Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зняти арешт з його нерухомого майна та оголошення заборони його відчуження, зареєстрований Кіровоградською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за № 10614651 від 15.12.2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 18558423 від 09.04.2010 року ВДВС Новоукраїнського РУЮ. В обґрунтування вимог зазначив, що вказане виконавче провадження № 18558423 від 09.04.2010 р. станом на 11.02.2022 на виконанні не перебуває, записів щодо цього виконавчого провадження за результатом пошуку в АСВП не знайдено. Арешт нерухомого майна було накладено за борговими зобов`язаннями про стягнення аліментів за реєстраційним номером обтяження: 10614651 за об`єктом обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Наявність заборони відчуження порушує його право власності та позбавляє права розпорядження майном, зняти арешт в позасудовому порядку неможливо, тому позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 21.02.2022 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.05.2022 закрито підготовче провадження у справі та спризначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримав у повному обсязі (а.с. 54). Відповідач [PERSON] через канцелярію суду 03.05.2022 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вирішення спору залишила на розсуд суду (а.с.30). Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с.34). Згідно ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.2 ст.30\~ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач [PERSON] є співвласником земельної ділянки з кадастровим номером 3522855100:50:014:0039, площею 0,1031 га та земельної ділянки з кадастровим номером 3522855100:50:014:0040, площею 0,0055 га, а також житлового будинку площею 61,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . За відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.02.22 вбачається, що у відношенні [PERSON] існує арешт нерухомого майна, а саме арешт невизначеного майна, все нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 18558423 від 09.04.2010 ВДВС Новоукраїнського РУЮ про стягнення аліментів, тому здійснити будь-які нотаріальні дії неможливо. За інформацією з Єдиного реєстру боржників від 11.02.2022 інформація про боржника [PERSON] відсутня. З відповіді Новоукраїнського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що виконавче провадження 18558423 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-368 від 23.10.2006 р. Компаніївським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів 30.01.2014 р. завершене відповідно до п.6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Надати будь-яку іншу інформацію неможливо, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки (а.с.35). Отже, судом встановлено, що виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] аліментів, станом на травень 2022 р. у відділі ДВС немає, але накладений арешт знятий не був, тобто державним виконавцем не було виконано норми чинного законодавства по зняттю арешту з майна після закінчення виконавчого провадження. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124\~Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Ст.ст. 386, 391 глави 29\~ЦК України передбачають право власника на захист своїх прав, зокрема шляхом звернення з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню своїх прав та усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Поновлення прав позивача та усунення перешкод в розпорядженні та реалізації права власності на майно можливо шляхом зняття заборони відчуження з майна. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття41\~Конституції України закріплює право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 4 ст.\~59\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, серед якого відсутня така підстава, як закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Тому, згідно ч.5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Згідно з положеннями ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. За встановлених обставин, приймаючи до уваги неможливість скасування обтяження в позасудовому порядку, враховуючи те, що виконавче провадження відсутнє, а накладена заборона на відчуження майна позивача порушує його права, як власника вказаного майна, внаслідок чого він позбавлений можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, у матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті майна позивача, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла. На підставі наведеного,

Outcome: approved