підставою для дострокового повернення кредиту. Звертаючись до суду з цим позовом, АТ «Кредибанк» зазначає, що в результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором в неї станом на 14 грудня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 54 627,92 гривень, з яких: 45 739,39 гривень заборгованість за тілом кредиту; 8 888,53 гривень заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~Установлено, що 25 жовтня 2021 року АТ «Кредобанк» надіслав [PERSON] досудову вимогу про дострокове повернення кредиту в 30-денний термін з моменту отримання такої вимоги (а. с. 31, 32). \~ \~ \~ \~З копії поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції встановлено, що [PERSON] особисто отримала вимогу про дострокове повернення кредиту 04 листопада 2021 року (а. с. 36). Наведене дає підстави для висновку, що відповідач порушила умови Кредитного договору, допустила прострочення сплати процентів, повернення частини кредиту та не виконала вимогу банку про дострокове повернення всього кредиту в тридцятиденний строк з дня отримання відповідної вимоги банку. Разом з\~тим,\~заявою від\~12\~квітня 2022\~року відповідач долучила до матеріалів справи копію довідки АТ «Кредобанк» №122-7851/22 від 11 квітня 2022 року, якою АТ «Кредобанк» підтверджує, що у [PERSON] відсутня прострочена заборгованість за кредитним договором (а. с. 71). Крім того, заявою від 11 травня 2022 року відповідач долучила до матеріалів справи копію довідки АТ «Кредобанк» №9235/22 від 09 травня 2022 року. Зі змісту вказаної довідки вбачається, що станом на 09 травня 2022 року в [PERSON] наявна заборгованість за Кредитним договором, а саме: 37\~768,32 гривень сума основного боргу; 1\~290,19 гривень нараховані відсотки; 2481,00 гривень сума судових витрат (а. с. 84). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Підсумовуючи, суд зазначає, що судовим розглядом справи встановлено наявність у відповідача [PERSON] заборгованості за Кредитним договором, яка станом на 09 травня 2022 року становить 39\~058,51 гривень, а саме: 37 768,32 гривень сума основного боргу; 1 290,19 гривень нараховані відсотки. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] в користь АТ «Кредобанк» заборгованості в розмірі 39\~058,51 гривень. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає таке. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували витрати позивача на правову допомогу. Зокрема, в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, укладений між позивачем та його адвокатом, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та докази здійснених позивачем витрат на оплату послуг адвоката. При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи є копія договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, який укладений між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право», однак з вказаного договору не вбачається наявність в адвоката Павленка С. В. повноважень на представництво інтересів АТ «Кредобанк» в цій справі. З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову АТ «Кредбанк» у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~462,79 гривень. Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Суд установив, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи довічно, що підтверджується копією посвідчення (а. с. 73). Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частково задовольняючи позов, враховуючи, що відповідач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial