Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

09.02.2022 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Вінницькому торгівельно-економічному інституті Київського національного торгівельно-економічному університету, денної форми навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - зважаючи на те, яка з цих обставин настане першою. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого у них народились двоє спільних дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , місце проживання яких було визначено наступним чином, донька залишається проживати із матір`ю, а син з батьком. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.02.2021 року у справі № 127/22751/20, з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/15 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 15.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття. [INFO] донька сторін - [PERSON] досягла повноліття, у зв`язку із чим припинилось стягнення аліментів на її утримання. Закінчивши школу та отримавши атестат про повну загальну середню освіту, [PERSON] поступила 21.07.2021 року на навчання до Вінницького торгівельно-економічного інституту Київського національного торгівельно-економічного університету за освітньо-кваліфікаційним ступенем «бакалавр», денної форми навчання, спеціальність «Готельно-ресторанна справа». Оскільки навчання в цьому вищому навчальному закладі здійснюється на платній основі, вартість якого становить 25820грн. на рік, [PERSON] стипендію не отримує. Навчаючись на денній формі, вона позбавлена можливості влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробіток та сплачувати за навчання. Окрім сплати за навчання, вона як мати, несе інші фінансові витрати (сплачує за комунальні послуги; несе витрати на громадський транспорт, придбання продуктів харчування, одягу, підручників та канцелярських товарів, комп`ютерних приладів та аксесуарів). Наразі вона не має достатніх доходів для самостійного утримання доньки та оплати за її навчання, оскільки на її утриманні знаходиться малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , та вона сплачує аліменти по рішенню Калинівського районного суду Вінницької області від 16.02.2021 року по справі № 127/22751/20, на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач працює суддею Вінницького міського суду Вінницької області має постійний та достатній дохід, а відтак може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, у зв`язку із чим, вона звернулася до суду із вказаним позовом. Відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 15.02.2022 року, підсудність цивільної справи № 127/3620/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначено за Калинівським районним судом Вінницької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 18.03.2022 року, справу передано на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 21.03.2022 року прийняв її до свого провадження, відкривши за позовом провадження за правилами загального позовного провадження. У відзиві на позовну заяву, відповідач [PERSON] зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/25 частки від заробітку (доходу), з дня пред`явлення позову, до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку, зважаючи на те, яка з цих обставин настане першою. На обґрунтування цієї позиції вказує, що має з позивачем двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення, донька проживає з матір`ю, а син з ним. Весь час він допомагає доньці матеріально. Неповнолітній син знаходиться повністю на його утриманні, позивач [PERSON] матеріальної допомоги на його утримання не надає, участі у вихованні не приймає. Син навчається у приватній гімназії «Дельфін», вартість навчання у якій становить 5000грн. на місяць, яке він оплачує одноособово. Окрім цього, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки: батько [PERSON] , та мати [PERSON] , на утримання яких на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 року стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, на кожного із батьків. Таким чином, на його утриманні перебувають четверо осіб. Крім того, він несе витрати на утримання житла, де проживає разом із сином, та на свої потреби. Враховуючи викладене, беручи до уваги розмір його доходу, аліментні зобов`язання, вважає, що 1/25 частка від його заробітку (доходу) в якості аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , буде достатнім і необхідним для забезпечення її гармонійного розвитку і задоволення її потреб, як студентки. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 03.05.2022 року, до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено [PERSON] . Згідно письмової заяви та пояснення, що надійшли до Калинівського районного суду Вінницької області та зареєстровані в канцелярії відповідно 24.05.2022 року (Еп-1034/22-Вх), 13.06.2022 року (Еп-1231/22-Вх), третя особа [PERSON] просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити, оскільки вона [INFO] досягла повноліття та продовжує здобувати вищу освіту за контрактом на денній формі навчання, а тому не має можливості працевлаштуватися, натомість їй потрібні грошові кошти на оплату навчання, проїзду із села Пирогова до університету, на придбання одягу, зошитів, продуктів харчування, оплату комунальних послуг. На даний час вона проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка сплачує за навчання та намагається самостійно забезпечувати її потреби, необхідні для проживання та навчання. Так, вартість навчання становить 25820грн. на рік, які оплачує її матір [PERSON] . Також, їй необхідні кошти для оплати частини комунальних послуг (2500грн. в літній період, та 4000грн. взимку); для проїзду на таксі до місця навчання (250грн. на день), а також харчування у столовій (1250грн. на тиждень, а 5000грн. в місяць). До вищезазначених витрат не враховано витрати на харчування вдома, одяг, лікування, мобільний телефон і портативний комп`ютер, які забезпечує позивач. Враховуючи, що місячний дохід відповідача [PERSON] становить не менше 104202грн., беручи до уваги розмір добровільного утримання аліментів із його заробітної плати на користь [PERSON] та [PERSON] в розмірі 9125,91грн. кожному (18251,82грн. на двох), а також розміру щомісячних витрат, необхідних для її навчання та проживання, вважає, що достатнім розміром аліментів для задоволення її потреб, як студентки, є 1/5 частина всіх доходів відповідача, що буде становити 20840,40грн. (104202грн. х 1/5). Даний розмір на її думку, не перевищуватиме доходу платника аліментів, а тому його матеріальне становище не погіршиться. 15.06.2022 року (вх.№ 3922/22) позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Вінницькому торгівельно-економічному інституті Київського національного торгівельно-економічного університету, денної форми навчання, в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - зважаючи на те, яка з цих обставин настане першою. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 15.06.2022 року, закрите підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з урахуванням їх уточнення, у повному обсязі, та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та заяві про зменшення розміру позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнав частково, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/25 частки від заробітку (доходу), з дня пред`явлення позову, до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку, зважаючи на те, яка з цих обставин настане першою, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 23.02.2004 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницького обласного управління юстиції/, та [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 10.04.2019р. Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області/, які після розлучення, проживають окремо. За взаємною домовленістю батьків, після припинення шлюбних відносин, донька [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати з матір`ю ( [PERSON] ) та перебувати на її утриманні, а син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати з батьком ( [PERSON] ) та перебувати на його утриманні, що визнається учасниками справи, та відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.02.2021 року у справі № 127/22751/20, залишеним в силі постановою Вінницького апеляційного суду від 20.07.2021 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/15 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 15.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/15 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 24.11.2020 року до досягнення дитиною повноліття. [INFO] донька сторін [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, у зв`язку із чим припинилось стягнення аліментів на її утримання з [PERSON] за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.02.2021 року у справі № 127/22751/20. Як вбачається з договору № 1226 ГРСд про навчання у закладі вищої освіти від 25.08.2021 року, та договору № 1226 ГРСд-1 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 25.08.2021 року, [PERSON] є студенткою Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету, денної форми навчання, за освітньою програмою «Готельно-ресторанна справа» за спеціальністю «241 Готельно-ресторанна справа», для здобуття ступеня вищої освіти «бакалавр». Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 103280грн., яка вноситься поетапно згідно з обраним додатком до договору посеместрово, в безготівковій формі, наступним чином: 1-й курс (з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року) в сумі 25820грн., з якої 1-й етап в сумі 12910грн. (при укладенні договору), 2-й етап в сумі 12910грн. (не пізніше 25.01.2022 року); 2-й курс (з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року) в сумі 25820грн., з якої 1-й етап в сумі 12910грн. (не пізніше 25.08.2022 року), 2-й етап в сумі 12910грн. (не пізніше 25.01.2023 року); 3-й курс (з 01.09.2023 року по 31.08.2024 року) в сумі 25820грн., з якої 1-й етап в сумі 12910грн. (не пізніше 25.08.2023 року), 2-й етап в сумі 12910грн. (не пізніше 25.01.2024 року); 4-й курс (з 01.09.2024 року по 30.06.2025 року) в сумі 25820грн., з якої 1-й етап в сумі 12910грн. (не пізніше 25.08.2024 року), 2-й етап в сумі 12910грн. (не пізніше 25.01.2025 року). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 753/20347/20 наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Аналогічне роз`яснення міститься у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно якої судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18. Згідно із частиною статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу. Як вбачається із наявних матеріалів справи, повнолітня дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається на денній формі навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету, за освітньою програмою «Готельно-ресторанна справа» за спеціальністю «241 Готельно-ресторанна справа», для здобуття ступеня вищої освіти «бакалавр», у зв`язку із цим потребує надання матеріальної допомоги. Так, у пункті 18 постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року Верховний Суд України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як встановлено судом під час розгляду справи, позивач [PERSON] одружена; до складу її сім`ї окрім доньки [PERSON] , [INFO] , також входять: чоловік [PERSON] /Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 18.07.2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області/, та їх малолітня донька [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 14.02.2019 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області/; є працездатною особою, приватним підприємцем; має аліментні зобов`язання відповідно до рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 16.02.2021 року у цивільній справі № 127/22751/20, яке набуло законної сили 20.07.2021 року, згідно якого з неї на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/15 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.11.2020 року до досягнення дитиною повноліття; має задовільний стан здоров`я. У відповідності до вимог статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів у даній справі, враховується стан здоров`я та матеріальний стан дитини та платника аліментів, а відтак стан здоров`я та матеріальний стан позивача (матері) не впливає на визначення розміру аліментів. Відповідач [PERSON] розлучений; до складу його сім`ї входить син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні; є працездатною особою; на даний час працює суддею Вінницького міського суду Вінницької області; має аліментні зобов`язання відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 року у цивільній справі № 127/18047/15-ц, яке набуло законної сили 14.09.2015 року, згідно якого з нього стягнуті аліменти на користь батька [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно та пожиттєво, та рішення Літинського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 року у справі № 127/18050/15-ц, яке набуло законної сили 14.09.2015 року, згідно якого з нього стягнуті аліменти на користь матері [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно та пожиттєво; має задовільний стан здоров`я. З врахуванням фактичних обставин по справі та наданих сторонами доказів, а також позиції сторін та вимог закону, суд вважає, що стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , підлягають аліменти в розмірі 1/15 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 09.02.2022 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж досягнення [PERSON] віку двадцяти трьох років. З урахуванням того, що [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою, дієздатною особою, то аліменти мають бути стягнуті саме на її користь, а не на користь інших осіб (матері), в тому числі, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення за цим судовим рішенням, суд виходив також із наступного: Так, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначені законодавцем в статті 182 СК України, в якій серед іншого передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено вище, на підставі рішень Літинського районного суду Вінницької області від 02.09.2015 року в цивільній справі № 127/18047/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, та в справі № 127/18050/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, які набули законної сили 14.09.2015 року, з [PERSON] на користь батька [PERSON] та матері [PERSON] , стягнуті аліменти у розмірі по 1/4 частки на кожного з батьків, з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та пожиттєво. Відповідно до приписів статті 128 КЗпП України та частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Водночас згідно частини 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Ураховуючи, що із [PERSON] уже стягнуті аліменти на утримання батьків в загальному розмірі 1/2 (50 відсотків) частини від його заробітку (доходу) щомісячно, а тому призначення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 (20 відсотків) частини від його заробітку (доходу) щомісячно, призведе до отримання [PERSON] заробітної плати у розмірі меншому, ніж гарантована державою. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON] є суддею Вінницького міського суду Вінницької області, та відповідно до пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», його посадовий оклад встановлений в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з 1 січня становить 2102грн. Виходячи з цього, розмір посадового окладу [PERSON] становить 63060,00грн. (базовий розмір посадового окладу судді 2102грн. х 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб). Прожитковий мінімум у 2022 році для працездатних осіб, згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», встановлено в наступному розмірі: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні. Відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Судом першої інстанції визначено, що частка заробітку (доходу) відповідача, яка щомісячно буде стягуватись як аліменти на користь повнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, за цим судовим рішенням, становить 1/15 заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи із розміру посадового окладу [PERSON] , який становить 63060,00грн., ця частка в грошовому еквіваленті, без врахування інших складових частин суддівської винагороди (доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці), буде значно перевищувати розмір прожиткового мінімуму, встановленого у 2022 році для працездатних осіб. Таким чином, визначений судом розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) [PERSON] , який підлягає стягненню на користь повнолітньої [PERSON] , [INFO] , є достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, забезпечення нормального функціонування її організму, та для задоволення основних соціальних і культурних потреб її особистості. З урахуванням вимог Сімейного кодексу України батьки зобов`язані в рівних частках нести витрати по навчанню своєї дитини, а тому суд вважає, що загальна річна сума отриманих аліментів за цим судовим рішенням, буде у повному обсязі покривати річну вартість освітньої послуги (25820грн.) у Вінницькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету, що визначена договором № 1226 ГРСд про навчання у закладі вищої освіти від 25.08.2021 року та договором № 1226 ГРСд-1 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 25.08.2021 року. Іншу частину витрат, яку дитина несе або буде нести у зв`язку із навчанням (придбання підручників, канцелярських товарів, комп`ютерних аксесуарів, проїзду, харчування) повинна сплачувати і мати. Слід зауважити, що позивачем в порушення вимог процесуального закону, суду не надано жодних належних доказів на підтвердження витрат, пов`язаних та понесених у зв`язку із навчанням доньки, зокрема таких як, на проїзд до навчального закладу, проживання, харчування, придбання підручників, канцелярських товарів, комп`ютерних приладів та аксесуарів тощо. Окрім цього, вимога [PERSON] про присудження із [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, є несправедливою, оскільки інша спільна неповнолітня дитина сторін - син [PERSON] , [INFO] , отримує аліменти на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 16.12.2021 року у справі № 127/22751/20, у розмірі 1/15 частини від заробітку (доходу) [PERSON] . Така вимога порушує принцип рівності прав дітей та містить ознаки дискримінації. Суд звертає увагу на те, що особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. За пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 992грн.40коп. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Виходячи із викладеного,

Outcome: partial