Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, присудження аліментів за минулий період, стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 15.07.2006 року по 08.10.2021 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова віл 07.09.2021 року, вони є батьками сина [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного проживання з відповідачем й ведення спільного побуту їх син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні і вихованні, забезпечення його харчування, навчання, лікування, всебічного та гармонійного розвитку потребує значних грошових кошів, проте відповідач від виконання своїх обов`язків по утриманню дитини ухиляється. Відповідач є молодою здоровою працездатною особою, має гарне матеріальне становище, в тому числі три квартири та земельну ділянку у власності, інших дітей, непрацездатної дружини та батьків не має, аліменти іншим особам не сплачує, виконавчих проваджень щодо нього невідкрито. Малолітньому сину сторін [INFO] встановлено інвалідність з дитинства, у зв`язку з цим він потребує спеціального харчування, масажів, санаторно-курортного лікування, на придбання продуктів харчування, показаних дитині за станом здоров`я позивач витрачає в середньому 3611 грн. в місяць., а з урахуванням медичних витрат, пов`язаних зі станом здоров`я сина, щомісячно він потребує коштів в сумі близько 20000 грн. Також вона несе додаткові витрати на дитину, син з 23.09.2019 року по травень 2021 року навчався курсу "FrоntEnd", оскільки має здібності до вивчення комп`ютерних технологій, бажає в майбутньому стати ІТ-спеціалістом, вартість навчання становила 2000 грн. на місяць, з лютого 2-21 року відповідач жодних витрат, пов`язаних з розвитком здібностей дитини, не поніс, у зв`язку з чим вона має право на відшкодування їх половини в сумі 3750 грн. Також позивач 05.10.2021 року сплатила за щорічний відпочинок з дитиною у Єгипті, що є вкрай важливим для здоров`я сина, кошти в сумі 20500 грн., половина вартості частини коштів на відпочинок дитини в сумі 5125 грн. підлягає стягненню з відповідача. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. 00 коп. щомісячно починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття; присудити з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти за період лютий 2021 року - листопад 2021 року на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 96000 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за минулий період у розмірі 8875 грн. 00 коп., стягнути судові витрати. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Демченко С.В. від 17.12.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, та востаннє Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2022 року справу передано на розгляд судді Парахіній Є.В. Ухвалою суду від 28.04.2022 року справу прийнято до провадження суддею Ленінського районного суду м. Полтави Парахіною Є.В. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов, в якому вказує, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. Дійсно, з 2006 року перебував з позивачем у офіційному шлюбі, який розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.09.2021 року, вони є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач та син проживають окремо. Позивач зазначає, що щомісячно несе витрати на утримання неповнолітньої дитини близько 20000 грн., проте в наданих нею чеках не вказано, що придбаний одяг є підлітковим чоловічим, придбаний нею саме та для потреб сина. Крім того, надано список продуктів, які вживаються дитиною кожного місяця у сумі 3611 грн., але відсутні є жодні допустимі докази, які підтверджують купівлю цих продуктів та те, що вони рекомендовані до вживання синові в такій кількості. Вказав, що не ухиляється від сплати грошових коштів на утримання сина, кошти колишній дружині передає на руки, в наявності квитанцій та/або чеків не має. У вихованні дитини також бере активну участь вони відвідують разом з сином місця відпочинку, спілкуються по телефону, він намагається цікаво проводити час із дитиною, відіграє активну роль у формуванні сином світобачення та світосприйняття. Зустрічами із сином не нехтує, оскільки дуже сильно його любить та сумує за ним. Під час шкільних літніх канікул з метою його оздоровлення два рази у 2021 року відвіз сина на Азовське море. Зазначив, що працює головним фахівцем Дергачівської районної організації ВФСТ "Колос", отримує заробітну плату, яка в середньому складає 6512 грн. 75 коп. Також працює за сумісництвом тренером-викладачем з футболу в "Дергачівська дитячо-юнацька спортивна школа "Колос" Громадської організації "Харківська обласна організація Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України", отримує заробітну плату, яка становить 3787 грн. 20 коп. З доходів має лише заробітну плату, в загальній сумі дохід в місяць складає 10299 грн. 95 коп. (без вирахування податків та обов`язкових платежів), з цих коштів витрачає на щоденні погреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла та допомогу батькові, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи. Іноді заробітної плати не вистачає, у зв`язку з цим виник борг за комунальними платежами. Вказав, що позивач є власником двох квартир за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , що свідчить про те, що вона не перебуває у скрутному матеріальному становищі. Сину [PERSON] встановлено інвалідність та призначена соціальна допомога як дитині-інваліду до досягнення 18 років у розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з вказаними обставинами, вважає, що достатнім розміром аліментів на щомісячне утримання [PERSON] є стягнення частки з його заробітної плати. Просить відмовити у позовних вимогах у стягненні аліментів в твердій грошовій сумі, додаткових витрат на утримання дитини та аліментів за минулий період; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , 1/4 від заробітку (доходу), починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] вісімнадцяти років. Представником позивача [PERSON] адвокатом Трушкевичем В.В. подано відповідь на відзив, в якій наголошено, що позивачем подано докази купівлі синові одягу і взуття, розрахункові документи про їх придбання і фото сина [PERSON] у зазначеному одязі. Варто зазначити, що твердження відповідача про відсутність у чеках інформації про придбання одягу і взуття саме для потреб сина не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Вимогами чинного законодавства не передбачено зазначення у фіскальних чеках інформації, на чиї саме потреби ці товари придбаваються. Твердження відповідача про недоведеність придбання позивачем одягу і взуття саме для потреб їхнього сина є нічим іншим як черговим ухиленням від свого обов`язку утримувати сина, при цьому відповідачем не надано жодного доказу придбання ним особисто сину одягу та взуття, предметів особистої гігієни або продуктів харчування за період з лютого 2021 року. Відповідачем не заперечується факт встановлення синові інвалідності з дитинства, не спростовується жодними доказами відсутність потреби дитини у спеціальному харчуванні, не надано будь-яких доказів або розрахунків, в якому саме розмірі і які продукти харчування, на думку відповідача, показані дитині за станом здоров`я. Вказав, що відповідач за період лютого 2021 року по листопад 2021 року надав грошові кошти у розмірі 4000 грн. на утримання сина, що позивачем було враховано під час розрахунку витрат на утримання дитини за попередній період, жодних інших коштів на утримання сина у зазначений період відповідач не надавав. Невиконання і ухилення відповідача від обов`язку по утриманню дитини також підтверджується листуванням позивача і відповідача у мобільному додатку Viber. Зазначив, що відповідач окрім офіційного щомісячного доходу у загальному розмірі 10299 грн. 95 коп., проводить оплачувані приватні тренування, має у власності 3 квартири за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; та земельну ділянку [ADDRESS] , на якій побудована дача. На сайті Харківський кур`єр за посиланням xk5.com.ua міститься оголошення відповідача про здачу в оренду квартири [ADDRESS] , заявлена вартість місячної оренди становить 6000 грн. Відповідач восени 2021 року відпочивав у Туреччині, що підтверджує його гарне матеріальне становище і можливість сплачувати аліменти на утримання власної дитини у заявленому позивачем розмірі. Відповідач фактично не поніс витрати, пов`язані з оздоровленням, проживанням і харчуванням дитини на відпочинку у червні 2021 року, оплату здійснила Дергачівська районна організація Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" Агропромислового комплексу України, в якій працює відповідач. Відповідач має гарний фінансовий стан, що, зокрема, підтверджується наявністю в його власності декількох квартир, можливістю відпочивати за кордоном, придбавати та утримувати вартісних домашніх тварин. Просив позов задовольнити в повному обсязі. 06.06.2022 року представником позивача [PERSON] адвокатом Трушкевичем В.В. подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої він уточнив зміст позовних вимог, виклавши їх в наступній редакції: просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною [PERSON] вісімнадцяти років, з індексацією відповідно до закону; присудити з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти за період лютий 2021 року - листопад 2021 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 96000 грн., з індексацією відповідно до закону; стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за минулий період у розмірі 8875 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Трушкевич В.В. в судове засідання не з`явилися, адвокат надав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився доручивши представляти свої інтереси адвокату Харченку І.М., який звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що із заявою про зміну предмета позову не погоджується. У п. 2 резолютивної частини заяви позивач просить стягнути аліменти на неповнолітнього [PERSON] у розмірі 96000 грн. та провести їх індексацію, проте жодних доказів того, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не були одержані в зв`язку з ухиленням від свого обов`язку останнім по їх сплаті, не надає. Позивач безпідставно зазначає, що нею понесені витрати на їжу, купівлю одягу, оздоровлення і т.ін., при цьому жодних доказів стосовно раціону харчування та того, що саме ці продукти купувались нею за рекомендацією лікаря, та саме ці заходи щодо реабілітації та відпочинку купувалися нею, позивач не надає. Крім того, позивач посилається на норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" як на підставу для зміни предмету позову, однак зазначені норми можуть бути застосовані виключно до аліментів, які вже були присуджені в судовому порядку та отримані позивачем. Стосовно вимоги про стягнення аліментів у розмірі 10000 грн. вважає, що з урахуванням довідки про доходи, яка міститься в матеріалах справи, справедливим розміром буде сума у 5000 грн. 00 коп., на стягнення якої він погоджується. Стосовно витрат поклався на розсуд суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.07.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.09.2021 року, справа № 638/12616/21. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.05.2008 року, виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Сторони по справі проживають окремо, їхній спільний син [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачем по даній справі [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого 11.08.2009 року Управлінням праці та соціального захисту населення Дзержинської у м. Харкові ради, [PERSON] , 1983 року народження, призначена державна соціальна допомога на дитину-інваліда - [PERSON] на термін з 08.07.2009 року по 15.04.2026 року. Відповідно до довідки, виданої лікарем Комунального некомерційного підприємства "Міська дитяча поліклініка № 14" Харківської міської ради [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , має діагноз: сидром портальної гіпертензії, фіброз. Стан після накладення анастамозу. Панкреатопатія. Хронічний риносинусит. Дитина потребує спеціального харчування, масажу, санаторно-курортного лікування. Обґрунтовуючи розмір позовних вимог в частині стягнення аліментів в сумі 10000 грн. 00 коп. щомісячно, позивач надала суду ряд квитанцій з метою підтвердження своїх щомісячних витрат позивача на придбання продуктів харчування, одягу, взяття, канцелярського приладдя, а також витрат на медичне обстеження у вигляді УЗД органів черевної порожнини з допплерографією+ допплерографія нирок+сечовий міхур, на придбання квитків на катання на атракціонах, відвідування кінотеатру, оплату мобільного зв`язку, а також оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, аналіз вказаних фінансових документів безперечно не доводить того факту, що відповідні витрати на придбання продуктів харчування, одягу, взуття, канцелярських приладів понесені саме позивачем у справі та у зв`язку з утриманням сина. Її зобов`язання з утримання належного їй нерухомого майна, де вона проживає разом з дитиною, не можуть бути визнані достатньою і належною підставою для обґрунтування розміру позовних вимог про стягнення аліментів, позаяк ці витрати позивача пов`язані з реалізацією нею права власності, а обов`язок з їх сплати урегульований вимогами ст. 322 ЦК України. Вказувала, що у відповідача є у власності нерухоме майно, надавши суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 287846201 від 01.12.2021 року, відповідно до якої [PERSON] є власником: 2/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] ; квартири за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відзиві на позовну заяві відповідач [PERSON] , обґрунтовуючи свої заперечення проти розміру позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення повноліття, вказував на те, що у позивача також у власності є ряд нерухомого майна, а його щомісячний дохід не дає можливості сплачувати аліменти щомісяця в сумі 10000 грн. Так, відповідачем надано суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 295192280 від 18.01.2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] є власником: квартири за адресою: [ADDRESS] , та квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Дергачівської районної організації ВФСТ "Колос" Харківської області № 4 від 14.01.2022 року, [PERSON] дійсно працював на посаді головного фахівця Дергачівської районної організації ВФСТ "Колос" Харківської області і йому нарахована заробітна плата та утримані податки за 2021 рік, загальна сума нарахованого доходу за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року (без відрахування податків та зборів) становить 78153 грн., при цьому щомісячно нарахована сума здебільшого становить 6000,00 грн., один місяць 8005,00 грн., та один місяць 10050,07 грн. Відповідно до довідки Дергачівської ДЮСШ "Колос" № 5 від 14.01.2022 року, виданої [PERSON] , він дійсно працював в закладі об`єднані громадян "Дергачівська дитячо-юнацька спортивна школа "Колос" Громадської організації "Харківська обласна організація Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України на посаді тренера-викладача з футболу за сумісництвом з 01.03.2021 року по 31.12.2021 року. Заробітна плата за період з березня 2021 року по грудень 2021 року складає 50222 грн. 25 коп., при цьому, нараховано по 3787,20 грн. на місяць, і лише у грудні 2021 року - 16137,45 грн. Враховуючи викладене, аналізуючи наявні у справі докази, беручи до уваги обґрунтування позовних вимог, наведене позивачем, та зміст заперечень відповідача проти позову, з урахуванням розміру щомісячного доходу відповідача, того факту, що обов`язок утримувати дітей покладений на обох батьків, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, та вважає за доцільне стягувати аліменти щомісячно у розмірі 5000 грн., починаючи з 13 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина за минулий період з лютого 2021 року по листопад 2021 року, суд враховує наступне. У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів - це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. На це неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі № 672/198/19; від 29.01.2020 у справі № 756/14483/18. Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 року (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. В свою чергу, позивачем не надано жодних достовірних та переконливих доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з [PERSON] в період з лютого 2021 року по листопад 2021 року, а також доказів його ухилення від надання утримання дитині. Сама позивач не оспорює той факт, що відповідачем добровільно надавались кошти в сумі 4000 грн. в цей період. Переписка в додатку Viber, на яку посилається позивач як на доказ вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ цих обставин, оскільки, як вбачається зі змісту даного листування, сторонами не обговорювалось питання щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дитини в конкретному розмірі, надана позивачем суду переписка з відповідачем не містить жодних даних на підтвердження того, що вона в період з лютого по листопад 2021 року зверталась до відповідача з вимогою здійснювати виплату аліментів на дитину. Інших доказів виконання позивачем вимог, визначених ч. 2 ст. 191 СК України, суду не надано. А тому суд вважає недоведеним твердження позивача про те, що нею вживались заходи для стягнення аліментів за період з лютого по листопад 2021 року. А відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, також позивачем не надано доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч. 2 ст. 191 СК України. Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню, оскільки факт вжиття заходів щодо отримання аліментів з відповідача та вчинення дій останнім, спрямованих на ухилення від їх сплати, не підтверджено позивачем належними, допустимими і достатніми доказами. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина, суд враховує наступне. За вимогами ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, щодо передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому, розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач вказала на те, що несе додаткові витрати на дитину, пов`язані з розвитком його здібностей, а також з необхідністю забезпечення відпочинку для здоров`я дитини, яка має тяжкі захворювання. На підтвердження понесення додаткових витрат позивачем надано ряд письмових доказів. Згідно п. 1.1, 2.1 договору про надання освітньо-консультаційних послуг від 23.09.2019 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] , яка діє як представник [PERSON] (слухача), ФОП [PERSON] зобов`язався надати замовнику освітньо-консультаційні послуги з певного навчального курсу та навчальної програми "FrоntEnd". Даний перелік не є вичерпним та може бути уточнений сторонами. Загальна вартість послуг для курсу "FrоntEnd" складає 2000 грн. на місяць. На підтвердження факту оплати вартості навчання дитини за вищевказаним договором позивачем надано суду дублікат квитанції № 0.0.2001072143.1 від 02.02.2021 року на суму 1500 грн. № 0.0.2037428524.1 від 02.03.2021 року на суму 2000 грн., № 0.0.2074842192.1 від 02.04.2021 року на суму 2000 грн., № 0.0.2126705035.1 від 17.05.2021 року на суму 2000 грн. 00 коп., а всього на суму 7500 грн., половину вартості в розмірі 3750 грн. з яких просила стягнути з відповідача. Оцінюючи обґрунтування позовних вимог в цій частині, наведене позивачем у позові, той факт, що вказані витрати пов`язані з розвитком здібностей сина сторін по справі, він тривалий час відвідує навчання за навчальною програмою "FrоntEnd", що свідчить про його зацікавленість, це навчання важливе для розвитку дитини, його вартість є досить значною та носить систематичний характер, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в цій частині такими, що підлягають задоволенню, та приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача половини фактично понесених нею витрат, що підтверджені платіжними документами, у загальній сумі 3750 грн. 00 коп. Згідно договору № 1 від 08.10.2021 року, укладеного між турагентом ФОП [PERSON] та [PERSON] , була придбана туристична подорож для [PERSON] та [PERSON] терміном з 13.10.2021 року по 20.10.2021 року літаком за маршрутом Харків - Шарм-ель-Шейх - Харків, вартістю 20500 грн., половину вартості якої для дитини в розмірі 5125 позивач просила стягнути з відповідача в порядку ст. 185 СК України. На підтвердження понесення витрат за даним договором позивачем надано дублікат квитанції № 0.0.2290305799.1 від 05.10.2021 року на суму 20500 грн. Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд виходить з того, що у матеріалах справи відсутні докази, що вищезазначена подорож до Єгипту за своєю природою є туристичною, доказів того, що вона пов`язана з санаторно-курортним лікуванням дитини згідно рекомендацій лікаря, як власне і доказів погодження вказаних витрат з батьком дитини [PERSON] , позивачем суду не надано. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що понесені нею витрати на туристичну поїздку пов`язані з оздоровленням чи розвитком здібностей дитини, викликані саме особливими обставинами, тобто не доведено існування підстав для визнання їх додатковими в розумінні ст. 185 СК України, що є її процесуальним обов`язком, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина з індексацією, суд враховує наступне. Частиною 2 ст. 184 СК України було визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі" від 17 травня 2016 року було внесено зміни до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 7 ст. 5 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 9 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 16 листопада 2016 року "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення" вказаний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 доповнено пунктом 10-4 такого змісту: Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 % грошового доходу платника аліментів. З викладеного вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, провинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Крім того, Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 було внесено зміни до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України та викладено її у наступній редакції: Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Законом України "Про внесення змін до статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі" від 01 вересня 2020 року № 831-ІХ встановлено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" у вказаній редакції Закону від 01 вересня 2020 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Таким чином, з заявою про індексацію аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, [PERSON] має право звернутися до державного виконавця, у зв`язку з чим в цій частині позов задоволенню не підлягає. Позовні вимоги про здійснення індексації додаткових витрат на дитину, на переконання суду, задоволенню не підлягають у зв`язку з безпідставністю, оскільки не включені до переліку, визначеного в ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", тим паче, що суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача частини вже понесених позивачем витрат у конкретній чітко визначеній сумі. На підставі викладеного,

Outcome: partial