Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

22 червня 2022 року представник позивача, [PERSON] , звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що [PERSON] з 27 червня 1989 року працював на шахті «Большевик» об`єднання «Кривбасруда», правонаступником якого є АТ «Криворізький залізорудний комбінат» з повним робочим днем у підземних умовах на різних посадах: з 27.06.1989 р. по 30.11.1989 р. гірником дільниці внутрішньо шахтного транспорту; з 30.11.1989 р. по 28.07.1995 р. - підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування дільниці № 47; з 04.08.1995 р. по 12.06.1998 р. - електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування механо-монтажної дільниці тресту «Кривбасшахтобуд»; з 06.07.1998 р. по 08.09.2010 р. - підземним кріпильником дільниці № 19 шахти «Родіна»; з 08.09.2010 р. по 01.11.2011 р. - кріпильником дільниці № 2 Підземного гірничого цеху шахти «Родіна», управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання; з 01.11.2011 р. по 16.06.2021 р. - підземним кріпильником дільниці № 19 шахти «Родіна». Однак 16 червня 2021 року позивача було звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП у зв`язку з виходом на пенсію. Загальний стаж роботи позивача на підземних роботах складає 31 рік 07 місяців, а стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів - 21 рік 09 місяці. Робота у підземних умовах за тривалий час трудових відносин позивача з відповідачем негативно вплинули на стан його здоров`я, спричинивши виникнення професійного хронічного захворювання, за фактом якого було проведено розслідування, внаслідок чого за актом про розслідування від 1 квітня 2022 року професійне захворювання позивача виникло за обставин його роботи підземним кріпильником на шахті «Родіна» ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком» у періоди з 06.07.1998 р. по 10.09.2010 р., з 01.11.2011 р. по 16.06.2021 р., де [PERSON] в підземних умовах виконував комплекс робіт з кріплення та ремонту шахтних стовбурів, що характеризувалось фізичним перенавантаженням, а також підпадав під вплив аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні показники. Так комісією з розслідування встановлено наявність у позивача хронічного професійного захворювання за діагнозом: 1) Радикулопатія попереково-крижова з враженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами; 2) Двобічний плечолопатковий пері артроз (другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (другого ступеня); 3) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Крім того встановлено наявність шкідливих умов праці позивача на підставі інформаційної довідки про умови праці від 12.08.2021 р. ГУ Держпраці у Дніпропетровській області. Таким чином за актом від 1 квітня 2022 року причиною виникнення у позивача проф. захворювання є важкість праці та дія пилу переважно фіброгенної дії з перевищенням нормативів. Враховуючи вказане, за довідкою МСЕК від 17 травня 2022 року позивачу вперше було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок проф. захворювання - 65% з 9 травня 2022 року безстроково з необхідністю медикаментозного та санаторно-курортного лікування, а також встановлено 3 групу інвалідності з 9 травня 2022 року. Таким чином через хронічне професійним захворювання було порушено нормальні життєві зв`язки позивача. Тривалий процес лікування позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання позивач відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, що позначається на його душевному та фізичному станах через незворотність негативних змін у його житті. Тому факт моральних страждань є очевидним, які позивачу мають бути відшкодовані внаслідок ушкодження його здоров`я у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства зі створення безпечних умов праці. Посилаючись на практику Верховного Суду в аналогічних справах, враховуючи ступінь втрати професійної працездатності позивача (65%), застосовуючи кратність у співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати на час розгляду справи, просила стягнути на користь позивача з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 422\~500 грн. (65 х 6500 = 422 500) без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Представник відповідача, частково визнаючи заявлені вимоги, подав суду відзив на позов, в якому вказував, що сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 422500 грн. є недоведеною, завищеною та не відповідає вимогам розумності й справедливості. Так за обставинами настання у позивача трати професійної працездатності, ступінь вини позивача у настанні професійного захворювання, стажу роботи працівника в умовах впливу шкідливих факторів, розмір мінімальної заробітної плати на 1 січня 2022 року та відсоток втрати працездатності внаслідок професійного захворювання, що підтверджується відповідним висновком МСЕК, то розрахунковим засобом відповідач визначив суму в розмірі 121046,25 грн., яку погоджується відшкодувати в рахунок компенсації моральної школи позивачу. Крім того позивач попередньо погоджувався із порядком відшкодування моральної шкоди в позасудовому порядку за визначеною формулою після надання довідки MCЕК, що свідчить про намір позивача прийняти зазначене відшкодування моральної шкоди від відповідача. Додавала, що з присудженої суми моральної шкоди слід утримання податки та збори. Також посилаючись на введення військового стану та активні військові дії в певних регіонах України, обґрунтовувала неможливість виконання рішення суду, враховуючи величезність щорічно стягуваної суми моральної шкоди з підприємства, зменшення обсягів виробництва та призупинення вивантаження залізної руди основним споживачам ПАТ «ММК імен Ілліча», ПАT «МК «Запоріжсталь», ПАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» за наявності у них боргів перед відповідачем, а також відсутність змоги отримати бюджетне відшкодування сплаченого ПДВ від держави. Крім того відповідач надає допомогу членам сімей загиблих під час військової служби працівників та допомогу ЗСУ паливом й транспортом, внаслідок чого просила суд частково задовольнити вимоги [PERSON] в сумі 121046,25 гри. з утриманням податків й зборів, розстрочивши виконання такого рішення суду на строк 1 рік. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надавши натомість суду письмові пояснення, за якими вказував, що він із запропонованим представниками відповідача розміром компенсації спричиненої йому професійним захворюванням моральної шкоди не погоджується, оскільки сума значно занижена. У свою чергу запропонований позивачем розрахунок завданої морально шкоди відповідає усталеній судовій практиці. При цьому спричинення моральної шкоди через фізичні страждання внаслідок професійного захворювання є доведеним за фактом втрати позивачем професійної працездатності. Також заперечував проти розстрочення виконання судового рішення строком на 1 рік, вказуючи, що відстрочення та розстрочення виконання рішення суду можливе лише за наявністю виключних обставин. Натомість, зниження обсягів реалізації виробів відповідачем не відноситься до таких обставин в розумінні ст. 435 ЦПК України, тому не може бути підставою для розстрочення виконання рішення суду. Отже, вважав заявлені ним позовні вимоги обґрунтованими, які просив суд задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні, підтримуючи повністю вимоги [PERSON] , вказувала, що умови праці позивача не були належним чином дотримані, що призвело до ушкодження його здоров`я внаслідок професійного захворювання, що само по собі є доказом завдання [PERSON] моральних страждань, компенсація за які відповідає розміру заявлених ним вимог, внаслідок чого просила суд задовольнити позов [PERSON] повністю, відмовивши відповідачу у розстроченні виконання рішення суду. Представник відповідача у судовому засіданні, частково заперечуючи проти заявлених вимог [PERSON] та підтримуючи доводи, викладені у письмовому відзиві на позов, зазначала, що наведена АТ "Кривбасзалізрудком" формула розрахунку моральної шкоди через професійне захворювання є обґрунтованою, що повною мірою відповідає обсягу моральних страждань позивача внаслідок професійного захворювання. Крім того позивач має інвалідність 3-ї групи, може працювати, отримує пенсію, за час роботи у відповідача він користався пільгами через важкі умови роботи, про які був обізнаним, тому просила суд задовольнити заявлені вимоги частково, лише в сумі 121046,25 грн., розстрочивши виконання рішення суду на 1 рік. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом встановлено, що [PERSON] з 27 червня 1989 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював з 27.06.1989 р. по 30.11.1989 р. гірником дільниці внутрішньо шахтного транспорту; з 30.11.1989 р. по 28.07.1995 р. підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування; з 04.08.1995 р. по 12.06.1998 р. електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування; з 06.07.1998 р. по 08.09.2010 р. підземним кріпильником; з 08.09.2010 р. по 01.11.2011 р. кріпильником; з 01.11.2011 р. по 16.06.2021 р. підземним кріпильником, звідки 16 червня 2021 року було звільнено [PERSON] з роботи в АТ "Кривбасзалізрудком" за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з його виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки позивача, [NUMBER] (а. с. 10-12). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 1 квітня 2022 року, складеного відносно підприємства АТ "Кривбасзалізрудком",\~встановлено наявність у [PERSON] , стаж роботи якого в умовах впливу шкідливих факторів становив 21 рік 9 місяців, професійного захворювання: : 1) Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами; 2) Двобічний плечолопатковий пері артроз (ПФ другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня); 3) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня, що підтверджується медичним висновком від 18 січня 2022 року ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», із зазначенням виникнення його причин: умови праці позивача характеризувалися фізичними перевантаженнями, він підпадав під дію аерозолів фіброгенної дії, що перевищували нормативні показники (а. с. 13-17, 22-23). Згідно із довідками МСЕК № 060368 та 130325 від 17 травня 2022 р. [PERSON] первинно було встановлено 65% стійкої втрати працездатності (30% радикулопатія; 20% ДОА; 15% ХОЗЛ) безстроково зі встановленням 3-ї групи інвалідності з 9 травня 2022 року безстроково з рекомендацією санаторно-курортного та медикаментозного лікування із протипоказаннями до важкої фізичної праці та робота в умовах виробничого пилу (а. с. 20, 21). У зв`язку із професійним захворюванням [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписними епікризами позивача № 539, 28, а також від 26 січня 2021 року та від 25 серпня 2021 року. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За ч. 4\~ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 12 Закону України "Про охорону праці"\~(на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення\~безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На підставі\~ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Враховуючи, що відшкодування працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, та моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я під час роботи у відповідача, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, то суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок АТ "Кривбасзалізрудком". Так судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання зі встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 65% безстроково та встановленням третьої групи інвалідності безстроково позивачу безумовно заподіяно моральну шкоду. Внаслідок професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Так відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31\~березня 1995\~року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, яку [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також незабезпечення підприємством відповідача усунення факторів, які спричили ушкодження здоров`я позивачу, що лежить провиною на АТ "Кривбасзалізрудком", внаслідок чого слід застосувати подвійний коефіцієнт, що відповідатиме принципу справедливості. Отже, враховуючи, що [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах 21,5 рік, отримавши 65% стійкої втрати працездатності внаслідок набутого ним професійного захворювання при роботі у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, безстроковість визначеної позивачу втрати працездатності та 3 групи інвалідності, а також беручи до уваги розмір на 1 січня 2022 року мінімальної заробітної плати в сумі 6500 грн. та визначений судом коефіцієнт 2, то при обрахунку моральної шкоди позивачу за даним позовом вбачається, що розмір відшкодування повинен дорівнювати позивачу 181675 грн. (21,5 х 6500 х 0,65 х 2 = 181675), що відповідатиме на переконання суду завданій [PERSON] моральній шкоді через незворотність негативних наслідків профзахворювання на його подальшому житті. В той же час судом було враховано, що позивач увільнився з підприємства відповідача внаслідок його виходу на пенсію та не позбалених можливості працювати на легких роботах. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на договір про досудове відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я, оскільки він не був підписаний сторонами, які відповідно не узгодили суму такого відшкодування, що відповідно не позбавило права позивача на звернення до суду із вказаним позовом. Посилання ж представника відповідача на наявність висновку торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажорних обставин через військову агресію Російської Федерації, введення воєнного стану на території України, зміну режиму роботи підприємства, відомості про зміну обсягів видобутку та постачання продукції відповідача, наявність заборгованості перед АТ "Кривбасзалізрудком" у отримувачів його продукції, фінансовий стан відповідача та реалізацію соціальних програм АТ "Кривбасзалізрудком", не може свідчити про неможливість виконання рішення суду в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача, тому у задоволенні клопотання АТ "Кривбасзалізрудком" про відстрочку виконання рішення суду на 1 рік, слід відмовити, оскільки наведені доводи суд не вважає виключними в розумінні ст. 435 ЦПК. Крім того наявність у АТ "Кривбасзалізрудком" порядку з досудового відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я, що передбачає проведення виплати АТ "Кривбасзалізрудком" визначеної за формулою суми на користь працівника протягом 14 днів, що визнавав представник відповідача у судовому засіданні, доводить безпідставність тверджень АТ "Кривбасзалізрудком" про необхідність розстрочити виконання рішення суду на 1 рік. Суд зазначає, що виконуючи судове рішення про стягнення на користь працівника моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав, роботодавець як податковий агент утримує із присудженої суми відповідні податки і збори, оскільки суд, задовольняючи позовні вимоги працівника, визначає суму без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого на підставі закону виступає роботодавець, тому суд, задовольняючи вимоги про стягнення моральної шкоди на корись позивача, визначає суму моральної шкоди без утримання податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 7 жовтня 2020 року по справі № 523/14396/19. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1816,75 грн.

Outcome: partial