Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про захист прав споживачів. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2022 позов [PERSON] до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про захист прав споживачів задоволено частково. Визнано дії акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» щодо припинення 22.07.2021 року електропостачання до квартири [ADDRESS] протиправними та зобов`язати акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» відновити електропостачання до квартири. В іншій частині позовних вимог відмовлено. [PERSON] звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу та поштові витрати. В судовому засіданні [PERSON] та його представник заяву підтримали та просили стягнути судові витрати. Представник акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» надав письмове клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування зазначав, що розрахунок судових витрат на правову допомогу у розмірі 16 424, 75 грн. є необґрунтованим та значно завищеним. Наголошували, що справ не складна, не потребувала значних затрат часу та підготовка до цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому просили суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 500 грн. В судовому засіданні просив зменшити розмір витрат на професійну допомогу. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Згідно з вимогами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Судом по справі не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу та поштові витрати. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що позивачем [PERSON] з метою документального підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу надано договір від 17.09.2021, укладений між [PERSON] та адвокатським бюро «Саєнко і Партнери», протокол узгодження ціни оплати професійної правничої допомоги від 11.09.2021, наказ № 2 від 03.01.2021 «Про затвердження Розпорядження № 2 «Про «Порядок встановлення та обчислення базового розміру гонорару та доплат при погодинній формі винагороди (оплати) адвокатів, що здійснюють адвокатську діяльність в організаційно - правій формі адвокатського бюро «Саєнко і партнери», Розпорядження № 2 «Про «Порядок встановлення та обчислення базового розміру гонорару та доплат при погодинній формі винагороди (оплати) адвокатів, що здійснюють адвокатську діяльність в організаційно - правій формі адвокатського бюро «Саєнко і партнери», детальний опис виконаних робіт від 28.02.2022, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 28.02.2022, квитанцію № 8 від 17.09.2021 та квитанцію № 1 від 28.02.2022, за яким вартість виконаних робіт адвокатом склала 16 311, 75 грн. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved