Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Представник психіатричного закладу КНП «ХОЗзНПД» ХОР звернувся із заявою про примусову госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги [PERSON] .. Заява мотивована тим, що пацієнт страждає на тяжке психічне захворювання, внаслідок чого він становить небезпеку для оточуючих. Лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник психіатричного закладу у судовому засіданні заяву підтримав, зазначив, що у [PERSON] діагностовано параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу F 20.00. [PERSON] визнаний недієздатним, є особою з інвалідністю ІІ групи. У такому стані він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. Пацієнт становить небезпеку для оточуючих, оскільки вчинив суспільно-небезпечене діяння, передбачене ст. 115 КК України, висловлює словесні погрози, проявляє агресію до оточуючих. Опікун [PERSON] - [PERSON] , який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу та розглянути справу без його участі, оскільки він виконує обов`язки військової служби. [PERSON] в судовому засіданні не зміг висловити своєї думки відносно госпіталізації у стаціонар. Спочатку заперечував проти госпіталізації, посилаючись на задовільний стан здоров`я, згодом погоджувався на госпіталізацію але у добровільному, а не примусовому порядку, а пізніше погодився на госпіталізацію. Однак, така згода за твердженням лікаря-психіатра не носить характер усвідомленої. Представник [PERSON] - адвокат Смішна І.В. в судовому засіданні заперечила щодо госпіталізації [PERSON] , підтримуючи позицію клієнта. Прокурор та представник органу опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради не заперечують проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2018 р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 22.07.2022 р. [PERSON] був доставлений в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. [PERSON] визнаний недієздатним та є особою з інвалідністю ІІ групи. Надати усвідомлену згоду на госпіталізацію не здатен в силу свого психічного стану, що вбачається з пояснень представника психіатричного закладу та власних пояснень [PERSON] , у яких він неодноразово змінював своє відношення до госпіталізації. З матеріалів справи вбачається, що у психіатричних закладах пацієнт перебував багаторазово. Посилання [PERSON] на задовільний стан здоров`я спростовуються висновком комісії лікарів-психіатрів від 25.07.2022 р., яким встановлено наявність у нього параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу F 20.00, медичною картою стаціонарного хворого №3818 із відповідним записом лікаря приймального відділення. Посилання представника [PERSON] на відсутність доказів того, що пацієнт становить небезпеку для оточуючих, спростовується висновком комісії лікарів-психіатрів від 25.07.2022 р., поясненнями представника психіатричного закладу. Так, пацієнт 23.05.2005 р. вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 115 КК України, а тому, в силу невиліковності захворювання, його агресивна поведінка та словесні погрози, пов`язані із раптовими змінами настрою оточуючими, зокрема, працівниками психіатричного закладу, сприймаються серйозно та свідчать про існуючу небезпеку для оточуючих. Таким чином, наявні підстави для примусової госпіталізації пацієнта. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. ст. 13, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved