Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

До суду 22.03.2022 року надійшов позов ТОВ «КАРДСЕРВІС» до [PERSON] , відповідно якої позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 97 940,41 гривень та судові витрати. В обґрунтування позову, зокрема, вказано, що 18.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ « Кардсервіс» укладено Кредитний договір (кредитної лінії) №171218-011 у електронному вигляді шляхом підтвердження одноразовим паролем відправленого СМС на номер телефону [NUMBER] , код підпису - F46575. Відповідно до п. 4.27. Внутрішніх правил надання фінансових послуг у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кардсервіс» від 20.04.2018 року договір може бути укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної форми шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір ( оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) іншою стороною. Заявка на отримання кредиту надійшла від [PERSON] 18.12.2018 року о 18 год. 35 хв. Акцепт оферти позичальником (підписання договору здійснено одноразовим паролем) F46575 направленого за номером телефону [NUMBER] . Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у формі кредитної лінії у розмірі 36 792,23 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачено кредитним договором. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитодавець видає позичальнику кредит строком з 18.12.2017 року по 18.05.2018 року. Кредит видається по продукту 6 платежів. Враховуючи те, що відповідачем умови кредиту не виконуються, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 18.01.2021 року становить 97 940,41 грн., яка складається із: - 23 965, 21 грн. - прострочене тіло кредиту; - 55 588,08 грн. - прострочені відсотки; - 18 396,12 грн.- строкова заборгованість за штрафами. Матеріали позову суддя отримала 23.03.2022 року. Ухвалою суду від 27.04.2022 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін із призначенням судового засідання на 23.05.2022 року. Ухвалою суду від 05.05.2022 року у задоволенні заяви ТОВ «Кардсервіс» про забезпечення позову відмовлено. 20.05.2022 року до суду надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. У судове засідання призначене на 23.05.2022 року сторони не з`явилися, представник ТОВ «Кардсервіс» на електронну адресу суду надав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, справу просив розглядати за відсутністю представника Товариства. Розгляд справи відкладено на 23.06.2022 року. У судове засідання призначене на 23.06.2022 року представник ТОВ «Кардсервіс» не з`явився, 09.06.2022 року на електронну адресу суду надав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, справу просив розглядати за відсутністю представника Товариства. [PERSON] у судове засідання не з`явився, 23.06.2022 року представник відповідача - адвокат Семененко Н.С. на електронну адресу суду надала відзив, в якому просила у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кардсервіс» відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що жодних договорів із позивачем [PERSON] не укладалось. Оспорюванні кошти ним отримані не були, як про це зазначає позивач. Посилання позивача, як на отримання [PERSON] грошових коштів на платіжне доручення за № 722 від 18.12.2017 року на суму 36792, 23, є безпідставним, оскільки отримувачем коштів зазначений ТОВ «ТРАК КОРД». Крім того, в провадженні Приморського районного суду м.Одеси ( с.Федчишина Т.Ю.) знаходиться на розгляді цивільна справа №522/21941/21 за позовом [PERSON] до ТОВ «Кардсервіс», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, про визнання виконавчого напису недійсним. Оспорюваний виконавчий напис було видано на підставі цього ж самого договору укладеного нібито між [PERSON] та ТОВ «Кардсервіс» за №171218-011 від 18.12.2017 року. Втім, копії договорів, які містяться в обох цивільних справах, є різними, що у свою чергу ставить під сумнів, законне походження договору за №171218-011 від 18.12.2017 року та його достовірність як доказ в цілому, та як наслідок спростовує наявність будь-якого зобов`язання відповідача перед позивачем. Також у відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначено, що у позовній заяві позивач, посилається на так звані « Внутрішні правила надання фінансових послуг надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кардсервіс», та зазначає, про те, що вказані правила є невід`ємною частиною договору з якими нібито відповідач був ознайомлений та зобов`язався неухильно дотримуватись. Дані твердження спростовуються тим, що вказані правила, копія яких надана позивачем в додаток до позовної заяви, датовані 20 квітня 2018 року, що значно передує даті укладенні вищевказаного кредитного договору. Розгляд справи відкладено на 05.07.2022 року. У судове засідання призначене на 05.07.2022 року представник ТОВ «Кардсервіс» не з`явився, 01.07.2022 року на електронну адресу суду надав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, справу просив розглядати за відсутністю представника Товариства. [PERSON] у судове засідання не з`явився, 05.07.2022 року представник відповідача - адвокат Семененко Н.С. на електронну адресу суду надала додаткові пояснення, відповідно до яких просили суд застосувати строки позовної давності з підстав, того, що відповідно до п.2.1 розділу 2 строк дії договору становить з 18.12.2017 року по 18.05.2018 року, однак із дійсним позовом ТОВ «Кардсервіс» звернувся до суду 22.02.2022 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, встановленої ст.256 ЦК України. Також адвокат Семененко Н.С. 05.07.2022 року через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за відсутністю сторони відповідача. 06.07.2022 року на адресу суду поштою від ТОВ «Кардсервіс» надійшла відповідь на відзив, в якому просили задовольнити позов ТОВ «Кардсервіс» в повному обсязі, У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 14.07.2022 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного. Позивач стверджує, що 18.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Кардсервіс» укладено Кредитний договір (кредитної лінії) №171218-011 у електронному вигляді шляхом підтвердження одноразовим паролем відправленого СМС на номер телефону [NUMBER] , код підпису - F46575. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит у формі кредитної лінії у розмірі 36 792, 22 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит на зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору, кредит надається позичальнику шляхом покупки товарів/послуг, що купуються позичальником за рахунок кредитної лінії у продавця ТОВ «Трак корд». Відповідно до п.1.3. Кредитного договору, в якості забезпечення за цим кредитом товари, які були придбані позичальником за рахунок кредитної лінії. Ціна придбаних товарів приймається сторонами, як оціночна вартість застави. Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, кредитодавець видає позичальнику кредит строком з 18.12.2017 року по 18.05.2018 року. Підставою звернення до ТОВ «Кардсервіс» для отримання кредитних коштів [PERSON] за цільовим призначенням є рахунок-фактура № 157873 від 24.04.2018 року. Підставою безготівкової видачі кредиту [PERSON] є платіжне доручення № 722 від 18.12.2017 року у розмірі 36 792, 23 грн. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦК України, ст.ст.2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема на підставі договорів та інших правочинів (п.1 ч.1 ст.11 ЦК України). Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумн1ості та справедливості. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ч.1 ст.526, ч.1 ст.527, ч.1 ст.610, ч.1 ст.611 ЦК України). Предметом позову у справі, яка розглядається, є стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. Як на підтвердження виникнення кредитних зобов`язань у [PERSON] , перед ТОВ «Кардсервіс» позивачем надається копія кредитного договору №171218-011 від 18.12.2017 року та копія довідки про укладення договору від 07.02.2022 року за вх.№ 171218-011. Суд критично відноситься до наданого позивачем договору, з підстав того, що датою укладення кредитного договору №171218-011 вказано 18.12.2017 року, втім зі змісту договору вбачається, що вказаний договір укладався в особі заступника директора з розробки продуктів [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 26.06.2020 року, що у свою чергу ставить під сумнів укладення зазначеного договору. Також копія довідки про укладення договору від 07.02.2022 року за вх.№ 171218-011, яка надана позивачем, як на підтвердження укладення кредитного договору, значно передує даті укладення кредитного договору. Враховуючи зазначене, позивачем не надано до суду беззаперечних доказів, щодо укладання кредитного договору між ТОВ « Кардсерівс» та [PERSON] . Виходячи із позовної заяви, позивач зазначає що сума заборгованості станом на 18.01.2021 року становить 97 940,41 грн., яка складається з : - 23 956, 21 грн. - прострочене тіло кредиту; - 55 588,08 грн. - прострочені проценти; - 18 396,12 грн. - строкова заборгованість за штрафами. Виходячи із п.2.1 розділу 2 строк дії договору становить з 18.12.2017 року по 18.05.2018 року. У позовній заяві позивач, посилається на «Внутрішні правила надання фінансових послуг надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кардсервіс» №180423-003 від 23.04.2018 року, та зазначає про те, що вказані правила є невід`ємною частиною договору, з якими відповідач був ознайомлений та зобов`язався неухильно дотримуватись. Так, однією із складових суми заборгованості є строкова заборгованість за штрафами у сумі 18 396,12 грн., яка встановлена цими ж правилами. В той же час позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідач був ознайомлений зі вказаними правилами та наслідками у разі не виконання цих правил, що дає право дійти висновку про те, що вказані правила не є складовою кредитного договору, та те, що [PERSON] брав на себе зобов`язання зі сплати вказаних штрафів за неналежне виконання зобов`язання. Крім того, зазначені правила датовані 23.04.2018 року, що значно передує даті укладанні кредитного договору. Зокрема до таких висновків дійшла і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, яка у даній постанові зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Щодо інших складових заборгованості, а саме прострочені проценти у розмірі 55 588,08 грн., які виникли станом на 18.12.2021 року, слід зазначити наступне. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вище зазначалось строк дії договору становить з 18.12.2017 року по 18.05.2018 року. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів та неустойки можливо у двох випадках: - закінчення строку кредитування, який визначений договором; - пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо кредитний договір має домовленість, що передбачає закінчення строку кредитування поверненням позичальником кредитних коштів і кредитор не направляв у порядку ч.2 ст.1050 ЦК України вимогу, а вживав інші заходи досудового врегулювання, то за таких обставин слід дійти висновку про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами боржником. Тобто, якщо немає вимоги, оформленої відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, та немає строку закінчення кредитного договору, то нарахування процентів банком можливе до повернення позичених коштів. Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 року (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 року (провадження №14-318цс18). У даному випадку строк дії кредитного договору за №171218-011 від 18.12.2017 року закінчився ще 18.05.2019 року, а тому позивач не має правових підстав нараховувати будь-які проценти після закінчення строку дії договору. Крім того, позивач своїми діями наразі намагається здійснити подвійне стягнення заборгованості з відповідача, у тому числі штрафу та відсотків, шляхом звернення до приватних нотаріусів для вчинення виконавчих написів на підставі вищевказаного кредитного договору, вказане підтверджуються наявністю спору в Приморському районному суді м.Одеси (справа №522/21941/21) про визнання виконавчого напису, вчиненого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, який зареєстрований у реєстрі за №23695, таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У розумінні ч.3 ст.12, ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст 78 ч.2 ЦПК України). Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на підставі укладеного договору саме відповідач отримав кредит у розмірі 36 792,23 грн. Отже, суд вбачає, що обставини позову не знайшли свого належного підтвердження за розглядом справи, тому підстави для стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у загальному розмірі 97940,41 грн., про що просить позивач, відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, в задоволенні стягнення судових витрат необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed