Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Шлюб між нею та [PERSON] було укладено 20.07.2002 р. та зареєстровано Солом`янським районним у м. Києві відділом управління юстиції у м. Києві, актовий запис №816. Від шлюбу сторони мають двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У лютому 2018 року рішенням суду було розірвано шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу відповідач змінив своє відношення до сім`ї, а тому 30.05.2018 року сторони повторно зареєстрували шлюб у Солом`янському районному у м. Києві відділі управління юстиції у м. Києві, актовий запис №799. Позивач зазначає, що з лютого 2021року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть та мають окремі бюджети. Оскільки, шлюб носить формальний характер та його збереження не відповідає інтересам сторін, позивач просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] , залишити прізвище отримане під час реєстрації шлюбу та покласти на відповідача судові витрати. Провадження у справі відкрито 13.06.2022 р., відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Зазначила, що вимоги позову підтримує, просить задовольнити. Відповідач також просив розглянути справу за його відсутності, позов визнає та просить розірвати шлюб укладений з [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити заявлені позовні вимоги, з огляду на наступне. Встановлено, що 20.07.2002 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб та зареєстровано у Відділі Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №816. Після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучено до позову. Як зазначено в заяві позивачем [PERSON] , в лютому 2018 року рішенням суду між сторонами шлюб розірвано. В подальшому, 30.05.2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 799, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи. Позивач вказує, що з лютого 2021року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть та мають окремі бюджети. Шлюб існує формально і не може бути збережений. Зазначені в позові обставини визнаються відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя та збереження шлюбу. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу, оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Як вбачається з позовної заяви, позивач бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем « [PERSON] ». У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved