Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

[PERSON] заявив позов до Житлово-будівельного кооперативу «Аеліта» (ЖБК «Аеліта»), за яким просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що через втрату договору обміну квартири, обмінного ордеру на підставі якого позивач в січні 1985 року вселився до квартири [ADDRESS] , що входить до складу ЖБК «Аеліта», він позбавлений можливості підтвердити право власності на цю квартиру та розпорядитись цим правом на власний розсуд. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. від 30.07.2020 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. [INFO] позивач [PERSON] помер (див. свідоцтво про смерть). У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя справа прийнята до провадження цього складу суду, про що суддею 02.04.2021 року постановлено відповідна ухвала. Цією ж ухвалою провадження зупинене до вступу у справу правонаступника позивача. Ухвалою суду від 12.07.2021 року провадження у справі поновлене. 29.11.2021 року судом постановлена ухвала про вступ у справу правонаступника позивача - [PERSON] , та про залучення до справи в якості третіх осіб [PERSON] , [PERSON] . Позивач подав заяву про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] , додатково пославшись на норми закону, що регламентують спадкові правовідносини. Від відповідача відзиву не надходило, інших заяв клопотань також не поступило. Позивач подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач свого представника в суд не направив. [PERSON] не заперечував проти позову, просив розглянути справу без його участі про що подав відповідну заяву. [PERSON] в суд не з`явився, про причини неявки не повідомив. Судом встановлено таке. Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація на запит суду листом від 05.11.2020 року повідомила, що житловий будинок [ADDRESS] перебуває на балансовому утриманні та експлуатаційному обслуговуванні ЖБК «Аеліта», відповідно до відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання однієї особи, а саме місце проживання гр. [PERSON] , [INFO] , з 15.01.1985 року по теперішній час. За даними реєстрових книг КП КМР «КМБТІ» квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. Голова правління ЖБК «Аеліта» на вимогу суду надала довідки, за якими пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] в сумі 2719 карбованців сплатила член кооперативу з 1971 року [PERSON] , яка вселилась в квартиру на підставі ордеру №Г16004, виданим 09.06.1971 року. В наявній документації ЖБК «Аеліта» обмінний ордер квартири [ADDRESS] не значиться, протокол зборів та заява гр. [PERSON] щодо вступу до членів ЖБК «Аеліта», а також протоколу зборів про його членство в кооперативі відсутні. За актом №1 передачі матеріальних цінностей ЖБК «Аеліта» від 12.09.2002 року, новому правлінню кооперативу не передані протоколи загальних зборів за період з 1991р. по вересень 2002 року та список членів кооперативу на період вересень 2002 року. Домова книга в кооперативі відсутня, дані з домової книги перенесені до картотеки, яка у 2017 році передана до відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Святошинської РДА, про що зазначено в довідці голови правління кооперативу. Проте, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація на запит суду щодо надання копій чи дублікатів документів на квартиру [ADDRESS] , відповіла, що житловий будинок [ADDRESS] не передано до сфери управління адміністрації, і направила запит до ЖБК «Аеліта», для розгляду по суті запиту. Відповіді від кооперативу на запит не надійшло. З наведеного можна прийти до висновку, що документи, на підставі яких [PERSON] вселився до спірної квартири, втрачені. Між тим, відповідно до ст. 58 Житлового кодексу Української РСР (в редакції на час вселення [PERSON] в спірну квартиру), єдиною підставою на вселення до житлового приміщення є ордер, виданий на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Наймач жилого приміщення вправі за письмовою згодою членів сім`ї, що проживають разом із ним, включаючи тимчасово відсутніх, провести обмін займаного приміщення з іншим наймачем або членом житлово-будівельного кооперативу, в тому числі з проживаючими в іншому населеному пункті (ст.79 ЖК). Угода про обмін жилими приміщеннями набирає чинності з моменту одержання ордерів, що видаються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів (частина перша статті 58). Відмову у видачі ордера може бути оскаржено в судовому порядку в шестимісячний строк (ст. 83 ЖК). Згідно зі ст. 84 ЖК, порядок обміну жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. На час вселення [PERSON] в спірну квартиру порядок обміну жилих приміщень регламентувався Інструкцією Народного Комісара комунального господарства і Народного Комісара юстиції УРСР від 26 вересня 1940 року "Про умови і порядок обміну жилими приміщеннями". За змістом пунктів 14, 17 цієї Інструкції, обмін жилої площі вважається таким, що вступив у законну силу, з моменту одержання відповідного ордера на обмін. Анулювання ордера допускається лише в судовому порядку. Справи про визнання недійсним обміну жилої площі, який має фіктивний або спекулятивний характер, розв`язуються народним судом за заявами заінтересованих організацій або осіб. З огляду на наведені вимоги закону, виходячи з того, що первинно ордер на вселення до квартири [ADDRESS] було видано члену ЖБК «Аеліта» [PERSON] , та того факту що спірна квартира з 15.01.1985 року перебувала в одноосібному користуванні [PERSON] , суд приходить до переконання, що останній міг вселитись в цю квартиру лише на підставі ордеру на обмін, тобто вселився на законних підставах. Докази противного в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про власність" (введений в дію 15 квітня 1991 року), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Статтею 384 ЦК України (в редакції від 2003 року) встановлено, що у разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. За таких фактів та вимог закону, з урахуванням того, що пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] сплачено повністю, суд приходить до висновку, що [PERSON] , за життя, набув право власності на цю квартиру на підставі договору обміну житлового приміщення. Згідно пункту 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07лютого 2002 року № 7/5, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно: а) органами місцевого самоврядування: членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, підставою для реєстрації права власності на кооперативну квартиру, що набуте до введення норм про обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є довідка житлового кооперативу про сплату пайового внеску. Проте, видати таку довідку [PERSON] не вбачалось за можливе через відсутність даних про правомірність його вселення в спірну квартиру, та про членство в ЖБК «Аеліта». Тому, суд погоджується, що [PERSON] підтвердити право власності на спірну квартиру міг лише в судовому порядку, шляхом подання позову, відповідно до ст.ст. 15, 292 ЦК України. Оскільки, такий позов [PERSON] було заявлено, то суд, з огляду на наведене, знаходить встановленим, що він, за життя, набув право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) та ст. 15 Закону України «Про власність», і таке його право входить до спадкової маси, що залишилась після його смерті, відповідно до ст. 1218 ЦК України. До майна [PERSON] , померлого [INFO] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. заведена спадкова справа №14/2021. З огляду на спадкову справу, вбачається, що за спадщиною звернулись онук спадкодавця [PERSON] , та [PERSON] [PERSON] приймає спадщину за заповітом від 18.08.2017 року, що посвідчений державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Пласконь А.Ю. за реєстровим № 3-212, за яким [PERSON] заповів йому все майно. [PERSON] також приймає спадщину за заповітом від 03.03.2020 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмістровою Н.В., за яким [PERSON] заповів йому квартиру [ADDRESS] . Згідно зі ст. 1254 ч. 2 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Отже, заповіт на користь [PERSON] , в частині спірної квартири, скасовано заповітом на користь [PERSON] . Даних, що останній заповіт було визнано недійсним за підстав, передбачених ст.ст. 225, 231 ЦК України, матеріали справи не містять. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спад-щини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.18 п.4 гл. 10 розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Отже, оформити спадщину позивач може лише в судовому порядку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 392 ЦПК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд знаходить позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає. Заходів забезпечення позову судом не вживалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved