Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач є власником вищевказаної квартири. Крім позивача за вказаною адресою також зареєстровані члені його сім`ї. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивача, шлюб між ними було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року. [PERSON] не проживає у квартирі з липня 2019 року, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, особистих речей у квартирі немає. Перешкод у користуванні житловим приміщенням ні позивачем, ні членами його сім`ї відповідачу не здійснювали. Факт реєстрації відповідача та його не проживання за місцем реєстрації порушує права позивача щодо вільного розпорядження та користування майном, оскільки позивач несе витрати на комунальні платежі, які складають значну частину сімейного бюджету. Оскільки фактичне місце проживання та перебування відповідача невідомі, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та/або розгляду справи без його участі не надходило. Відзиву надано не було. Відповідно до ч.1\~\~ст.280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами\~справи встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 червня 2022 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29936686 від 07 червня 2016 року, виданого Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області (а.с.47-48). Згідно довідки № 3 Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 12 липня 2021 року (а.с.9-11). Згідно Акту від 20 жовтня 2021 року, посвідченого головою ОК ЖК Рудничий-1, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 09 липня 2019 року, а також не бере участі у вихованні дитини (а.с.12). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач її сусід, відповідач колишній зять, якого вона знає мало. Відповідача бачила приблизно 2 роки назад. Наскільки їй відомо, то речей відповідача у квартирі немає, до квартири повернутись не намагався. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач її сусід, вони мешкають на одному поверсі, заселились приблизно у 1996 році. Відповідач колишній зять позивача, донька позивача вийшла заміж та з відповідачем мешкали у квартирі позивача, а потім розлучилися. Відповідач у квартирі не проживає приблизно 2 роки, зібрав речі та поїхав. До квартири повернутись не намагався. Статтею 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до\~ст.379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в ни Права власника житлового будинку, квартири, визначені\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, позивач [PERSON] є єдиним власником квартири та правомірно набув право власності на неї. Згідно частини 2\~статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За наслідками розгляду справи судом встановлено та підтвреджено належними і допустимими доказами, що відповідач [PERSON] є колишнім членом сім`ї позивача, не проживає у квартирі, що належить позивачу понад один рік без поважних причин, згідно показів свідків відповідач змінив місце проживання, забрав із собою всі особисті речі, залишив спірну квартиру і повернутись не намагався. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником квартири, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним йому на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрований відповідач, який фактично в ній не проживає з 2019 року, а тому є підстави для задоволення позову з метою усунення перешкод позивачу у користуванні майном.

Outcome: approved