Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що з 30.07.2004 по 21.11.2014 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21.11.2014 було розірвано та за час якого у нас народився син [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 12.01.2016 між ним та відповідачем - [PERSON] , було вдруге укладено шлюб. Близько чотирьох років тому [PERSON] почала ігнорувати його як чоловіка, проживати окремо від нього та дітей, ухилятись від їхнього виховання та утримання, а згодом і зовсім покинула їх, створивши іншу сім`ю, Внаслідок чого у них почалися безперервні конфлікти, що переростали у сварки. За деякий період часу вони повністю відсторонились один від одного, сім`я розпалася. На даний час йому стало відомо, що відповідачка тривалий час перебуває за кордоном, однак де саме йому не відомо, оскільки жодних зв`язків вони не підтримують. Фактично всі обов`язки по вихованню та утриманню дітей були покладені на нього. Однак, на даний час виникла проблема у визначенні місця проживання їхніх двох дітей, які залишаються проживати з ним в Україні, перебувають під його опікою та на його утриманні. Проте, без присутності відповідачки - [PERSON] після розлучення на території України у нього можуть виникати труднощі щодо виховання дітей, зокрема у їх навчанні (переведенні в інші навчальні заклади, поступленні у ВНЗ), виїзд за кордон, зміни місця реєстрації, призову на військову службу, тощо). Вказані обставини є підставами його звернення до суду з даним позовом, який просить задоволити. Ухвалою від 22.06.2022 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження Ухвалою від 05.07.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 19.07.2022. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить його задоволити. Доповнив, що питання щодо визначення місця проживання їхніх з відповідачкою дітей було предметом розгляду на засіданні опікунської ради, яка склала висновок про доцільність проживання дітей разом з ним. Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та про визнання позову. Представник третьої особи в судовому засіданні з приводу задоволення позову в частині розірвання шлюбу покладається на думку суду. Додатково вказала, що на засіданні органу опіки та піклування при виконкомі Дрогобицької міської ради розглядалась заява позивача про надання висновку про можливість визначення місця проживання дітей дитини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] і така була задоволена. Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Матеріалами справи встановлено, що позивач 12 січня 2016 року уклав з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 05, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.04.2007 та серії [NUMBER] від 20.08.2009 у подружжя [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] - син [PERSON] . Згідно довідки про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб №5337/27-2022 від 20.06.2022 вбачається, що до складу сім"ї [PERSON] входять - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі являється те, що між подружжям втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін. Що стосується позову в частині визначення місця проживання дітей, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до вимог статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №3-35/3940 від 11.07.2022, який затверджено рішенням виконкому Дрогобицької міської ради №197 від 11.07.2022 про можливість визначення місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , враховуючи інтереси та вік дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей з батьком - [PERSON] на [ADDRESS] . Крім того, з даного висновку вбачається, що в ході вирішення питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей у службі у справах дітей, матір [PERSON] у своїй заяві не заперечила щодо визначення місця проживання дітей разом з батьком. Суд бере до уваги та погоджується із висновком органу опіки та піклування від 11 липня 2022 року, яким рекомендовано визначити місце проживання неповнолітніх дітей з батьком, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дітей та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, вважає за можливе визначити місце проживання дітей з батьком, оскільки зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, сприятиме їх повноцінному вихованню та розвитку. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Крім того, суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дітей участь обох батьків у вихованні дітей є важливою, та, останніми, як батьками неповнолітніх дітей, в свою чергу, слід налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання дітей. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дітей з батьком, що не позбавляє матір права та можливості особистого спілкування з дітьми, обов`язку брати участь в їх утриманні та вихованні.

Outcome: approved