Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою, який розірвано 03.10.2017 на підставі рішення Рокитнянського районного суду Київскьої області. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . З 09.11.2012 по даний час дитина проживає з позивачем та бабусею, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Рокитянянської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 26.04.2022 та донька повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не несе інших витрат на лікування, оздоровлення, навчання та розвиток здібностей дитини. Відповідно до вимог статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 02.05.2022. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 02.05.2022, зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, 10.05.2022 подано запит відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби в м. Києві та Київській області про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 23.05.2022 надійшла інформація про те, що відповідач зареєстрований за адресою зазначеною у позовній заяві. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 01.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 11 годину 40 хвилин 11 липня 2022 року. Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Відповідачеві разом з ухвалою направлено копію позовної заяви з доданими документами. Одночасно відповідачеві роз`яснено її право подати відзив на позов. Для участі у розгляді справи сторони були викликані судовими повістками, які поштовим зв`язком надіслані їм за місцем проживання, що підтверджується звотротними поштовими відправіленнями від 23.06.2022. Крім того, про місце, час та дату слухання справи сторони було повідомлено SMS-повідомленнями, відправленими на їх номери телефонів, що підтверджується довідками про доставку SMS від 16.06.2022. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув. Однак, подав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позов підтримує повністю та просить розглядати справу у його відсутності. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, відзиву на позов не надала. Однак через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої заявлений позов визнала та просила розгляд справи проводити у її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 03 жовтня 2017 року рішенням Рокитнянського районного суду Київської області. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . З 09.11.2012 по даний час дитина проживає з позивачем та бабусею, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.04.2022 та перебуває повністю на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не несе інших витрат на лікування, оздоровлення, навчання та розвиток здібностей дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Висновки суду Між сторонами склалися правовідносини з обов`язку батьків утримувати дитину, і врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Згідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Оскільки законодавець\~передбачив обов`язок\~батьків утримувати\~неповнолітніх дітей\~до досягнення\~ними повноліття,\~з урахуванням\~стану здоров`я\~та майнового\~становища сторін,\~можливості у\~відповідача надавати\~таку допомогу,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] про стягнення\~з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки, підлягають задоволенню. Безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач неспроможна надавати таку допомогу, суду не надано. З огляду на це, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому за вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення із відповідача на його користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - з 02.05.2022, і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті у спрощеному позовному провадженні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок та 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно з вимогами частини першої статті 140 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату подання позову. Таким чином сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 992 гривні 40 копійок. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved