Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним.\~Відповідач по справі є її батьком. Рішенням суду від 21.04.2005 року було постановлено стягувати з відповідача на користь матері позивачки аліменти на її утримання та утримання її сестри в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, до досягнення ними повноліття. У зв`язку із досягненням позивачкою повноліття стягнення аліментів 17.03.2021 року було припинено. Позивачка зазначає, що на даний час вона навчається на 2-му курсі денної контрактної форми навчання освітнього рівня «бакалавр» на економічному факультеті спеціальності 051 Економіка (освітня програма «Економічна кібернетика») Прикарпатського національного університету ім.В.Стефаника, а тому вона і надалі потребує матеріальної допомоги від батьків. Стипендії позивачка не отримує, доходів не має, оплату за навчання проводить мати у розмірі 17850,00 грн. за рік. Більше того, позивачка проживає у гуртожитку в м.Івано-Франківськ, витрати на її утримання і комунальні витрати повністю несе мати позивачки. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу по утриманню повнолітньої дочки, що навчається. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, до закінчення нею навчання. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 28.06.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 28.06.2022 року. Проте, у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Тому, відповідно до вимог ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. \~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). \~\~\~\~\~\~\~\~Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Відповідно до довідки від 16.06.2022 року, виданої Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника (а.с. 6), [PERSON] навчається на економічному факультеті спеціальності 051 Економіка (освітня програма «Економічна кібернетика») 2-го курсу освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання, передбачуваний термін закінчення навчання 30.06.2024 року. Отже, [PERSON] навчається на денній формі навчання та, відповідно, потребує матеріальної допомоги обох батьків, так як необхідні кошти на оплату за навчання (а.с. 7, 8, 10), оплату за проживання, на проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування. \~\~ \~\~ Відповідно до ст.200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.\~\~ Стаття 182 СК України\~встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2\~ст. 200 СК України) При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як вказує\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести ті обставини, на\~які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Суд враховує, що відповідач не працює, є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує державну соціальну допомогу (а.с. 22). Також суд бере до уваги, що дочка [PERSON] молода, здорова особа і зобов`язана на власний розсуд піклуватись про своє утримання та матеріальне забезпечення. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи матеріальне становище, стан здоров`я сторін та обставини, визначені в ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно. Водночас не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки передбачений ч. 2\~ст. 182 СК України\~мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину - не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не значиться у ст.\~ст. 200-201 СК України\~і не поширюється на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. \~Враховуючи, що позивач на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору, а відповідач на підставі п. 9 ч. 1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~як особа з інвалідністю II групи також звільнений від сплати судового збору то, враховуючи вищевикладене, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. При цьому, відповідно до\~ч.2\~ст.141\~ЦПК\~України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1020,00 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с. 11, 12, 13), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed