Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулося до суду з позовом у якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 84 335,53 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 13 329,93 грн., 3% річних у розмірі 6 156,94 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Відповідачі являються користувачами послуг та мешканцями квартири [ADDRESS] , а тому являються споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у вказаній квартирі. 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 року (№ 111 (4511)). Позивач зазначає, що до теперішнього часу договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з відповідачами не укладено. Відповідачі своєчасно з жовтня 2015 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з лютого 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилася заборгованість станом на серпень 2021 року у розмірі 84 335,53 грн., що складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 36 332,17 грн. та заборгованості за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 48 003,36 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 13 329,93 грн. та 3% річних у розмірі 6 156,94 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі у частині вимог до співвідповідача [PERSON] у зв`язку зі смертю останньої. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року відкрите провадження у справі за позовом ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 17.11.2021 року на електронну пошту Дніпровського районного суду м. Києва від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та заяви про застосування строку позовної давності. 24.11.2021 року до суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому відповідачі зазначають, що позовні вимоги визнають частково, а саме у частині стягнення боргу з централізованого опалення в межах строку позовної давності. Вказують, що заборгованість позивачем нарахована неправомірно, долучені до позову розрахунки не відповідають дійсності. У квартирі встановлений лічильник гарячого водопостачання, який за договором прийнятий на абонентський облік засобів обліку води 17.07.2014 року та який відповідно свідоцтва повірки від 13.05.2021 р. відповідає вимогами експлуатації. Станом 11.05.2021 р. показання лічильника становили «00051». Позивачем безпідставно нараховується розмір боргу на 5 осіб з постачання гарячої води за середньомісячними показаннями засобів обліку 3 куб.м. на 1 особу за тарифом 74,22 грн., що призводить до неправомірного відображення у квитанціях щомісячного збільшення боргу на 1 113,30 грн. У квартирі [ADDRESS] ніколи не проживало 5 осіб, як зазначено у розрахунках. Також позивачем пропущений строк позовної давності до 01.10.2018 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2021 року заяву [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи № 755/17194/21 у порядку загального позовного провадження за позовом ТОВ «Євро-реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Заперечуючи проти позову, відповідачі посилаються на те, що у їхній квартирі встановлений лічильник гарячого водопостачання, показання якого станом на 11.05.2021 становили - 00051 куб.м., позивач не виконував умови укладеного договору щодо своєчасності проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту засобів вимірювальної техніки і безпідставно проводить нарахування за послуги з постачання гарячої води не за фактичними показами лічильника, а за тарифами середньомісячних показань споживання. Однак, такі доводи, як підставу для відмови в позові у частині стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої види суд до уваги прийняти не може, оскільки як убачається із наданого відповідачами копії договору № 740, такий Договір про проведення розрахунків за водопостачання та водовідведення за показниками квартирних приладів обліку споживання холодної та гарячої води був укладений 04.08.2014 [PERSON] з Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, яке є самостійною юридичною особою та не являється позивачем у справі (а.с. 98). Відповідно до відомостей наданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА № 72101688 від 21.10.2021 року та відповіді наданої «ГІОЦ/КМДА» від 21.10.2021 року, відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Отже, споживачами послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, які надавалися позивачем у спірний період, являються відповідачі [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір між сторонами не укладався. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року по справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року по справі № 401/710/15-ц зроблено правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно положень пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У спростування позову відповідачі надали припис-попередження ПрАТ АК «Київводоканал» від 11.05.2021 року, у якому зазначено про встановлення лічильника обліку споживання гарячої води № 4137886, дата повірки 2014 р., та свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки від 17.05.2021 на лічильник води № 4137886, яке чинне до 13.05.2025 (а.с. 96-97). При цьому посилаються на безпідставність нарахування позивачем заборгованості за послуги з постачання гарячої води, з огляду на те, за такі послуги вони сплачують за показниками лічильника обліку споживання гарячої води. На час спірних правовідносин діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила), пунктом 11 яких визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Відповідно пунктів 14, 18, 20 Правил, показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Доводи відповідачів щодо відсутності у повному обсязі зобов`язань перед позивачем в частині стягнення боргу за послуги з гарячого водопостачання суд сприймає критично, оскільки на підтвердження викладених у відзиві на позов обставин про безпідставне неврахування позивачем показників встановленого у квартирі лічильника відповідачами не надано жодних доказів, які б містили відомості щодо помісячного зняття показників приладу обліку гарячого водопостачання та їх належної передачі позивачу для можливості останнім здійснювати формування платіжних документів із зазначеннями поточних і попередніх показань засобів обліку гарячої води, різниці цих показань та затверджених тарифів на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надані та фактично спожиті послуги. Також відповідачами суду не надано будь яких доказів на доведення факту їх звернення до позивача із відповідними заявами з питання нарахувань заборгованості, проведення перерахунку та/або анулювання боргу, здійснення розрахунків по оплаті послуг з постачання гарячої води за показниками лічильника тощо. Разом з тим, суд приймає до уваги подану відповідачами заяву про застосування строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позов поданий до суду 29.09.2021 року. Позовні вимоги заявлені за період часу з жовтня 2015 року по серпень 2021 року за послуги з централізованого опалення та з лютого 2017 року по серпень 2021 року за послуги з постачання гарячої води. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на всій території України з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року установлено карантин. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину, встановленого вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 657 від 23.06.2021 року, № 677 від 29.06.2021 року, № 787 від 28.07.2021 року, № 855 від 11.08.2021 року, № 889 від 18.08.2021 року, № 954 від 13.09.2021 року, № 1003 від 20.09.2021 року, № 981 від 22.09.2021 року. Отже, з урахуванням дії карантину з 12.03.2020 року, що до дати подачі позову - 29.09.2021 року становить 1 рік 6 місяців 17 днів, позовна давність від дати 29.09.2018 року (три роки, що передувало подачі позову) продовжується на вказаний строк, тому позовну давність слід рахувати з 12.03.2017 року. Враховуючи, що строк позовної давності необхідно враховувати починаючи з 12.03.2017 року, сума заборгованості відповідачів за послуги з централізованого опалення у межах строку позовної давності станом на дату заявлених вимог - на 01.09.2021 становить у розмірі 28 717 грн. 26 коп. Зокрема, з 12.03.2017 по 31.03.2017 - 525,09 грн.; з 01.04.2017 по 31.12.2017 - 2 344,17 грн.; за 2018 - 5 765,20 грн.; за 2019 - 6 040,78 грн.; за 2020 - 7 597,69 грн.; з 01.01.2021 по 31.08. 2021 - 6 444,33 грн. (а.с. 9-11). Як убачається з наданих відповідачами повідомлень ТОВ «Євро-Реконструкція» та бухгалтерської довідки позивача, за надані послуги з централізованого постачання гарячої види нарахування за спірний період проводилось за встановленими тарифами на 5 осіб (а.с. 6-8, 79-81). При цьому суду стороною позивача не надано доказів про кількість мешканців квартири [ADDRESS] та про такі докази заявлено не було, позов подавався до трьох відповідачів, також не доведено факту того, що [PERSON] та [PERSON] , у відношенні яких відкрите провадження у справі, є спадкоємцями та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , що давало б підстави покладення на відповідачів обов`язку у межах вартості спадкового майна відшкодування позивачу шкоди за зобов`язаннями спадкодавця. Також з урахуванням відсутності доказів про інформування відповідачами позивача про показання лічильника стосовно фактичного споживання гарячої води, суд вважає, що заборгованість за послуги з гарячого водопостачання по квартирі відповідачів слід нарахувати у межах строку позовної давності, що включає період з 12.03.2017 по дату заявлених вимог - по 31.08.2021, на двох осіб за встановленими тарифами на споживання таких послуг без урахування показників квартирного засобу обліку. Заборгованість відповідачів за послуги з гарячого водопостачання (на двох осіб) становить: з 12.03.2017 по 31.05.2017 - з урахуванням тарифу 60,50 грн./м.куб, що складає загальну суму 960,19 грн.; з 01.06.2017 по 28.11.2017 - за тарифом 65,20 грн./м.куб, що складає загальну суму 2 321,12 грн.; з 29.11.2017 по 27.10.2018 - за тарифом 65,15 грн./м.куб, що складає загальну суму 3 935,06 грн.; з 28.10.2018 по 31.12.2018 - за тарифом 67,93 грн./м.куб, що складає загальну суму 867,75 грн.; з 01.01.2019 - за тарифом 74,22 грн./м.куб, що складає загальну суму 14 250,24 грн. Отже, загальний розмір заборгованості за послуги з гарячого водопостачання за вказаний період складає 22 334,36 грн. Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з гарячого водопостачання та поданих відповідачами квитанцій, за вказаний період здійснено сплату за отримані послуги у розмірі 2 126,45 грн. (за 2018 - 130,30 грн., за 2019 - 664,69 грн., за 2020 - 878,76 грн., за 2021 - 452,70 грн.). Враховуючи розмір оплат, загальний розмір заборгованість за послуги з гарячого водопостачання за період часу з 12.03.2017 року по 31.08.2021 року, яка підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , становить 20 207,91 грн. (22 334,36 - 2 126,45). Згідно положень частини 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 13 329,93 грн. та 3% річних у розмірі 6 156,94 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на відповідача відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13. Враховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у межах строку позовної давності втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, що становлять у розмірі 8 085,18 грн. ((2 792,70 (ГВП) + 5 292,48 (ЦО)), а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 3 670,75 грн. (1 362,50 + 2 308,25). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 28 717,26 грн., за послуги з постачання гарячої води у розмірі 20 207,91 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 8 085,18 грн. та 3 % річних у розмірі 3 670,75 грн. У іншій частині вимог позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат між сторонами, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1 135 грн. з кожного з відповідачів (а.с. 45). У частині стягнення з позивача на користь відповідачів витрат пов`язаних з правничою допомогою у розмірі 2 500 грн., про що зазначено у відзиві на позов, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Верховний Суд у постанові від 23.06.2022 року по справі № 375/275/20 зазначив, що у частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. До відзиву на позов, який підписаний обома відповідачами, долучено копію супровідного листа про направлення відзиву на адресу позивача ТОВ «Євро-Реконструкція», підтвердження направлення відзиву електронною поштою від імені адвоката Чорної О.О., квитанцію про оплату грошових коштів адвокату Чорній О.О. у розмірі 2 500 грн. згідно угоди від 15.11.2021 року та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2057/10 виданого на ім`я Чорної О.О. (а.с. 74, 75, 76, 77). Разом з тим суд вважає, що понесені відповідачами витрати у розмірі 2 500 грн. не можуть бути стягнуті з позивача, як витрати на професійну правничу допомогу, з огляду на наступне. Матеріали справи не містять доказів того, що правнича допомога відповідачам надавалася адвокатом Чорною О.О. саме у даній справі про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, що давало б можливість віднести сплачені кошти до витрат на професійну правничу допомогу, так як відзив на позов підписаний та поданий безпосередньо відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Матеріали відзиву та інші заяви відповідачів з процесуальних питань не містять документів на підтвердження представництва відповідачів у цій справі адвокатом Чорною О.О., відсутній ордер або довіреність, відповідно вимог ч. 4 ст. 62 ЦПК України.

Outcome: partial