Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивачка, звертаючись до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 1370,40 грн за період з листопада 2019 по січень 2022, та 3% річних в сумі 525,37 грн за період з 12.12.2019 по 18.02.2022, нарахованих на суму основного боргу -8 000,00 грн, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що рішенням\~Чернігівського районного\~суду Чернігівської\~області від\~27.04.2020\~у справі\~№ 748/3263/19\~(провадження\~№2/748/172/20)\~на \~користь позивача\~з [PERSON] \~стягнуто заборгованість\~за договором\~позики в\~сумі 8\~000\~грн,\~3%\~річних в\~розмірі 610,00\~грн,\~пеня в\~сумі 6561,97\~грн та\~інфляційні втрати\~ в розмірі 1786,22 грн., а всього 16 958 грн 19 коп. За даними відділу державної виконавчої служби боржником [PERSON] рішення суду було виконано частково, а саме, станом на 03.02.2022 в рахунок боргу сплачено 2133 грн 73 коп. Оскільки між сторонам наявні грошові зобов"язання, які [PERSON] належним чином не виконує, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] , отримавши судову кореспонденцію 13.06.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення, у встановлений судом строк подала відзив на позовну заяву в якому зазначила про визнання позову та про вирішення питання щодо судового збору відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач не подала, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини. При вирішенні даної справи судом установлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.04.2020 у справі №748/3263/19 (провадження №2/748/172/20), яке набрало законної сили 27.01.2021, стягнуто з [PERSON] на користь\~ [PERSON] заборгованість за\~договором позики\~від 10\~жовтня 2011\~року в\~сумі 16958\~гривень 19\~копійок,\~з яких:\~8000,00\~грн -\~основний борг,\~610,00\~грн -\~три відсотки\~річних за\~період з\~28.05.2017\~по 11.12.2019,\~ а\~також 6561\~грн 97\~коп.-\~пені,\~та 1786\~грн 22\~коп.\~-\~інфляційні втрати\~за період\~з червня\~2017\~року по\~жовтень 2019\~рік (а.с. 26-30). На підставі зазначеного рішення 10.02.2021 видано виконавчий лист, який звернуто до виконання. На виконання даного рішення суду Чернігівським відділом державної виконавчої служби у Чернігівському районі в примусовому порядку стягнуто з [PERSON] 2133,73 грн, залишок боргу становив 15271,59 грн, про що свідчить інформаційний лист №62934485 від 03.02.2022 ( а.с.11) За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі N 916/190/18 (провадження N 12-302гс18). З огляду на зазначене, установивши, що рішенням суду від 27.04.2020 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто грошову суму за договором позики від 10.10.2011 в розмірі 16958,19 грн і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, які [PERSON] належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. У зв`язку із невиконанням відповідачем зазначеного судового рішення позивачем [PERSON] було здійснено, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, розрахунок від суми основного боргу позики - 8 000,00 грн 3 % річних за період з 12.12.2019 по 18.02.2022 та інфляційних втрат за період з листопада 2019 по січень 2022, згідно якого, розмір інфляційних втрат становить 1370,40 грн, розмір 3 % річних - 525,37 грн. Розрахунок наданий позивачем щодо 3 % річних є вірним, а отже може бути взятим судом при ухваленні рішення по справі. Разом з тим суд не приймає до уваги розрахунок інфляційних втрат, оскільки не погоджується з сумою розрахунку, та наводить свій. Сума боргу Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу з 01/11/2019 до 01/01/20228\~000,00 грн. Інфляційні витрати: Останній період (01/11/2019 - 01/01/2022)Індекс інфляції листопад 2019100,10 грудень 201999,80 січень 2020100,20 лютий 202099,70 березень 2020100,80 квітень 2020100,80 травень 2020100,30 червень 2020100,20 липень 202099,40 серпень 202099,80 вересень 2020100,50 жовтень 2020101,00 листопад 2020101,30 грудень 2020100,90 січень 2021101,30 лютий 2021101,00 березень 2021101,70 квітень 2021100,70 травень 2021101,30 червень 2021100,20 липень 2021100,10 серпень 202199,80 вересень 2021101,20 жовтень 2021100,90 листопад 2021100,80 грудень 2021100,60 Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,70 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,40 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(101,20 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,60 : 100)\~= 1.15391923 Інфляційне збільшення: 8\~000,00 x 1.15391923 - 8\~000,00 =\~1\~231,35 грн. \~ \~ \~ \~За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Факт визнання відповідачем позову, судом, не може бути врахований при вирішенні даної справи, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону, а згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд має право ухвалити рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 992,40 грн. (а.с.1) З огляду на норми чинного законодавства, враховуючи факт визнання позову відповідачем, позивачу слід повернути з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 496,20 грн. Решта 50% судового збору в сумі 496,20 грн, сплаченого позивачем, підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат для надання правової допомоги, суд враховує позицію Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. За таких обставин, вимога позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн задоволенню не підлягає, оскільки стороною позивача не надано договору надання правової допомоги, акту прийому-передачі виконаних робіт, детального опису виконаних доручень за договором про надання правової допомоги, а також платіжного доручення на пітвердження фактично понесених витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial