Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

В лютому 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на свою користь доплату страхового відшкодування у розмірі 85 870,47 грн, вартість звіту у розмірі 2500 грн; стягнути з [PERSON] розмір франшизи у розмірі 2600 грн, величину втрати товарної вартості автомобіля в сумі 19599,28 грн, стягнути з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір та витрати на правову допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 02.11.2020 року у м.Миколаєві Херсон по ПГУ,13 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Smart Fortwo», р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить йому на праві приватної власності, який внаслідок порушення\~правил дорожнього руху\~ не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем автомобіля «Mazda CX-5», р/н [NUMBER] , що належить позивачу на праві приватної власності, який зупинився попереду, внаслдіок чого останній отримав сеханічні пошкодження. Згідно постанови Ленінського районного суду м.Миколаєва від 21.12.2020 року винуватцем ДТП визнано [PERSON] . Про настання страхового випадку, позивачем було одразу 02.11.2020 повідомлено ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», у якій застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] . Після тривалої несплати страхового відшкодування та сокарженян бездвяльності страхової компанії, він отримав страхове відшкодування у розмірі лише 23 723,08 грн., тоді як розмір відновлювального ремонту автомобіля становить 112 193 грн 55 коп. Представник страхової компанії так і не оглянув пошкоджений автомобіль , не склав пртокол огляду ТЗ, чим порущив вимоги ст. 34.2 -34.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже позивач був вимушений за власні кошти замовити незалежну оцінку вартості матеріального збитку, відповідно до Звіту від 10.12.2020 року, вартість збитку внаслідок ДТП становить 131 792,83 грн, з яких 112 193,55 грн вартість відновлювального ремонту та 19 599,28 грн величина ВТВ. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду, вартість відновлювального ремонту автомобіля підтверджено належним чином. Позивачем здійснюються значно більші витрати на проведення відновлювального ремонту свого автомобіля, аніж отримані страхові відшкодування, які не в повній мірі покривають витрати позивача. Винуватець ДТП [PERSON] самостійно та добровільно не відшкодував позивачу завданої з його вини ДТП матеріальної шкоди, не виплатив розмір франшизи. Ухвалою суду від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження . Протокольною ухвалою суду від 29.10.2021 року закрито підготовче провадженян по справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Гречана С.Й. надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просила задовольнити позов, згодна на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, неодноразово про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, відзиву на позов не надали. Відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 29.08.2018 року, власником транспортного засобу «Mazda CX-5», р/н [NUMBER] , є [PERSON] . Постановою Ленніського районного суду м.Миколаєва від 21.12.2020 року накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за\~ст.124 КУпАП\~у вигляді штрафу у сумі 340 грн. Вказаною постановою встановлені обставини ДТП, що сталася 02.11.2020 року за участю автомобіля позивача, який отримав механічні пошкодження, та автомобіля «Smart Fortwo», р/н [NUMBER] Відповідно до полісу № АР/0865606 , автомобіль цивільно-правова відповідачльність власника автомобіля «Smart Fortwo», р/н [NUMBER] [PERSON] , застрахован на момент вчинення ДТП в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн, розмір франшизи становить 2600 грн. 02.11.2020 року [PERSON] , повідомив ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» про ДТП та заявиви про сплату страхового відшкордування у встановленому законом порядку. Матеріалами справи підтверджується, що позивачеві 22.02.2021 року сплачено ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» 23 723,08 грн за страховим актом № 20.0865606-9300 за договором страхування. Відповідно до квитанції та Договору про проведення оцінки КТЗ від 02.11.2020 року позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження свого автомобілю після ДТП сплатчено 2475 грн ПП [PERSON] . Згідно Звіту № 369-20 від 10.12.2020 року щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Mazda CX-5», р/н [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталося 02.11.2020 року, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля внаслідок його пошкодження в результаті ДТП становить 112 193, 55 грн ( з врахуванням ПДВ на запчастини). Ринкова вартість автомобіля «Mazda CX-5», р/н [NUMBER] , , на момент його пошкодження складає 671 777,79 грн. Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджувального автомобіля «Mazda CX-5», р/н [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 131 792,83 грн., в тому числі величини втрати товарної вартості становить 19 599,28 грн. Як вбачається з вказаного звіту, вартість відновлювального ремонту складається з 9837,24 грн вартості необхідних для ремонту матеріалів, 4135 грн вартості ремонтно-відновлювальних робіт, 98 221,31 грн вартості складових, що підлягають заміні при ремонті ( з врахуванням ПДВ). Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля дорівнює нулю. Відповідно до пп. «б» п. 185.1 ПКУ операції з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України (визначається за правилами, встановленими статтею 186 ПКУ), є об`єктом обкладення ПДВ. Тобто\~послуги з ремонту автомобіля, який потрапив у ДТП, є об`єктом обкладення ПДВ незалежно від того, за рахунок чого платнику податку, який здійснює такий ремонт, надходить компенсація витрат\~на проведення такого ремонту: чи у вигляді страхових виплат від страхової компанії, чи у вигляді покриття франшизи від страхувальника. А тому, у разі якщо\~страхові суми спрямовуються страховою компанією або потерпілим на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відновлення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані у процесі його ремонту\~(запчастини та інші витратні матеріали тощо), таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості ремонту і виділяються особою, яка здійснює такий ремонт, окремим рядком у розрахункових документах. У разі якщо придбання страховою компанією або потерпілим послуг з ремонту, заміщення, відновлення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані у процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), здійснюється у особи, яка не є зареєстрованим платником ПДВ, то таке придбання здійснюється без урахування сум ПДВ, бо особа, не зареєстрована платником ПДВ, не має права нараховувати і виділяти окремим рядком суму цього податку. Оскільки позивачем не надано суду доказів, що їм здійснено ремонт відновлювальний автомобіля або придбані запчастини у особи,\~яка є\~зареєстрованим платником\~ПДВ,\~то суд\~позбавлений можливості\~включити суму\~ПДВ у\~розмір страхового\~відшкодування,\~ а\~отже суд\~приймає до\~уваги вартість\~ складових, що підлягають заміні при ремонті пошкодженого автомобіля позивача, яка підлягає стягненню на його користь з відповідача, у розмірі 78 577, 05 грн ( 98 221,31 грн 20% без врахування ПДВ). Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч.1-2\~ст.1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої\~статті 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі\~ст.1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.22.1\~ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного Закону\~встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1\~статті 9 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом пункту 36.2\~статті 36 Закону № 1961-IV\~страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Закону № 1961-IV\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Виплата страхового відшкодування у розмірі, меншому страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог\~Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі\~статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1\~статті 22 Закону № 1961-IV\~у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1\~статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком. Відповідно до ч.ч.1-2\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 23 723,08 грн. Предметом спору є відшкодування недостатньої, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~ст.22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідачем ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» не надано суду заперечень щодо заявленоїї позивачем суми відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, не надано суду матеріалів стахової справи та не доведено, що розмір визначеного ним страхового відшкодування відповідає дійсним обствинам справи. Разом з тим, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, згідно полісу втсановлений у 130 000 грн. Отже, стягненню з відповідача страховика підлягає сума , необхідна для повного відшкодування матеріальної шкоди, у розмірі 66 226,21 грн ( за вирахуванням суми франшизи та вже сплаченого страхового відшкодування та суми ПДВ, що включена до Звіту) Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі\~ст.1194 ЦК України\~відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц, від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17. Пунктом 32.7 частини 1\~статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним\~наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092\~(далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого транспортного засобу. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження транспортного засобу і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків. Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів колісного траснпортного засобу. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів транспортних засобів. Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Системний аналіз пункту 32.7 частини 1\~статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті\~22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті\~988, статей\~1166,\~1187,\~1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що заподіяна майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу і підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у розмірі 19 599,28 грн. Стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає 2600 грн ( сума франшизи, яка відрахована з розміру відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля згідно полісу обов`язкового страхування). Встановивши, що в результаті ДТП з вини відповідача [PERSON] , цивільно-правова відповідальнсіть чого була застрахована в ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ», була заподіяна майнова шкода позивачу, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим на користь позивача з відповідача ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ» слід стягнути у відшкодування завданої матеріальної шкоди 66 226,21 грн недоплаченого розміру страхового відшкодування та 2475 грн витрат на складання оцінки матеріального збитку; з відповідача [PERSON] , як особи, винної в заподіянні шкоди - 19 599,28 грн. - величину втрати товарної вартості автомобіля та 2600 грн франшизи. Відповідно до положень\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ді обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування Звіту № 369-20 про незалежну оцінку майна з визначення вартсоті матеріального збитку від 10.12.2020 року, не спростували визначений розмір матеріального збитку, а отже не довели, що розмір матеріального збитку визначено автотоварознавчим дослідженням неправильно. Також із відповідачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним\~ст.141 ЦПК України. Також відповідно до ст. 137 ЦПК України із відповідачів на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог ( 82% від суми позову, а отже 82% від заявленої суми витрат) належним чином підтверджені витрати позиваач на правову допомогу ( 3000 грн згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 23.02.2021 року та 5000 грн гонорару адвоката згідно Договору про надання професійної правничої домоги від 21.01.2021 року, укладеного між [PERSON] , та адвокатом Гречаною Є.Й.).

Outcome: partial