Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

22 жовтня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ПрАТ "СК "УСГ" до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що між ПрАТ "СК "УСГ" та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого було страхування автомобіля "Пежо 2062 д.н.з. [NUMBER] . 25 вересня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю зазначеного автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля "Хюндай" д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва винним у вчинені даної ДТП було визнано [PERSON] та притягнуто його адміністративної відповідальності за статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП. Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому у ДТП у розмірі 44 824, 60. Враховуючи те, що правопорушення, яке спровокувало дорожньо-транспортну пригоду було вчинено [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, позивач просить суд стягнути з останнього суму відшкодування шкоди у розмірі 44 824, 60 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2021 року цивільну справу № 753/21380/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 26 жовтня 2021 року 10 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 20 січня 2022 року на 10:00 год. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 14 березня 2022 року на 12:00 год. Судове засідання 14 березня 2022 року не відбулось оскільки, відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Згодом судове засідання було призначено на 02 червня 2022 року. 02 червня 2022 року судове засідання було відкладено на 22 липня 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача . У судове засідання 22 липня 2022 року сторони не з`явились. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Повістка адресована відповідачу повернулася до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Процесуальні документи, позовна заява з додатками та судові повістки надсилались відповідачу на адресу місця реєстрації: [ADDRESS] . У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 09 листопада 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 130 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Як вбачається з вказаної постанови, 25 вересня 2018 року приблизно о 18 год. 15 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Пежо» д.н.з. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), рухаючись біля буд. № 6 по вул. Бориспільській в Дарницькому районі м. Києва, в порушення п.п. 2.3б, 13.1 не був уважний, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв наїзд на транспортний засіб «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння [PERSON] всупереч вимогам п. 2.5 ПДР відмовився в присутності двох свідків. У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20 лютого 2018 року, був пошкоджений автомобіль "Хюндай" д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 11). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Пежо 2062 д.н.з. [NUMBER] , яким на момент ДТП керував [PERSON] була застрахована в ПрАТ "СК "УСГ". 28 вересня 2018 року [PERSON] подала до ПрАТ "СК "УСГ" заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 10). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 23 жовтня 2018 року, сума страхового відшкодування для автомобіля "Хюндай" д.н.з. [NUMBER] склала 44 824, 60 грн. Відповідно до платіжного доручення № 22710 від 26 жовтня 2018 року [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 44 824, 60 грн. Таким чином, ПрАТ "СК "УСГ" виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника застрахованого транспортного засобу. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із підпунктами «а», «в» пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як вбачається з постанови Дарницького районного суду м. Києва від 9 листопада 2018 року [PERSON] було притягнуто до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку з відмовою ним проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Поряд з цим у вказані постанові судом зазначено, що встановлено, що [PERSON] , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Отже, враховуючи встановлення судом обставин, передбачених статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які надають право страховику звернутись до страхувальника із регресною вимогою, та зважаючи на те, що ПрАТ "СК "УСГ" відшкодувало завдану відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 44 824,60 грн, у нього виникло право регресної вимоги до [PERSON] - особи, протиправними діями якої завдано шкоди власнику пошкодженого в ДТП транспортного засобу Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повному обсязі. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved