Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

Адвокат Байдак В.Г. в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до суду із позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визначення [PERSON] додаткового строку, тривалістю в п`ять місяців, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Судові витрати просить залишити за нею. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що [INFO] в м. Вінниця помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,022 га, кадастровий номер 0522486000:02:000:0211, що розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 30.04.2014 [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів [PERSON] . Заповіт станом на 12.05.2022 є чинним. Крім позивачки інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом немає. Зазначає, що прийняти спадщину у встановлений законом шестимісячний строк не змогла з поважних на те причин, оскільки про смерть [PERSON] та наявність заповіту, яким він заповідав їй все своє майно, їй стало відомо лише в червні 2021 року. Після цього, 27.07.2021 підготувала заяву нотаріусу про прийняття спадщини та довіреність [PERSON] на представництво її інтересів. Не будучи обізнаною з законодавством України, заяву про прийняття спадщини направила не нотаріусу, а [PERSON] для подання нотаріусу. Крім того, [PERSON] не мала змоги подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк нотаріусу через свою хворобу. В зв`язку з цим, 01.12.2021 повторно видала довіреність на ім`я [PERSON] . Внаслідок збігу усіх негативних та важких обставин, вона не мала змоги подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини, внаслідок чого пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від 27.07.2021 було подано представником позивачки [PERSON] нотаріусу лише 12.05.2022 і постановою нотаріуса від 12.05.2022 їй відмовлено в оформленні спадкових справ на майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що вона у встановлений законом строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що строк на подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки заяву про прийняття спадщини оформила у встановлений законодавством України шестимісячний строк після відкриття спадщини [INFO] , однак, не будучи обізнаною з законодавством України, вказану заяву направила не до органів нотаріату, а своєму представнику. Крім того, представник через хворобу також не змогла у встановлений законом строк подати її заяву нотаріусу і з 24.02.2022 в Україні діє воєнний стан. Оскільки пропустила строк прийняття спадщини, тому змушена в судовому порядку просити визначити додатковий строк, достатній для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 01.06.2022 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 29.06.2022. Ухвалою від 29.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22.07.2022. Представник позивачки-адвокат Байдак В.Г. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. До початку судового засідання від відповідача Стрижавської селищної ради до суду надійшло клопотання, в якому просять справу розглядати без участі представника. Стрижавська селищна рада у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З`ясувавши письмову думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,02га, кадастровий номер 0522486000:02:000:0211, що розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно свідоцтва про право власності індексний №23639771 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №23639863 (а.с.15). За життя, 30.04.2014 [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів [PERSON] (а.с.16), який станом на 12.05.2022 є чинним, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.49,50). [PERSON] помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.13). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), станом на 12.05.2022 спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась (а.с.51). 27.07.2021 [PERSON] підготувала заяву нотаріусу про прийняття спадщини та довіреність [PERSON] на представництво своїх інтересів, згідно заяви, довіреності, апостилів та перекладів (а.с.20-25). [PERSON] проходила лікування в медичному центрі Статус з 31.08.2021 по 10.09.2021 та з 13.09.2021 на 14 днів, згідно довідок ТОВ «МЦ Статус» від 10.09.2021 та 02.10.2021 (а.с.52,53). 01.12.2021 [PERSON] повторно видала довіреність на ім`я [PERSON] на представництво своїх інтересів строком на 3 роки, згідно довіреності, апостилю та перекладу (а.с.26-28). Спадкова справа щодо померлого [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк Вірою Олександрівною не заводилась. Заяву про прийняття спадщини від 27.07.2021 подано представником позивачки [PERSON] нотаріусу 12.05.2022 і постановою нотаріуса №59/02-31 від 12.05.2022 відмовлено в оформленні спадкових справ на майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що [PERSON] у встановлений законом строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого, згідно відповіді №86/01-16 від 12.07.2022 та копій матеріалів, що знаходяться в нотаріальній конторі (а.с.62-77). В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи наявність складеного спадкодавцем [PERSON] заповіту, який до дня його смерті ним не змінювався та не скасовувався, спадкування у даному випадку після зазначеного спадкодавця здійснюється за заповітом. Встановлено, що позивачка протягом визначеного законом строку не подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно доч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У ч.1, 2\~ст.1269 ЦК України\~зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1\~ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, беручи до уваги також наявність підтвердження документально права спадкодавця на нерухоме майно (свідоцтва про право власності), на переконання суду, позивачем вірно обрано спосіб захисту своїх спадкових прав пред`явлення даного позову до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому, правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Пленум Верховного Суду України в п. 24\~постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що позивачка пропустила строк звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця у встановлений законом шестимісячний термін, оскільки перебувала за кордоном, в той же час намагалась подати заяву через свою представницю, яка через хворобу пропустила встановлений законом термін. Суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що норми чинного ЦК України щодо здійснення права на спадкування не допускають дій щодо фактичного усунення позивача від спадкування лише з підстави неможливості вчасно подати відповідну заяву про прийняття спадщини, а, особливо, коли позивач значиться у такому заповіті спадкоємцем і на це була воля заповідача. Саме така позиція суду узгоджується з приписами ст. ст. 2, 4, 10 ЦПК України, котрі визначають справедливість як одну із загальних засад цивільного судочинства. Таким чином, зважаючи на усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде у повній мірі справедливим по відношенню до позивачки і забезпечить дотримання принципу верховенства права. Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст.141 ЦПК України та, з урахуванням відповідної позиції позивачки у позовній заяві, слід залишити за нею.

Outcome: approved