Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) та додаткові витрати на дитину в розмірі 34231,50 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що проживала з відповідачем однією сім`єю. Від спільного проживання мають сина. Спільне проживання не склалося, що призвело до фактичного припинення фактичних шлюбних відносин. Дитина зареєстрована разом з матір`ю та фактично проживає з нею з моменту народження і по теперішній час. Батько дитини проживає окремо. утримання дитини повністю здійснює мати. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по матеріальному утриманню своєї дитини, ігнорує прохання позивачки щодо надіслання коштів на утримання дитини та надання їй матеріальної допомоги, сплачувати аліменти відмовляється. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 11.10.2021. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 22.12.2021 зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, подано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби в м.Києві та Київській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 22.02.2022 надійшла інформація про те, що відповідач не значиться за останньою відомою адресою проживання: [ADDRESS] . Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 30.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Відповідачеві разом з ухвалою направлено копію позовної заяви з доданими документами. Одночасно відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позов. Розгляд справи призначено на 11 годину 00 хвилин 21.04.2022, який згодом було відкладено через неявку у судове засідання відповідача. На судовий розгляд справи призначений 06.07.2022 відповідач повторно не прибув, про причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань та заяв суду до не надавав. Відповідач своїм правом на відзив до позовної заяви не скористався. Про розгляд справи відповідача було повідомлено шляхом надіслання поштових відправлень з судовими повістками, які отримано адресатом особисто, що підтверджується зворотніми поштовими повідомленнями від 19.05.2022 та 26.04.2022 поштовим зв`язком надіслані їм за місцем проживання. Крім того, про місце, час та дату слухання справи відповідача було повідомлено SMS-повідомленням, відправленими на його номер телефону, що підтверджується довідками про доставку SMS від 31.03.2022 та 22.04.2022. Також, було розміщено оголошення про розгляд справи та виклик у судове засідання відповідача на офіційному сайті Рокитнянського районного суду Київської області від 06.04.2022 та 22.04.2022. Сторона позивача на судове засідання не прибула. Однак, на електронну адресу суду, представником позивача адвокатом Даниленком П.О. надіслано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. В заяві зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи позицію позивачки, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] проживала однією сім`єю разом з [PERSON] . Від спільного проживання однією сім`єю у позивачки з відповідачем було народжено дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.03.2021, де батьком дитини зазначено відповідача. Спільне життя з [PERSON] не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, протягом тривалого часу спільне життя між Сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними фактично шлюбних відносин. Дитина зареєстрована разом з матір`ю та фактично проживає з нею з моменту народження і по теперішній час, що підтверджується довідкою виданою виконкомом рокитнянської селищної ради від 01.10.2021 № 1743. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по матеріальному утриманню своєї дитини, будь-які прохання з боку матері щодо надіслання грошей на утримання дитини та матеріально допомогти [PERSON] ігнорує, сплачувати аліменти відмовляється. Наданий час позивачка з відповідачем проживають окремо. Відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги, а позивач не має змоги працювати, так як доглядає за малолітньою дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку [PERSON] не має. Разом з тим, [PERSON] були понесені витрати у зв`язку із пологами та необхідністю подальшого обстеження дитини, вакцинації, а саме: 37 200,00 грн. - на родопоміч через природні родові шляхи при одноплідній вагітності з перебуванням в палаті «Стандарт» (спостереження в АДОНІС), згідно розрахунку вартості послуг № 2351404-001 від 17.02.2021; 17 200,00 грн. - на родопоміч оперативним шляхом (доплата за кесарів розтин), згідно розрахунку вартості послуг № 2351404-001 від 17.02,2021 року; 8 343,00 грн. - оплата пакету «Активний малюк», яка була сплачена частинами 12.04.2021 (у розмірі 4 000,00 грн.) та 05.07.2021 (у розмірі 3 925,85 грн.), 600,00 грн. - за УЗД серця у дітей та 360,00 грн. - за нейросонографію, згідно з розрахунком вартості послуг № 2548973-001 від 13.05.2021; 580,00 грн. - за консультацію дитячого невролога, згідно з розрахунком вартості послуг № 2610165-001 від 03.06.2021; 500,00 грн. - за нейросонографію провідного спеціаліста, згідно з розрахунком вартості послуг № 2698658-001 від 05.07.2021; 1 460,00 грн. - за вакцинацію проти кашлюку, дифтерії, правця, поліомієліту, гемофільної інфекції «Пентаксим» (Франція), згідно з розрахунком вартості послуг № 2698654-001 від 12.07.2021; 1 220,00 грн. - за вакцинацію проти кашлюку, дифтерії, правця, поліомієліту, гемофільної інфекції, гепатиту В «Інфанрикс Гекса» (Бельгія), згідно з розрахунком вартості послуг № 2548975-001 від 13.05.2021. Вказані додаткові витрати були необхідними для народження дитини та її подальшого життя. Відповідач не брав жодної участі у несенні даних витрат, необхідних для дитини. Таким чином додаткові витрати, які були понесені [PERSON] складають 68 463,00 грн. Відповідачка просить стягнути з відповідача 1/2 виплат на її користь, тобто 34 231,50 грн., які були необхідними для народження та медичних обстежень дитини, та її вакцинацію (понесені в повному обсязі позивачкою). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 статті 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про виконавче прова\-дження», підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підпри\-ємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника. Розмір відрахувань із заробітної плати, пен\-сії, стипендії та інших доходів» боржника вираховується із суми, що залишається піс\-ля утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ст. 70 цього Закону. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання жінки до досягнення дитиною трьох років суд виходить із положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Так, статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 6 статті 84 Сімейного кодексу України, визначено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Надання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до вимог статті 77 Сімейного кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, - підлягає задоволенню. Окрім того підлягають задоволенню вимоги позивачки про стянення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповдіного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Висновки суду Між сторонами склалися правовідносини з обов`язку батьків утримувати дитину та права одного з подружжя на утримання, які врегульовані нормами СК України. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Судом встановлено, що безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано. З огляду на це, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому за вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки про стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду - 11.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд дійшов висновку, що позивачка має право на стягнення з відповідача аліментів на її утримання, як жінки з якою проживає дитина, у розмірі однієї шостої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду - 11.10.2021 і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Вимоги позивача в частині стягнення половини додатково витрачених коштів у розмірі 34 231,50 грн. на народження та медичних обстежень дитини, та її вакцинацію (понесені в повному обсязі позивачкою), доказово обгрунтовані та підлягають задоволеню. Щодо судових витрат Згідно з вимогами частини першої статті 140 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату подання позову, пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Таким чином мінімальна сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 908 гривень. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved