Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 вересня 2016 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2160. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, було зареєстровано шлюб, актовий запис №2160. Від шлюбу у сторін дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач пішов від відповідача та проживає окремо за адресою свого місця реєстрації, а позивач залишилась проживати за адресою свого місця реєстрації. Станом на сьогоднішній день спільне господарство з відповідачем не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними, спору стосовно розподілу спільного майна немає. Позивач вважає, що подальше збереження сім`ї неможливо та буде суперечити інтересам, як позивача так і відповідача, строк для примирення просить не надавати, так як відповідач фактично більше з позивачем не проживає, та між ними склалися ворожі стосунки. В зв`язку з чим просить суд його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, шлюб між позивачем та відповідачем розірвати. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, в разі неявки відповідача просив провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, про причини неявки та їх поважність суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Враховуючи, що у справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано 15 вересня 2016 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2160, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 19 листопада 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка -[PERSON] , дружини - [PERSON] ( а.с. 18 ). Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господорства. Позивач пішов від відповідача та проживає окремо за адресою свого місця реєстрації, а позивач залишилась проживати за адресою свого місця реєстрації. Станом на сьогоднішній день спільне господарство з відповідачем не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними, спору стосовно розподілу спільного майна немає. Подальше збереження сім`ї неможливо та буде суперечити інтересам, як позивача так і відповідача, строк для примирення просить не надавати, так як відповідач фактично більше з позивачем не проживає, та між ними склалися ворожі стосунки. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідачем доказів в спростування позиції позивача та викладених ним обставин та наданих доказів в обгрунтування вимог позовної заяви, суду не надано, своїм правом приймати участь при розгляді справи та надати відзив на позовну заяву відповідач не скористалась, будь-яких заходів для явки до суду нею не вжито, не подано клопотань про відкладення розгляду справи чи письмових заперечень проти розірвання шлюбу, тощо. Відомостей про об`єктивну неможливість явки відповідача в судове засідання до суду не надходило та матеріали справи не містять. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, який не просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді сплаченого за подання до суду даної позовної заяви судового збору, суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved