Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Адвокат Рудюк В.О. (яка діє на підставі Ордеру АР №1068589) в інтересах позивача [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні правом власністі шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій просить суд усунути перешкоди у користуванні правом власністі та визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Договору дарування № 200 від 02.02.2016 року власниками житлового приміщення по [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . В даному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до наданих відомостей з Державного реєстру виборців, які були передані Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради для створення реєстру територіальної громади, за вказаною адресою також зареєстроване місце проживання наступних осіб (відповідачів у справі): [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , проте зазначені особи з моменту вступу у право власності позивачки і до сьогодні ніколи не проживали у вказаному будинку. В жовтні 2021 року позивачці стало відомо, що з травня 2021 відповідно до Публічного договору «Про надання послуг з вивезення побутових відходів в м. Запоріжжя» по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , нарахування за послугу з поводження з побутовими відходами проводиться на 6 зареєстрованих осіб, хоча при вчиненні правочину дарування нотаріусом було перевірено коло зареєстрованих осіб, та зазначено, що такі відсутні, а також сама власниця, окрім себе, нікого не реєструвала за даною адресою. 03 листопада 2021 року на адресу представника позивача адвоката Рудюк В.О. надійшла відповідь від Департаменту реєстраційних послуг на адвокатський запит від 20.10.2021 року, в якій зазначено, що за відомостями департаменту за адресою позивачки зареєстровано 7 осіб, а за відомостями Державного реєстру виборців, ще 4 особи, тобто сукупно 11 осіб, проте надати відомості щодо цих осіб відповідно до закону «Про захист персональних даних» та рішення Конституційного Суду України № vd971030 vn5-зп від 30.10.1997 та № 2-рп/2012 у справі №1-9/2012 від 20.01.2012, не може. У зв`язку з цим, позивачка звернулася до суду з заявою про забезпечення доказів та отримала інформацію про зареєстрованих осіб. Встановити місце знаходження та контактні дані осіб задля переговорів про добровільне зняття з реєстрації місця проживання позивачка не може самостійно. Добровільно особи станом на день подачі позову до суду з місця реєстрації не знялися. Позивач зазначає, що відповідачі не є членами її сім`ї, будь-яких їх особистих речей в житлі немає, житлом не цікавляться, всі витрати на утримання будинку та сплату житлово-комунальних послуг несе позивач. Через наявність в приміщенні ще працездатних осіб, у позивача є перешкоди в оформленні субсидії на сплату комунальних послуг та надмірна плата таких послуг. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 18.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Встановлено сторонам строк для подання заяв по суті спору. Ухвалою від 29.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.07.2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 26.07.2022 року на електронну пошту суду представник позивача адвокат Рудюк В.О. подала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судових повісток, які повернуті до суду 13.07.2022 року із зазначенням про відсутність відповідачів за вказаною адресою, про зміну адреси проживання суд не повідомляли. Також про розгляд справи повідомлялися шляхом розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, про причину неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого [PERSON] отримала особисто судову повістку 06.07.2022 року, причини неявки суду не повідомила, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталася. Відповідно до ст.280,\~281 ЦПК України\~суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Частиною 2\~статті 247 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є власниками житлового приміщення по [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування №200 від 02.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. (а.с. 13-16), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 21-23). В жовтні 2021 року позивачці стало відомо, що з травня 2021 відповідно до Публічного договору «Про надання послуг з вивезення побутових відходів в м. Запоріжжя» по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , нарахування за послугу з поводження з побутовими відходами проводиться на 6 зареєстрованих осіб (а.с.29). На адресу представника позивача адвоката Рудюк В.О. надійшла відповідь від Департаменту реєстраційних послуг на адвокатський запит від 20.10.2021 року, в якій зазначено, що за відомостями департаменту за адресою позивачки зареєстровано 7 осіб, а за відомостями Державного реєстру виборців, ще 4 особи, тобто сукупно 11 осіб, проте надати відомості щодо цих осіб відповідно до закону «Про захист персональних даних» та рішення Конституційного Суду України № vd971030 vn5-зп від 30.10.1997 та № 2-рп/2012 у справі №1-9/2012 від 20.01.2012, не може (а.с. 25-26). У зв`язку з цим, позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, яким було винесено відповідну ухвалу від 01.02.2022 року по справі №334/8531/21 (провадження № 2-з/331/11/2022) та витребувано від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради довідку про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] (а.с.27-28). Так, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2022 від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надійшла довідка про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , з якої вбачається, що за відомостями Департаменту, за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наданих відомостей з Державного реєстру виборців, які були передані Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради для створення реєстру територіальної громади, за вказаною адресою також зареєстроване місце проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.29-30). У житловому примущенні за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не є членами сім`ї позивача, а також фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 10.02.2022 року (а.с. 31-34). Згідно\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16). У відповідності до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин, та відповідно до положень\~ст. 391 ЦПК України, позивач [PERSON] , як власник житла, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження майном. З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи надані позивачем докази в обґрунтування позовної заяви, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , не є членами сім`ї власників квартири, не проживають у вказаній квартирі. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] , усунувши таким чином перешкоди у користуванні [PERSON] правом власності. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 2500, 00 гривень, суд доходить висновку, що вона не підлягає задоволенню, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1446,40 грн, з яких: 992,40 грн. судовий збір за подання позовної заяви; 454,00 грн. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved