Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. 1.1. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.09.2017 року та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - до його повноліття. Крім того, просить стягнути аліменти на утримання дитини за минулий період: з моменту народження і до подання вказаної позовної заяви, а також стягнути аліменти на своє утримання за минулий період: з дня народження дитини і до досягнення нею трирічного віку - в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, а також стягнути на користь держави судовий збір за стягнення аліментів. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що стосунки з відповідачем погіршились після народження дитини, зникли взаєморозуміння та повага, часто виникали сварки. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідач сім`ю не утримував, у зв`язку з чим позивачка користувалася кредитними коштами, самостійно їх повертала та сплачувала відсотки. Перебуваючи в декретній відпустці, через скрутне матеріальне становище змушена була вийти на роботу ще до досягнення дитиною 3-річного віку. На її неодноразові прохання до відповідача забезпечувати сім`ю, останній уникав зустрічей та не відповідав на дзвінки. Відповідач офіційно працевлаштований на «Укрзалізниці» і має можливість надавати допомогу у вигляді аліментів. 1.2. Відповідач надав відзив на позов в якому не заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина з дати звернення позивача до суду, в задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. 2.1. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.07.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. 2.2. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 2.3. Представник відповідача підтримав позицію, що викладена у відзиві /п.1.2./. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 3.1. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.6-7/. 3.2. Згідно копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] є батьком народженого за час шлюбних відносин з позивачем сина [PERSON] [INFO] /а.с.7/. 3.3. Факт проживання малолітньої дитини разом з матір`ю та перебування на її утриманні визнано в судовому засіданні відповідачем, та згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. 3.4. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] надали показання про те, що відповідач надавав грошові кошти позивачеві, однак в недостатній кількості для забезпечення базових потреб родини. Узагальнені зміст показань свідків зводився до обізнаності про фінансові спроможності родини. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін 4.1. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. 4.2. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 4.3. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч.ч.1-3 ст.181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані зокрема і в грошовій формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 4.4. Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 4.5. Частиною 4 ст.206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 4.6. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає таке визнання, що відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України є підставою для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини з дня звернення позивача до суду. 4.7. В частині вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів за минулий період, а саме: на утримання дружини за період з дати народження дитини і до досягнення дитиною 3 - річного віку та на утримання неповнолітньої дитини за період з дати народження до подання цієї позовної заяви, суд зазначає наступне. 4.8. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. 4.9. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. 4.10. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. 4.11. Згідно з ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч.2 ст.191 СК України. 4.12. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів за минулий період, а саме: на утримання дружини за період з дати народження дитини і до досягнення дитиною 3 - річного віку та на утримання неповнолітньої дитини за період з дати народження до подання цієї позовної заяви. V. Розподіл судових витрат 5.1. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 5.2. Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 5.3. Враховуючи визнання позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 496 грн 20 к., а позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 496 грн 20 к. Окрім того, з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню 50 відсотків судового збору за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 496 грн 20 к., оскільки позивач звільнена від його сплати при зверненні до суду з вказаною позовною вимогою. 5.4. З урахуванням того, що позивач при зверненні до суду про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову в частині стягнення аліментів за минулий період відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial