Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання незаконним (недійсним) державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками житлового будинку в [ADDRESS] на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10.12.2019 року у справі № 444/1950/18. Згідно з рішенням виконкому Смереківської сільської ради від 18.01.2018р. № 2 «Про розподіл часток колишнього колгоспного двору», проведено розподіл часток колишнього колгоспного двору в [ADDRESS] в такому порядку: [PERSON] - 1\\6 частина, [PERSON] - 1\\6 частина, [PERSON] - 1\\6 частина, [PERSON] - 1\\6 частина, [PERSON] - 1\\6 частина, [PERSON] - 1\\6 частина. Надалі [PERSON] отримала 20.08.1997 року державний акт на право власності на землю серії ІІ-ЛВ № 041235 від 20.08.1997 р. на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] , одноосібно, незважаючи на те, що [PERSON] не була одноосібним власником житлового будинку. На момент виготовлення державного акту [PERSON] була власником 1/6 частини житлового будинку. Позивачі зазначають, що даний державний акт видано на підставі рішення Смереківської сільської ради від 27.03.1997р. № 1, однак, позивач [PERSON] звернулася до Смереківської сільської ради щоб отримати вказане вище рішення, їй видали дане рішення, але таке не стосується земельної ділянки. Про наявність державного акту та того, що [PERSON] є одноосібним власником земельної ділянки їй стало відомо коли вона звернулася за отриманням свідоцтва про право на спадщину. А тому, позивачі просять визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, від 20.08.1997 року серії ІІ-ЛВ 041235 виданий [PERSON] Смереківською сільською радою та зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів за номером 136, та визнати за ними по 1/6 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, просять визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належну їй як спадкоємцю після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/12 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належну їй як спадкоємцю після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 13.09.2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 27.09.2021 року (арк. спр. 26-27). 27.09.2021 року ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання у справі на 23.11.2021 року у зв`язку з тим, що учасники справи не були повідомлені належним чином про час та дату підготовчого судового засідання, а також відповідачі та третя особа не отримали копії позовної заяви. 23.11.2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з клопотанням Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області на 11.01.2022 року. 11.01.2022 року у зв`язку з клопотанням позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідачів підготовче судове засідання відкладено на 08.02.2022 року. 08.02.2022 року у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікуванні, справа не розглядалась. Відкладено підготовче судове засідання на 30.03.2022 року. 30.03.2022 року ухвалою суду у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачам у справі повідомлення про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання, враховуючи, що відповідачі не були повідомлені належним чином про час та дату підготовчого судового засідання, розгляд справи відкладено на 03.05.2022 року. 03.05.2022 року ухвалою суду у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу у справі повідомлення про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання, враховуючи, що відповідач не була повідомлена належним чином про час та дату підготовчого судового засідання, підготовче судове засідання відкладено на 26.05.2022 року. 26.05.2022 року позивачами подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме вимоги позовної заяви поданої 27.08.2021 року, в якій вони просять - визнати незаконним (недійсним) та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 20.08.1997 серії ІІ-ЛВ 041235 виданий Смереківською сільською радою та зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів за номером 136. 26.05.2022 року ухвалою суду прийнято збільшені позовні вимоги позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 26.05.2022 року у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання незаконним (недійсним) державного акта на право власності на земельну ділянку, відкладено підготовче судове засідання на 15.06.2022 року. 15.06.2022 року постановлено ухвалу суду, якою закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі та представник позивачів в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмову заяву, у якій просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, щодо ухвалення рішення у його їх відсутності не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду подала письмову заяву якою позов визнала. Зазначала що клопотань не має, щодо ухвалення рішення у справі за її відсутності не заперечує. Представник відповідача Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подано письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника Куликівської селищної ради. При вирішенні позову сільська рада покладається на думку суду. Третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явилася, однак нотаріальна контора на адресу суду подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. За наведених обставин, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування даного судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 16 ЦК Україн и, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10.12.2019 року у цивільній справі №444/1950/18 задоволено позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Смереківської сільської ради Жовківського району Львівської області, [PERSON] , треті особи: Жовківська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Визнано за [PERSON] , в порядку спадкування право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Рішення суду набрало законної сили 16.01.2020 року (арк. спр. 14-15). Зазначеним рішенням встановлено, що [PERSON] склала заповіт згідно якого все майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Також цим рішенням встановлено, що згідно рішення виконкому Смереківської сільської ради від 18.01.2018р. №2 «Про розподіл часток колишнього колгоспного двору» проведено розподіл часток колишнього колгоспного двору в [ADDRESS] в такому порядку: [PERSON] -1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина, [PERSON] - 1/6 частина. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають у спільній частковій власності по 1/6 частині житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] має також у спільній частковій власності 1/12 частину житлового будинку [ADDRESS] (арк.спр.16-20). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори 06.05.2012 року, на підставі заповіту посвідченого виконкомом Смереківської сільської ради Жовківського району, Львівської області 04.07.2011 року за реєстром №14, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. [PERSON] , 1922 року народження, померлої [INFO] є до 1/2 частки спадкового майна її дочка [PERSON] , [INFO] , що проживає в с.Смереків, Жовківського району Львівської області. Спадщина на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0.0950 га., що розташована на території Смереківської сільської ради Жовківського району Львівської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку виданого Жовківською райдержадміністрацією львівської області 30.11.2012 року за ЯМ №361099, зареєстрованого в книгу реєстрацій державних актів за № 462278851014775, кадастровий номер землі 4622788500:07:000:0055. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна видано [PERSON] .Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна ще не видано (арк.спр. 22). Як встановлено із матеріалів справи, [PERSON] відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку є одноосібним власником земельної ділянки кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, на підставі державного акту від 20.08.1997 року серії ІІ-ЛВ 041235 виданого Смереківською сільською радою 20.08.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів за номером 136 (арк. спр. 6,7). Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до п. 10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом (01.01.2013 року), є дійсними. Відповідно до статті 30 Земельного кодексу України, який був чинний до 1 січня 2002 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Відповідно до частин 1-2 статті 120 Земельного кодексу України в чинній редакції, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Отже, на час видачі оскарженого державного акта [PERSON] не була одноосібним власником житлового будинку та користувачем земельної ділянки, а тому не мала права на отримання її у приватну власність. Позивачі в позові зазначають, що їх як користувачів земельної ділянки та співвласників житлового будинку ніхто не повідомляв про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки. Земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до п. 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1051 від 17.10.2012р. запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права, а також узгоджується із п.60 Порядку ведення Державного земельного кадастру. За змістом ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власників земельних ділянок закріплені положеннями частини першої статті 90 Земельного Кодексу України, а в силу частини 2 зазначеної статті порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню у порядку, встановленому законом. За змістом ст.91 Земельного Кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7, судам слід мати на увазі, що спори, пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного Кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України. Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК України). Відповідно до п. г ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи те, що позивачі є співвласниками частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , то відповідно до вищезазначених правових норм, мають право і на 1/6 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4622788500:01:003:0084, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Приватизація всієї земельної ділянки тільки за [PERSON] порушує право власності та право користування позивачів належною їм частиною вказаної земельної ділянки. Суд також враховує те, що відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved