Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , де просить позбавити останню батьківських прав щодо її сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є рідною дочкою позивачки, яка не перебуваючи у шлюбі народила сина [PERSON] . Вказує, що відповідач схильна до міграції та частої зміни місця проживання поза межами України та робила це разом з неповнолітнім сином. В грудні 2021 позивачка забрала свого онука до України із міста Хабаровська Російської Федерації через неналежний догляд та неналежні умови утримання і виховання. Онук був відправлений відповідачем із міста Хабаровська без нагляду матері та під супроводом працівників аерофлоту до Москви, де [PERSON] забрала його особисто. Свого власного житла відповідач не має. [PERSON] фактично відмовилася від утримання та виховання сина, засвідчивши це особистою заявою до служби у справах дітей Кам`янської міської ради. З грудня 2021 року позивачка виховує та утримує онука [PERSON] самостійно, що і змусило останю звернутися до суду за захистом своїх прав та прав малолітньої дитини. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 15.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 05.07.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання викликано учасників справи та свідків. Позивачка у судовому засіданні просила позов задовольнити. Вказала, що онук проживає з нею з грудня 2021 року, а мати [PERSON] фактично участі у його вихованні не бере. З самого народження онук до 5-ти річного віку, перебував на її утриманні та вихованні. Потім донька вирішила поїхати до Росії, забравши дитину із собою. З того часу онук не мав належного догляду та виховання, дочка дуже рідко була вдома, відвідувала нічні клуби, приходила додому в нетверезому стані. Вналідок чого дитина часто ночувала сама, або у сусідів чи друзів. Все це призвело до того, що останній потрапив під вплив поганої компанії та скоїв крадіжку, після чого був поставлений на облік у поліції. Дитина не мала достатньо одягу, належного харчування, і до України був відправлений чужими людьми, зі згоди матері, які купили йому квитка. Позивачка зустріла дитину у тридцяти п`яти градусний мороз, одягненого у кросівки та легеньку курточку. З грудня 2021 року, відповідачка жодного разу не цікавилася життям дитини, не надавала матеріальної допомоги. Вразі, якщо суд не позбавить батьківських прав відповідачки, дитина буде позбавлена отримувати допомогу на прожиття, а пенсії позивача замало для того, щоб забезпечити дитину. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Про розгляд справи повідомлялася позивачкою в телефонному режимі. Як встановлено судом, останнє відоме місце реєстрації відповідачки [ADDRESS] . До суду повернувся конверт з відміткою, що відповідач за вказаною адресою не проживає. Зі слів позивача відомо, що [PERSON] проживає в Росії, але враховуючи, що наразі з країною агрессором припиненні будь-які договірні стосунки, повідомити відповідача в порядку Конвенції немає можливості. Поштові відправлення також не відбуваються. Відтак, суд вважає за можливе, враховуючи інтереси малолітньої дитини, розглянути справу за відсутності відповідачки, оскільки дане питання є нагальним і потребує втручання відповідних органів, так як малолітні діти потребують першочергового захисту. Представник третьої особи Кіян О.В. вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити, зазначаючи що дитина, якщо її батьки не позбавлені батьківських прав, не буде отримувати жодної державної допомоги. Крім того, відповідач дійсно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, про що повідомила, в телефонному режимі службу у справах дітей, та просила позбавити її батьківських прав, оскільки не справляється зі своїми обов`язками. Допитанані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по суті справи надали аналогічні покази, відповідно до яких малолітній [PERSON] з самого народження проживав у сім`ї позивача [PERSON] . Остання до 5-ти річного віку доглядала його самостійно, так як відповідачка фактично мешкала у місті Черкаси. Пізніше мати забрала дитину і виїхала до Росії. Зі слів позивачки їм відомо, що [PERSON] не здійснювала належного догляду за дитиною, внаслідок чого з грудня 2021 року малолітіній [PERSON] проживає з позивачкою. Відповідачка доглядом та вихованням сина не займається, його життям не цікавиться. В судовому засіданні був допитаний малолітній [PERSON] , який розповів суду, що з самого народження ним опікувалася бабуся [PERSON] . Потім з мамою він переїхав до Росії, де і проживав до грудня 2021 року. Під час проживання з мамою страждав від не уваги та не догляду останньої, яка дуже часто була відсуня вдень, так як працювала, а в ночі відвідувала розважальні заклади, після яких з`являлася додому в нетверезому стані. Оскільки вони проживали лише вдвох, він часто був без догляду, ночував у своїх друзів чи сусідів. Зв`язався з поганою компанією, де палили цигарки, виражалися нецензурною лайкою, а пізніше скоїли крадіжку, внаслідок чого його поставили на облік у відділі поліції. Вдома не вистачало коштів на продукти харчування та одяг, тому він не почувався в безпеці. Мама отримувала невелику заробітну плату, більша частина якої витрачалася на оплату квартири, а на харчування та одяг майже нічого не залишалося. У грудні виїхав з Хабаровска Російської Федерації на зустріч [PERSON] , без супроводу мами та будь-яких дорослих, за кошти чужих людей, оскільки у мами кошти на квиток були відсутні. На даний час він має все необхідне, дуже любить бабусю і хоче з нею проживати. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 6). Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 7). Таким чином, позивач [PERSON] є бабусею [PERSON] , [INFO] . Згідно заяви [PERSON] до начальника служби у справах дітей виконачого комітету Кам`янської міської ради від 25.12.2021, остання не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с. 8). Також матеріали справи містять копію заяви аналогічного змісту, посвідчену нотаріусом Російської Федерації (а.с.9). Даний доказ поданий в копії, і в силу вимог процесуального законодавства не може визнаватися судом як належний та допустимий доказ. Зі слів позивача, відповідач скинула його на електронну адресу позивача, а оригінал не направила своєчасно, а пізніше направити не виявилось можливим, оскільки розпочалась війна та припинені будь-які контакти із країною агрегосором. В той же час даний документ, повністю узгоджується з матеріалами справи, не суперечить доказам наданим до суду в своїй сукупності. Позивачка згідно довідки про доходи №2463854469461120 отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.11.2021 по 30.04.2022 складає 13400 грн (а.с. 10). Згідно Довідки №45 від 23.12.2021 [PERSON] навчається у Кам`янській загальноосвітній спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2 з поглибленим вивченням окремих предметів Кам`янської міської ради Черкаської області у 5 класі (а.с. 11). Відповідно до довідки, виданої амбулаторією загальної практики-сімейної медицини м.Кам`янка від 23.03.22 вбачається, що [PERSON] проживає по адресі [ADDRESS] , опікується бабуся (а.с. 12). З довідки голови вуличного комітету вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , та вона бажає оформити опіку над внуком [PERSON] , 2010 року народження. На даний час [PERSON] проживає зі своєю бабусею, ходить до школи №2 (а.с. 13). Письмові пояснення свідків, надані стороною позивача, не є допустими доказами по справі, тому суд не бере їх до уваги. Крім того, зазначені свідки, крім [PERSON] , були допитані в судовому засіданні під присягою, і дані свідчення враховані судом при прийнятті рішення. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жительки [ADDRESS] , щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] вбачається, що виконавчий комітет Кам`янської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітнього сина [PERSON] (а.с. 18-19). Так, відповідно до ч.ч. 2 і 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За ч.ч.1 і 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Практика Європейського суду з прав людини (зокрема, справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі "М.С. проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідно до ч.ч.2 і 3 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ч.ч.1, 2 та 4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.ч.2 і 3 ст.171 СК України). За абз.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Судом встановлено, що тягар утримання дитини покладений на позивача як особу, у сім`ї якої проживає дитина. Відповідач є працезданою особою, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, оскільки перебуває у Російській Федерації, життям дитини не цікавиться, фактично ухилившись від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд враховує, що забезпеченню найкращих інтересів дитини у даній справі відповідатиме саме перебування дитини разом зі своєю бабусею, яка є матір`ю відповідачки, і позбавлення батьківських прав останньої ніяким чином не вплине на втрату зв`язків із матір`ю, оскільки якщо відповідач забажає спілкуватися з дитиною, позивач, тобто її мати, не буде чинити в цьому перешкоди, про що запевнила суд. Враховуючи, що хоча суду і не надано письмових доказів про те, що відповідачка створила для дитини неблагополучне середовища та небезпечні умови, в той же час суд бере до уваги показання малолітньої дитини, який в судовому засіданні без жодного примусу і тиску, за відсутності позивача, розказав суду про свої умови життя з мамою, і для суду дані показання мають беззаперечний доказ того, що позов підлягає до задоволення. Суд вважає, що найкращі інтереси дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В данному випадку позивач здатна забезпечити ці умови, на що у ситуації, яка склалася не здатний відповідач. В судовому засіданні доведено, що відповідачка ухилилася від виконання своїх обов`язків, не піклуєься про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує її необхідними речами, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. За таких обставин, суд вважає, що у матеріалах справи достатні докази, які б свідчили про свідому негативну поведінку відповідачки щодо ухилення від участі у вихованні дитини, про умисне і свідоме нехтування обов`язками матері, тому, суд прийшов до висновку щодо позбавлення відповідачки батьківських прав, саме у зв`язку з ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позовні вимоги слід задовольнити. Оскільки [PERSON] не просила стягнути судові витрати з відповідача, суд вважає за можливе залишити їх за позивачем.

Outcome: approved