Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про шлюб [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія витягу від 28.05.2020р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи 28.05.2020р.); копія договору купівлі-продажу від 10.06.1996р.; копія договору купівлі-продажу квартири від 21.08.2021р.; копія розписки від 21.08.2021р.; копія акту прийому-передання майна за договором купівлі-продажу від 21.08.2021р.; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 06.07.2022р.; копія заяви [PERSON] від 28.05.2020р. про прийняття спадщини; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.05.2020р. (заповіти, спадкові договори не складались); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.05.2020р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія Витягу від 28.05.2020р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи 28.05.2020р.); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02.07.2022р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] , діючий через свого представника [PERSON] , звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачки [PERSON] , зазначивши, що 21.08.2021 р. між ним та [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю належної їй квартири [ADDRESS] за 92 000 грн. 21.08.2021р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивач передав відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала документи на квартиру (які були в неї в наявності), ключі від житла. У майбутньому відповідачка пообіцяла позивачу засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку. Після вчинення правочину позивач розпорядився щодо догляду за квартирою, зробив там ремонт, сплачує всі необхідні комунальні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідачки, однак [PERSON] від посвідчення договору ухилялася, на прохання позивачки про зустріч не реагує, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачка пояснила, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу (21.08.2021р.) вона не рахувалась зареєстрованим власником квартири, що належала за життя її чоловікові [PERSON] , а фактично володіла нею. Квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.1996р. належала [PERSON] (нині померлому). [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадкоємицею за законом була його дружина відповідачка у справі. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняла її юридично, але не встигла оформити її. Вважаючи себе спадкоємицею після смерті чоловіка, відповідачка [PERSON] виступила стороною у договорі купівлі-продажу, продала позивачу квартиру без переоформлення спадщини на своє ім`я. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на квартиру на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір купівлі-продажу від 21.08.2021р. було укладено від імені продавця, який на той час не був оформлений ( не оформив прийняття спадщини, не зареєстрував належне йому право власності у державному реєстрі прав власності) власником відповідного об`єкту продажу. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж квартири [ADDRESS] , він не знав і не міг знати про те, що [PERSON] не мала права на відчуження нерухомості, у зв`язку із тим, що вона належним чином не оформила право власності в порядку спадкування на квартиру. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем. Як вже зазначалося вище, між позивачем та відповідачкою була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачка [PERSON] продала, а позивач купив квартиру [ADDRESS] за 92 тис. грн. 21.08.2021р. позивач передав відповідачці обумовлену суму, а відповідачка передала позивачу документи на квартиру (які були в наявності) за цією ж адресою. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачки щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачем, як добросовісним набувачем.

Outcome: approved