Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1589, 22 грн., моральну шкоду в розмірі 5000, 00 грн.. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 20.12.2020 року позивачем на сайті компанії milo_opt було зроблене замовлення № 107368 на 1кг соєвого воску для виготовлення позивачем свічок, та перераховано на рахунок відповідача 1589 грн. 22 коп. Оплата була зроблена накладеним платежем. Тривалий час відповідач не відправляв оплачений товар. Позивач неодноразово зверталась з смс-повідомленями про повернення грошей у зв`язку з ненадходженням товару. 15.01.2021 року позивач отримала своє замовлення № 107368, однак спробувавши цей матеріал в роботі, позивач зрозуміла, що він не відповідає належній якості та не може використовуватись для виготовлення свічок. 16.01.2021 року , саме у 14-денний термін, позивач надіслала претензію «МИЛО ОПТ», в якій зазначила, що надісланий їй товар не може використовуватись за призначенням та потребувала повернути гроші. 17.01.2021 року позивачу представник компанії повідомив, що позивач нібито замовляла та купувала емульгатор соєвий віск. Але це не відповідає дійсності, оскільки позивач замовляла та купувала соєвий віск, про що зазначено в замовленні. 27.01.2021 року позивач повторно відправила відповідачу вимогу про повернення грошей, але на теперішній час відповідач грошей не повернув , що є порушенням прав позивача як споживача, тому просить її позов задовольнити. Позивачу завдана моральна шкода, яка виразилась в тому, що вона витратила кошти, сума яких є для неї значною, отриманий товар позивач не може використовувати за призначенням. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова(суддя Божко В.В.) від 27.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням сторін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021р. справу передано на розгляд судді Лях М.Ю. Позивач через канцелярію суду подала заяву, в якій просить слухати справу без її участі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує, позов просить задовольнити. Відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, відзиву проти позову не надав. Згідно ч. 2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Судом встановлено, що 20.12.2020 року позивачем [PERSON] на сайті компанії milo_opt було зроблене замовлення №107368 на 1кг соєвого воску. Позивачем [PERSON] перераховано оплату замовлення № 107368 від 20.12.2020 року на рахунок відповідача 1589 грн. 22коп. 15.01.2021 року позивач отримала замовлення № 107368. 16.01.2021 року, у 14 денний термін, позивач надіслала претензію «МИЛО ОПТ» щодо неналежної якості надісланого їй товару та з вимогою повернути сплачені грошові кошти. 27.01.2021 року позивачем [PERSON] повторно надіслану відповідачу «МИЛО ОПТ» вимогу про повернення грошових коштів. Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку; договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, - договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця. Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені\~статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» у\~разі виявлення\~протягом встановленого\~гарантійного строку\~істотних недоліків,\~які виникли\~з вини\~виробника товару\~(продавця,\~виконавця),\~або фальсифікації\~товару,\~підтверджених за\~необхідності висновком\~експертизи,\~споживач,\~в порядку\~та у\~строки,\~що встановлені\~законодавством і\~на підставі\~обов`язкових\~для сторін\~правил чи\~договору,\~має право\~за своїм\~вибором вимагати\~від продавця\~або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Позивач реалізувала своє право, передбачене абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», яке відноситься до категорії товарів, що мають істотні недоліки - право на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, звернувшись до відповідача з вимогою повернення їх грошових коштів. Вимоги позивача задоволені не були. Частиною 1статті 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При цьому, як вказано у ст. 22 Закону України № 1023-XII, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, згідно зі ст.\~23\~ЦК України особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає:\~1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до законодавства моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Дані положення деталізуюються у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди . Тож відповідно до даної Постанови спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію\~Закону "Про захист прав споживачів"\~(1023-12) чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р.\~Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди під\~моральною шкодою\~слід розуміти\~втрати немайнового\~характеру внаслідок\~моральних чи\~фізичних страждань,\~або інших\~негативних явищ,\~заподіяних фізичній\~чи юридичній\~особі незаконними\~діями або\~бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок порушення відповідачем прав позивача, передбачених Закону України\~№ 1023-XII позивачу було завдано моральної шкоди через неможливість належним чином користуватися придбаним і оплаченим товаром. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлена вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню, однак суд зменшує її розмір до 2000 гривень. При вирішенні питання про розподіл судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц провадження № 14-57цс18, у ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому (ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. За основу приймається те, що ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до ч. 3 ст.\~22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,\~суд стягує судовий збір у розмірі 908 гривень з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial