Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

У квітні 2022 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29.09.2020 року відповідач уклала з позивачем договір № 2672694/140317, згідно з яким отримала кредит. Станом на 23.12.2021 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 48 285,40 грн., яка складається з: 41 499,49 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 6 564,38 грн. - проценти за користування кредитом, 2, 57 грн. - комісія, 92,09 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 8,10 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 76,61 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 48 285,40 грн. Ухвалою суду від 02 травня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 29.09.2020 року укладено кредитний договір № 2672694/140317 (а.с. 36-37). Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача за вказаним кредитним договором, станом на 23.12.2021 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом на 48 285,40 грн., яка складається з: 41 499,49 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 6 564,38 грн. - проценти за користування кредитом, 2,57 грн. - комісія, 92,09 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 8,10 грн. -3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 76,61 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а.с. 7-8). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У відповідності зі ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит. Так, банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. У свою чергу, відповідач скористалась кредитними коштами, однак, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 23.12.2021 року становить 48 285,40 грн., та складається з: 41 499,49 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 6 564,38 грн. - проценти за користування кредитом, 2,57 грн. - комісія, 92,09 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 8,10 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 76,61 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач порушила умови кредитного договору, а тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 48 285,40 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 2 481,00 грн.

Outcome: approved