Jurisdiction: commercial
Date: 2022-07-19 00:00:00

15.09.2020 між ТОВ «КМГ Трейд» (постачальник) та АТ «Укрзалізниця» (покупець) був укладений договір поставки №ПР/НХ-20530/НЮ (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є поставка постачальником покупцю запасних частин до електровозів ВЛ-8 (товар) згідно зі специфікацією №1 (додаток №1); рік виготовлення 2020. Пунктом 2.1 Договору визначено, що найменування, кількість товару зазначені у специфікації №1 (додаток №1). За змістом п. 2.1 Договору якість товару, який поставляється, повинна відповідати вимогам ТУ У 30.2-25536693-004:2012 (зі змінами), зазначених у специфікації №1 (додаток №1), які діють на території України. Згідно з п. 6.1 Договору постачальник передає у власність покупцю товар, а покупець сплачує товар, визначений в кількості та за цінами, які зазначені у специфікації №1 (додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною, на умовах поставки на склад покупця DDP (Інкотермс у редакції 2010 року). Відповідно до п. 6.4 Договору покупець здійснює оплату поставленого товару після пред`явлення постачальником рахунка-фактури на оплату товару протягом 30 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної. Оплата за кожну партію поставленого товару по даному договору проводиться покупцем при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару. Додатком №1 до Договору сторони погодили специфікацію №1, згідно якої: - найменування товару - гасник коливань гідравлічний кількістю 32 шт. вартістю 362 496,00 грн.; - загальна сума договору складає 362 496,00 грн. з ПДВ; - умови поставки: товар постачається на склад покупця на умовах DDP (Інкотермс у редакції 2010 року). Постачання здійснюється у ІІІ-ІV кварталах 2020 року; - умови розрахунків: покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної; - підтвердженням про одержання товару покупцем є підписана видаткова накладна обома сторонами договору, акт приймання-передачі товару та товарно-транспортна накладна, оформлені належним чином. На підставі видаткової накладної №137 від 27.11.2020 та товарно-транспортної накладної №Р137 від 27.11.2020 ТОВ «КМГ Трейд» поставило, а АТ «Укрзалізниця» прийняло товар (гасник коливань гідравлічний рухомого складу ГКГ-ЦП 190-11/11 УХЛ1 у кількості 32 штуки) на загальну суму 362 496,00 грн. АТ «Укрзалізниця» 27.11.2020 склало акт про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції №485, відповідно до якого встановлені наступні недоліки поставленого товару: відсутність декларації постачальника про відповідність №52-69/70/20 термін дії з 30.07.2020 до 31.12.2021; на гасниках коливань в кількості 6 штук відсутній рік виготовлення. Листом №НХ-3/6089 від 02.12.2020 позивач за первісним позовом звернувся до ТОВ «КМГ Трейд» про направлення уповноваженого представника у зв`язку з виявленими недоліками поставленого товару. АТ «Укрзалізниця» вказує, що 04.12.2020 представники постачальника прибули на склад покупця, проте підписувати двосторонній акт про виявлені недоліки відмовилися, у зв`язку з чим був складений акт про фактичну якість і комплектність продукції з представником громадськості №485/1. Вказаним актом були встановлені наступні обставини: постачальником надано декларацію про відповідність №52-69/70/20 терміном дії з 30.07.2020 по 31.12.2021; на гасниках коливань в кількості 7 штук відсутній рік виготовлення. Спір у справі за первісним позовом виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, підстав для зобов`язання відповідача здійснити поставку гасників коливань гідравлічних в кількості 7 шт., що відповідають умовам Договору. Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що за умовами укладеного між сторонами Договору з урахуванням специфікації №1 ТОВ «КМГ Трейд» зобов`язалося поставити АТ «Укрзалізниці» товар, а саме гасник коливань гідравлічний рухомого складу у кількості 32 штуки загальною вартістю 362 496,00 грн. 27.11.2020 на підставі видаткової накладної №137 від 27.11.2020 та товарно-транспортної накладної №Р137 від 27.11.2020 ТОВ «КМГ Трейд» поставило, а уповноважена за довіреністю особа АТ «Укрзалізниця» прийняла товар на загальну суму 362 496,00 грн. В цей же день представником АТ «Укрзалізниця» був складений приймальний акт, згідно якого здійснено огляд і приймання матеріалів, що прибули від постачальника. Позивач за первісним позовом вказує, що при вхідному контролі були виявлені недоліки поставленого товару, а саме виявлено відсутність декларації відповідності №52-69/70/20 терміном дії з 30.07.2020 до 31.12.2021 та на гасниках коливань в кількості 6 шт. відсутнє маркування з зазначенням року виготовлення, про що складено акт №485 від 27.11.2020. 04.12.2020 представники постачальника прибули на склад покупця, проте, як вказує позивач за первісним позовом, підписувати двосторонній акт про виявлені недоліки відмовилися, у зв`язку з чим був складений акт про фактичну якість і комплектність продукції з представником громадськості №485/1. Вказаним актом були встановлені наступні обставини: постачальником надано декларацію про відповідність №52-69/70/20 терміном дії з 30.07.2020 по 31.12.2021; на гасниках коливань в кількості 7 штук відсутній рік виготовлення. За таких обставин, АТ «Укрзалізниця» зазначає, що ним було призупинено приймання товару та запропоновано постачальнику замінити заміну товару у кількості 7 штук як такого, що не відповідає умовам Договору. Відповідно до частин 1, 4 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 674 Цивільного кодексу України). Правові наслідки передання товару неналежної якості визначені у статті 678 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 2 якої у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. За змістом п. 2.1 Договору якість товару, який поставляється, повинна відповідати вимогам ТУ У 30.2-25536693-004:2012 (зі змінами), зазначених у специфікації №1 (додаток №1), які діють на території України. Згідно з п. 2.3 Договору підтвердженням якості товару з боку постачальника є наступні документи: декларація про відповідність від 30.07.2020 №52-69/07/20 (строк дії декларації до 31.12.2021), сертифікати (або паспорти), які надаються постачальником товару покупцю при укладенні договору та при постачанні товару на склад з кожною партією. У разі закінчення терміну дії декларації про відповідність постачальник повинен надати покупцю нову декларацію про відповідність. Відповідно до п. 2.6 Договору товар, що поставляється, підлягає обов`язковому маркуванню відповідно до вимог нормативної документації; не перебував в експлуатації, і не порушені терміни та умови його зберігання. Суд відзначає, що матеріалами справи підтверджується та не заперечується представниками сторін факт передання постачальником покупцю документів, що підтверджують якість спірної партії товару, а саме декларації постачальника про відповідність №52-69/07/20 та сертифікату якості №189 виготовленої продукції. При цьому, недоліками поставленого товару у кількості 7 штук АТ «Укрзалізниця» зазначає відсутність року виготовлення, що є порушенням технічних умов ТУ У 30.2-25536693-004:2012. Так, вказані технічні умови погоджені АТ «Укрзалізниця» та містяться у матеріалах справи. Відповідно до п. 1.5 вказаних технічних умов на кожному гаснику на нижній головці клеймом наноситься маркування, яке містить: - умовний номер або знак для товарів та послуг підприємства-виробника; - умовну познаку гасника; - чотиризначний порядковий номер гасника за системою нумерації підприємства-виробника; - дату виготовлення (місяць та рік, дві останні цифри); - клеймо відділу технічного контролю (ВТК); - знак відповідності (для сертифікованого гасника). Судом встановлено, що між АТ «Укрзалізниця» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-промислове підприємство «ПРОК» (виробник товару) бук укладений договір про надання послуг з інспекторського контролю, предметом якого є послуги інспекторського контролю продукції, що є складовою частиною загального технологічного процесу виготовлення продукції та виконується з метою забезпечення безпеки руху та перевезень на залізничному транспорті. Згідно додатку №3 до вказаного договору гасники коливань гідравлічні, що виготовляються за ТУ У 30.2-25536693-004:2012 входять до переліку продукції, що підлягає інспекторському контролю. Із листа №10/773 від 13.07.2021 філії «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця» вбачається, що за результатами проведеного інспекторського контролю гасників коливань в кількості 32 штуки на предмет відповідності вимогам ТУ У 30.2-25536693-004:2012 встановлено їх відповідність зазначеним технічним умовам; під час інспекторського контролю перевірене маркування гасників коливань на відповідність вимог нормативної документації - зауважень не виявлено. Відтак, спірна партія товару, що була поставлена на користь позивача за первісним позовом, містила маркування, передбачене ТУ У 30.2-25536693-004:2012, а сам товар був опломбований в присутності інспектора. За змістом п. 2.7 Договору при виявленні дефектів товару, невідповідність кількості або якості вказаних у товарно-супровідних документах, виклик представника постачальника для участі в прийманні по кількості, якості та складанні двостороннього акту обов`язків. Із пояснень представників сторін вбачається, що представники постачальника 04.12.2020 прибули за визначеною покупцем адресою, проте двосторонній акт про виявлені недоліки або дефекти товару так і не був підписаний між сторонами. Під час проведення огляду поставленого товару представниками сторін було здійснено фотографування спірного товару, копії яких долучено до матеріалів справи. Так, із вказаних фотознімків вбачається, що на частині гасників коливань наявні пошкодження в частині нанесення відтиску року виготовлення. Вказані обставини, на думку АТ «Укрзалізниця», свідчать про неможливість ідентифікування немаркованого товару в частині року його виготовлення, що є підставою для відмови у прийнятті такого товару як непоставленого. В той же час, суд критично відноситься до вказаних тверджень позивача за первісним позовом, оскільки всі інші частини маркування спірних виробів відповідають вимогам п. 1.5 технічних умов, в тому числі містять чотиризначний порядковий номер гасника за системою нумерації підприємства-виробника. При цьому, до кожного виробу доданий паспорт, який містить інформацію щодо дати (року) виготовлення його, що на думку суду є достатнім для ідентифікації такого виробу та його подальшої експлуатації. Більш того, приписи ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України наділяють покупця правом відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару виключно у випадку істотного порушення вимог щодо якості товару. Під істотним порушенням Цивільний кодексу України розуміє наявність у товарі одного із наступних недоліків: 1) недоліків, які не можна усунути (невиправні недоліки); 2) недоліки, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу (недоліки, усувати які економічно невигідно); 3) недоліки, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення (повторювані недоліки). Тобто, вимагати відшкодування вартості товару або його заміни покупець має право лише у випадку, якщо недоліки товару є істотними, тобто невиправними, економічно невигідними або повторювальними. Суд відзначає, що АТ «Укрзалізниця» не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту неможливості виправлення чи усунення недоліків спірної кількості товару, що був поставлений ТОВ «КМГ Трейд» на виконання умов Договору, що було б підставою для виникнення у нього права на заміну такого товару. Більш того, матеріали справи також не містять доказів того, що АТ «Укрзалізниця» зверталося до ТОВ «КМГ Трейд» з вимогами замінити спірну партію товару, натомість був поданий даний позов про зобов`язання ТОВ «КМГ Трейд» здійснити поставку гасників коливань гідравлічних в кількості 7 шт., що відповідають умовам Договору та технічним умовам. У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом. Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, судом встановлено, що ТОВ «КМГ Трейд» на виконання умов Договору належним чином було поставлено на користь АТ «Укрзалізниця» товар (гасник коливань гідравлічний рухомого складу ГКГ-ЦП 190-11/11 УХЛ1 у кількості 32 штуки на загальну суму 362 496,00 грн.), який був прийнятий останнім, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. В свою чергу, АТ «Укрзалізниця» не доведено суду факту неприйняття спірної кількості товару, висловлення відмови від його прийняття через існування у нього недоліків, які неможливо було усунути та які виникли до моменту передання його покупцеві. За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог АТ «Укрзалізниця» про зобов`язання ТОВ «КМГ Трейд» здійснити поставку гасників коливань гідравлічних в кількості 7 шт. та стягнення штрафу за недопоставку товару у розмірі 72 499,20 грн. відсутні. Щодо зустрічних позовних вимог суд відзначає наступне. Звертаючись із зустрічним позовом, ТОВ «КМГ Трейд» вказує, що ним на виконання умов Договору була поставлена партія товару на загальну суму 362 496,00 грн., яка була прийнята відповідачем за зустрічним позовом без зауважень, проте станом на момент розгляду даної справи не оплачена. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Відповідно до п. 6.4 Договору покупець здійснює оплату поставленого товару після пред`явлення постачальником рахунка-фактури на оплату товару протягом 30 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної. Оплата за кожну партію поставленого товару по даному договору проводиться покупцем при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару. Додатком №1 до Договору сторони погодили специфікацію №1, згідно якої покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної; підтвердженням про одержання товару покупцем є підписана видаткова накладна обома сторонами договору, акт приймання-передачі товару та товарно-транспортна накладна, оформлені належним чином. Відповідач за зустрічним позовом вказує, що оскільки приймання-передача спірної партії товару не відбулася, строк оплати такого товару не настав. Зокрема, в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі, підписаний уповноваженими представниками сторін. Вказані твердження АТ «Укрзалізниця» не приймаються судом до уваги з огляду на наступне. Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, в редакції, чинній станом на дату здійснення спірних поставок товару, (далі по тексту - Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Разом з цим, суд звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Такий факт повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає вимогам процесуального законодавства. У зв`язку з цим необхідно враховувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справ, у яких необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій. Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постановах від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 29.01.2020 у справі №916/922/19, від 25.06.2020 у справі №924/233/18. Суд відзначає, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази на підтвердження факту здійснення ТОВ «КМГ Трейд» поставки всієї партії товару, який був обумовлений Договором, та прийняття такого товару АТ «Укрзалізниця», а саме: видаткова накладна №137 від 27.11.2020, товарно-транспортна накладна №Р137 від 27.11.2020, довіреність №785 від 27.11.2020, рахунок на оплату №145 від 27.11.2020 та приймальний акт від 27.11.2020. Крім того, 14.12.2020 ТОВ «КМГ Трейд» було зареєстровано податкову накладну №27 від 27.11.2020 на спірну партію товару в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкових накладних. Частиною 1 статті 678 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. З аналізу наведених положень, вбачається, що на покупця покладено обов`язок вчинення активних дій для захисту своїх прав в разі постачання неякісного товару. Таким чином, відповідач за зустрічним позовом, як добросовісний покупець, виявивши недоліки товару, повинен був повідомити про це продавця та зазначити яким саме своїми правом він бажає скористатись. В свою чергу, неякісність товару не нівелює обов`язку сплатити за товар відповідну ціну, оскільки пункт 1) частини 1 статті 678 Цивільного кодексу України передбачає зменшення ціни, а не звільнення від оплати товару в цілому. Зважаючи на відсутність доказів неякісності поставленого товару, то суд вважає, що у АТ «Укрзалізниця» виник обов`язок оплатити поставлений товар в строк, передбачений п. 6.4 Договору та специфікації №1. Більш того, суд враховує, що станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду та вирішення справи по суті спірний товар знаходиться у відповідача за зустрічним позовом, що не заперечується представниками сторін. При цьому, однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону. Згідно з ст. 13 Цивільного кодексу України визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків. Таким чином, особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки. Суд відзначає, що спір між сторонами виник у зв`язку з наявністю, на думку АТ «Укрзалізниця», недоліків лише частини поставленої партії товару (7 шт.), проте в іншій частині (25 шт.) поставлена партія товару була прийнята без зауважень щодо якості. Таким чином, несплата відповідачем за зустрічним позовом тієї частини поставленого товару, до якого не виникло жодних зауважень, та який був прийнятий уповноваженим представником АТ «Укрзалізниця», очевидно свідчать про недобросовісність дій останнього як учасника цивільних правовідносин. Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача за зустрічним позовом грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 362 496,00 грн. на підставі Договору. Вказана заборгованість відповідачем не спростована. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). АТ «Укрзалізниця» обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ТОВ «КМГ Трейд» про стягнення з АТ «Укрзалізниця» суми основного боргу у розмірі 362 496,00 грн. є правомірними та обґрунтованими. Також позивачем за зустрічним позовом заявлено вимогу про стягнення з АТ «Укрзалізниця» пені у розмірі 26 389,71 грн., штрафу у розмірі 18 124,80 грн., 0,1% річних у розмірі 297,94 грн. та інфляційних у розмірі 27 259,70 грн. за прострочення виконання грошових зобов`язань. Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності. У частині 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За змістом статті 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з частиною 1 статті 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України). Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідальність постачальника (позивача за зустрічним позовом) за невиконання умов Договору передбачена у розділі 10 даного правочину. При цьому, пунктом 10.2 Договору передбачено відповідальність покупця за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання виключно на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Тобто, відповідальності покупця за невиконання зобов`язання з оплати товару у вигляді сплати неустойки умовами Договору не передбачено. В той же час, відповідно до п. 13.3 Договору у випадках, не передбачених цим договором, відносини сторін регулюються «Положением о поставках продукции производственно-технического назначения», затвердженим постановою РМ СРСР від 25.07.1988 №888, Законом України від 15.01.2015 №124-VІІІ «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», чинним законодавством України. В пункті 66 вказаного Положення передбачено, що у разі безпідставної відмови або ухилення від оплати продукції покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від суми, від оплати якої від відмовився. При несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець (платник) сплачує пеню у розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Оскільки умовами Договору не передбачено відповідальності покупця у вигляді сплати неустойки за несвоєчасну оплату товару, суд приходить до висновку про правомірність звернення ТОВ «КМГ Трейд» з позовом про стягнення штрафу та пені на підставі Положення про постачання продукції. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №910/4450/19. За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10.2 Договору передбачено, що покупець за даним договором несе таку відповідальність: сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1% річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором. Суд перевірив наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок та вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з АТ «Укрзалізниця» пені у розмірі 26 389,71 грн., штрафу у розмірі 18 124,80 грн., 0,1% річних у розмірі 297,94 грн. та інфляційних у розмірі 27 259,70 грн. за прострочення виконання грошових зобов`язань. За таких обставин, зустрічні позовні вимоги задовольняються судом повністю. Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на АТ «Укрзалізниця». На підставі викладеного та

Outcome: approved