Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Державний реєстратор Делятинської селищної ради ОТГ Гринюк В.М., про визнання права власності за спадковим майном та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер мій дідусь [PERSON] ,який проживав та був реєстрований в [ADDRESS] . У 1980 році її дідусь збудував за вище вказаною адресою домоволодіння, що складається з житлового будинку, загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 67.7 кв.м., сараю площею 19.6 кв.м., стодоли площею 16.9 кв.м., вбиральні та огорожі. Після смерті дідуся в управління спадковим майном вступив її батько [PERSON] , який проживав за вказаною адресою до дня смерті [INFO] . Декілька років тому її батько одружився вдруге з відповідачкою по справі [PERSON] , та прописав її разом з її дочкою від першого шлюбу. Відповідно до погосподарських книг, особовий рахунок № [NUMBER] було відкрито на її дідуся, а потім виправлено на її батька. В червні 2020 року вона, як спадкоємниця після смерті батька, звернулася до нотаріуса з заявою про бажання спадкувати вказане майно. Однак виявилося, що відповідачка по справі в травні місяці, тобто через два місяці після смерті її батька, отримала в Назавизівській сільській раді недостовірну довідку виписку з погосподарських книг, виготовила на себе технічну документацію (техпаспорт) на домоволодіння та зареєструвала на себе домоволодіння, як члена колгоспного двору, в цілому. Дану реєстрацію здійснив державний реєстратор [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер 2087512926240. Зазначене майно входить до складу спадщини, і тому має перейти до неї як до спадкоємиці за законом. Оскільки спадкоємцем першої черги є також і відповідачка по справі, як дружина померлого батька, тому їй належить 1/2 частки вказаного майна. З огляду на вказане вбачається, що отримання у власність відповідачкою всього майна на себе є неправомірним та позбавляє її права на спадкування майна за законом після смерті батька, а проведена державна реєстрація є незаконною. Отже, її дідусь був власником вказаного домоволодіння, а після його смерті єдиним спадкоємцем майна став її батько, оскільки як вбачається із довідки, виданої Назавизівською сільською радою, проживав та був зареєстрований в домоволодінні на день смерті її дідуся. Жодного відношення до будівництва колгоспного двору відповідачка не мала, оскільки зареєструвалася до нього декілька років тому. Тому привласнення собі домоволодіння в цілому порушує її право власності. Тому змушена звертатися до суду за захистом свого права. Короткий зміст відзиву на позов: Відповідач [PERSON] подала до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги позивача не визнає. Так, позивач заявила вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та виключення запису про право власності до відповідача з тих підстав,що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , на 1/2 частку житлового будинку в [ADDRESS] . Однак позивач не надала суду належних та допустимих доказів набуття нею права власності на частку житлового будинку, у порядку спадкування за законом. Крім того у матеріалах справи відсутній вирок чи інші докази, якими встановлено факт подання недостовірної довідки виписки із книги погоснодарського обліку Назавизівської сільської ради. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З приводу вимоги позивача про стягнення судового збору зазначає, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки вона є інвалідом II групи, і на підставі пп. 9 ст. 1 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Просить в задоволенні позову відмовити. Стислий виклад позицій сторін: Позивач [PERSON] та її представник-адвокат Семеха Д.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просили суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності, як спадкоємця за законом, на 1\\2 частку домоволодіння, що належало її померлому батькові [PERSON] , що складається з житлового будинку загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 67.7 кв.м., сараю 19.6 кв.м., стодоли 16.9 кв.м., вбиральні 1 кв.м., воріт, огорожі, і знаходиться в [ADDRESS] . Скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] , вчинений державним реєстратором Гринюком В.М., реєстраційний номер 187512926240. Також просили покласти на відповідача всі понесені позивачем судові витрати. Представник відповідача [PERSON] -адвокат Капак В.М. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позовом. Просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа\~Державний реєстратор\~Делятинської селищної\~ради Гринюк\~В.М. в судове засідання не з`явився, від Делятинського селищного голови поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати у відсутності державного реєстратора Гринюка В.М. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.11.2020 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.01.2021, у зв`язку з усуненням позивачем недоліків, по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалами Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2021, від 04.03.2021, від 22.09.2021, від 07.10.2021, та від 16.11.2021 постановлено підготовче та судові засідання по даній справі проводити в режимі відеоконференції. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2021 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2021 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2022 поновлено судовий розгляд даної справи та витребувано докази по даній справі. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] в смт. Артемівка, Полтавської області. Батком позивача був [PERSON] . У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] , копією свідоцтва про шлюб, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , копією паспорта, виданого на ім`я [PERSON] (а.с. 41-42, 44-45). Дідусем позивача був [PERSON] , [INFO] . Згідно копії погосподарської книги дідусь позивача у 1980 році дідусь позивача, [PERSON] збудував домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34-35), де і проживав до своєї смерті (а.с. 46). [INFO] дідусь позивача, [PERSON] , помер в с. Назавизів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про що виконавчим комітетом Назавизівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 14.04.2008 складено відповідний актовий запис № 15, та видано свідоцтво про смерть (а.с. 37). Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив його син-батько позивача [PERSON] , який проживав за вказаною адресою до дня своєї смерті. [INFO] батько позивача, [PERSON] , помер в с. Назавизів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про що виконавчим комітетом Назавизівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 30.03.2020 складено відповідний актовий запис № 10, та видано свідоцтво про смерть (а.с. 36). Як вбачається з довідки Назавизівської сільської ради від 20.10.2020 № 1861, заповіт від імені померлого [PERSON] (дідуся позивача), який проживав і був зареєстрований до дня смерті в [ADDRESS] , у виконкомі Назавизівської сільської ради не посвідчувався. Померлий [PERSON] на день смерті (згідно по господарської книги № 5 на 2006-2010 роки) був зареєстрований в [ADDRESS] . За по [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , книга на 2006-2010 роки, обліковані земельні ділянки загальною площею 0.8800 га, з них 0.2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0.6300 га для ведення особистого селянського господарства. Номер будинку за даною адресою не змінювававя по даний час, а саме [ADDRESS] (а.с. 39). З довідки Назавизівської сільської ради від 19.10.2020 № 1847 вбачається, що заповіт від імені померлого [PERSON] (батька позивача), який проживав і був зареєстрований до дня смерті в [ADDRESS] , у виконкомі Назавизівської сільської ради не посвідчувався. Також в даному господарстві на момент смерті [PERSON] були зареєстровані і проживали: [PERSON] , [INFO] (дружина); [PERSON] , [INFO] (дочка дружини від першого шлюбу). Арешт та заборона на майно не накладались. Земельна ділянка біля житлового будинку (присадибна ділянка) не приватизована (а.с. 40). 10.06.2020 позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги після смерті батька [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Кузнєцової Н.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60495247 від 10.06.2020 (а.с. 38). Як вбачається з копії спадкової справи, наданої на виконання ухвали суду від 19.08.2021, позивач [PERSON] 10.06.2020 звернулась до приватного нотаріуса Кузнєцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька [PERSON] . При цьому позивач в заяві зазначила, що крім неї спадкоємцем є також дружина батька [PERSON] (а.с. 109). Відповідач [PERSON] 10.08.2020 також звернулась до приватного нотаріуса Кузнєцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] . При цьому відповідач в заяві не зазначила про наявність інших спадкоємців (а.с. 122). При цьому встановлено, що відповідачка [PERSON] 22.05.2020, на підставі технічного папорта, серія та номер: 04-971, виданого 18.05.2020, видавник: Інженер з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] ; виписки з по господарської книги, серія та номер: 02-17/1005, виданого 12.05.2020, видавник: Назавизівська сільська рада, зареєструвала на себе домоволодіння, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 67.7 кв.м., сарай площею 19.6 кв.м., стодола площею 16.9 кв.м., вбиральня площею 1 кв.м., огорожа, хвіртка, ворота, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як члена колгоспного двору, в цілому. Дану реєстрацію здійснив державний реєстратор [PERSON] , 22.05.2020 року, реєстраційний номер 2087512926240 (а.с. 34-35). На виконання ухвали суду від 02.05.2022 про витребування доказів Делятинською селищною радою надіслано повідомлення від 27.05.2022 № 352/02-55 про те, що у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заблокований, тому селищна рада не може надати витребувану інформацію. Також ОКП "Івано-Франківське ОБТІ надіслано повідмлення від 09.06.2022 № 15/16-10 про те, що інвентарна та реєстраційна справи на домоволодіння [ADDRESS] , в архівах ОБТІ не заводились (а.с. 187). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до закону належним способом захисту права або інтересу є скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (Постанова Великої палати Верховного Суду від 20.11.2019 № 802/3/18-а). За наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація на це ж майно за іншою особою може бути здійснене за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили щодо права власності на нерухоме майно. Сама ж собою державна реєстрація права власності за певною особою не є остаточним підтвердженням наявності цієї особи рава власності, але створює спростовану презумпцію права власності такої особи ( Постанова Великої палати Верховного Суду від 12.03.2019 № 911/3594/17). В даному випадку для вирішення спірних правовідносин слід керуватись діючими на час будівництва нормативними актами, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністерства комунального господарства української РСР 31.01.1966, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 11.12.1995 № 56, тимчасовим положенням «Про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженим наказом МЮ України від 07.02.2002 № 157/6445, з подальшими змінами, згідно яких реєстрація права власності на житлові будинки проводилася на час закінчення будівництва житлового будинку. Дані нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на будівлі та споруди. Однак, до часу набрання чинності ЦК України та ЗУ від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки навіть не залежало від державної реєстрації. Право власності підтверджувалося погосподарськими книгами робітничих чи колгоспних дворів. Оскільки померлий дідусь позивача [PERSON] був головою сім`ї, він є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке після його смерті успадкував його син [PERSON] , батько позивача, який був зареєстрований та проживав у даному домоволодінні на день смерті свого батька [PERSON] . Таким чином позивач [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна по закону після смерті свого батька [PERSON] , яка у встановлений законом шестимісячний строк звернулась з заявою про прийняття спадщини. Також спадкоємцем спадкового майна по закону після смерті [PERSON] є також відповідач [PERSON] , як його дружина. Таким чином вказані особи, як спадкоємці першої черги по закону, мають право спадкування по 1/2 частці спадкового майна після смерті [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначили, що спірне домоволодіння побудував дідусь позивача, [PERSON] , після смерті якого у вказаному домоволодінні проживав та ним управляв його син [PERSON] , який є батьком позивачки. Кілька років тому батько позивачки одружився вдруге з відповідачкою [PERSON] , та прописав її у спірному домоволодіння. За час проживання у спірному володінні відповідачка [PERSON] вказане домоволодіння не добудовувала і не переробляла. Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року головою сім`ї (домогосподарства) по [ADDRESS] був [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив його син-батько позивача [PERSON] , який проживав за вказаною адресою до дня своєї смерті [INFO] , що підтверджено випискою з погосподарських книг (а.с. 39, 46). Згідно технічного паспорту, виданого Інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташовані в [ADDRESS] , вбачається, що вказаний об`єкт нерухомості складається з: житлового будинку «А», загальною площею 100,1 кв.м., житловою площею 67.7 кв.м., сараю «Б» площею 19.6 кв.м., стодоли «В» площею 16.9 кв.м., вбиральні «Г» площею 2,0 кв.м., огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3. (а.с. 172-174). Згідно виписки з погосподарської довідки номер будинку за даною адресою не змінювався по даний час, а саме [ADDRESS] (а.с. 39). Відповідач [PERSON] \~зареєструвала шлюб з батьком позивача [PERSON] 19.08.2013, а її місце реєстрації по [ADDRESS] з 18.11.2014 (а.с. 124-126). Суд погоджується з доводами позивача, що реєстрація за відповідачем права власності на все домоволодіння на підставі виписки з погосподарської книги є порушенням прав позивача. В зв`язку з чим неможливо застосування до спірного домогосподарства статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року та заперечення відповідача є безпідставними. Таким чином отримання у власність відповідачкою спадкового майна в цілому є неправомірним, та таким, що позбавляє позивача права на спадкування майна за законом після смерті батька, а проведена державна реєстрація є незаконною. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа\~може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що реєстрація за відповідачем права власності на все домоволодіння на підставі виписки з погосподарської книги стало перешкодою для оформлення у нотаріальному порядку та підставою для звернення позивача до суду за правилами позовного провадження. За загальними\~правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). В судовому засідання відподачем не наведено належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження своїх заперечень, а доводи щодо неналежного способу захисту є безпідставними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 06.06.2003, виданого Управлінням ПФУ в Маневицькому районі (а.с. 76). Таким чином відповідач [PERSON] звільняється від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Висновок суду: На підставі наведеного суд дійшов висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову та визнання права власності за [PERSON] на спадкове майно за законом після смерті її батька [PERSON] , а саме на 1/2 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд. В зв`язку з цим запис про проведену державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] за [PERSON] , вчинений державним реєстратором Гринюком В.М., реєстраційний номер 287512926240, необхідно скасувати. В задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] сплачених судового збору необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1269, 1270 ЦК України, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником міністерства комунального господарства української РСР 31.01.1966, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 11.12.1995 № 56, Тимчасового положення «Про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженим наказом МЮ України від 07.02.2002 № 157/6445, з подальшими змінами,

Outcome: dismissed