Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

27.05.2021 [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «Приватбанк», у якому просить зобов`язати відповідача припинити нарахування за картковим рахунком № [NUMBER] за кредитною карткою № [NUMBER] процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, та їх скасування, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) 24.03.2021 включно, зобов`язати відповідача припинити нарахування за картковим рахунком № [NUMBER] за кредитною карткою № [NUMBER] процентів, пені та інших штрафних санкцій, та їх скасування, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) у 24.03.2021 включно, а також зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на картковому рахунку № [NUMBER] за кредитною карткою № [NUMBER] , станом на 24.03.2021 на 00.01.00 год. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] 09.08.2016 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» для відкриття картки, за його зверненням позивачу було видано картку № [NUMBER] (рахунок № [NUMBER] ) та відкрито кредитну лінію за договором SAMDNWFC0028287048. 23.03.2021 на його картці було 36,79 грн. власних коштів, із початковим кредитним лімітом 1 000,00 грн., заборгованість за кредитним лімітом відсутня. 24.03.2021 о 06:22 год. він отримав СМС-повідомлення на свій телефон від оператора мобільного зв`язку «Київстар» про підключення послуг переадресації викликів та повідомлень з його номеру. Дану послугу було підключено без його дозволу та без його заявки невідомими особами, які невідомим йому шляхом встановили переадресацію його вхідних дзвінків та повідомлень на номер телефону [NUMBER] . О 06:30 год. від додатку «Приват-24» йому прийшло повідомлення про успішну авторизацію у додатку. О 06:34 год. він отримав наступне повідомлення від мобільного додатку «Приват-24» про успішний переказ коштів на суму 10 301,99 грн. з урахуванням комісії банку на картку ФОП [PERSON] . Позивач одразу спробував здійснити вхід у мобільному додатку «Приват-24» з його телефону, але авторизація була не успішною. Після цього він одразу зателефонував на гарячу лінію «Приватбанку», з`єднання з оператором так і не відбулося, але позивач був повідомлений про те, що на протязі декількох хвилин оператор контакт центру позивачу зателефонує. Ніяких дзвінків у найближчий час так і не відбулося, тож о 09:00 год. відвідав відділення Відповідача за адресою м. Київ, вул. Марини Цвітаєвої, 13, у відділені менеджер повідомила позивачу, що у зазначений час була авторизація в інтернеті банкінгу від імені позивача, був встановлений кредитний ліміт на його банківській картці у розмірі 14 000,00 грн. та було здійснено три грошових переказів. Один з них на суму 10 301,99 грн. з урахуванням комісії банку на картку ФОП [PERSON] та двічі на суму 1 248,00 грн. з урахуванням комісії банку. Загалом сума переказу склала 12 797,99 грн. Всі вищезазначені операції позивач не проводив, про що і повідомив співробітників банку. Також позивачу повідомили, що на даний момент його рахунки заблоковані. Того ж дня, позивач звернувся до відділення поліції, де ним було подано заяву про шахрайські дії з його банківськими рахунками. 25 березня 2021 року позивач отримав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення його заяви та відкриття кримінального провадження №1202110530000761, та отримав постанову про те, що позивача залучено до даного кримінального провадження як потерпілого. Станом 11.05.2021 відповідачем не було надано жодних коментарів щодо ситуації, не вчинено будь-яких дій щодо розгляду його звернення, що є безумовним порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про звернення громадян», крім того відповідач чинив перешкоди у надані йому інформації з приводу його рахунку, мотивуючи це тим, що всю інформацію він може отримати в додатку «Приват24», однак його карта наразі заблоковано. А разом із нею заблокований доступ до авторизованої системи «Приват 24» . Безліч разів позивач звертався з вимогою надати йому копію/дублікат договору SAMDNWFC0028287048 від 09.08.2016 - не надано. Жодних пояснень з приводу розслідування ситуації службою безпеки банку та/або висновку по розслідуванню, інформації щодо власників рахунку та списання нарахованих відсотків за невикористання кредитного ліміту інших невідомих позивачу можливих відрахувань позивачу надано не було. Відповідач, крім того, що не відновлює порушені права позивача, не повертає несанкціоновано списані кошти на його рахунки, і застосовує до нього штрафні санкції, як до боржника, нараховує проценти та пеню на викрадені кошти, внаслідок чого заборгованість зростає. Також чинить на позивача психологічний тиск щоденними дзвінками з вимаганням погашення боргу. На підставі зазначеного позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 02.06.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданн позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити в повному обсязі. Представник відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. 11.08.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якій він зазначає, що вимоги позивача [PERSON] відповідач не визнає в повному обсязі через те, що спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Інструкцією «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затверджений Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (зокрема, Глава 11 Розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування, далі - Інструкція). Відповідно до п. 11.1 Інструкції оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування. Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем «клієнт - банк», «клієнт - Інтернет - банк», «телефонний банкінг». Відповідно до ст. 1066 ЦК України, За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно частини 1 статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Ст. 1073 ЦК України, У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до частини 3 ст. 6 вищевказаного Закону, порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Так, згідно Анкети-заяви позивач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщенні в мережі Інтернет на сайті, які разом заявою складають Договір банківського облсуговування та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору. Відповідно до вказаного розділу, система Приват24 призначена для управління реальними банківськими рахунками через мережу Інтернет. Дана система надає своїм Клієнтам комплекс банківських послуг цілодобово в режимі реального часу, з будь-якої точки, що має вхід в інтернет. В ході перевірки за зверненням позивача, про несанкціоновані списання по карті [NUMBER] - 12 797,99 грн. встановлено, що 24.103.2021 року з використанням ПК Приват24 з рахунку карти [NUMBER] , позивача були здійсненні перекази грошових коштів, різними траншами, на загальну суму 12 797,99 грн. у національній валюті переказів за різними реквізитами. Платежі були проведені правильно у відповідності до вимог Інструкції НБУ за № 22 від 21.04.2004 року, і не проводити їх банк не мав права, адже у відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України мав належним чином виконати передбачене договором зобов`язання, а тому відсутні підстави для відповідальності банку за проведені платіжні операції. 11.10.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому позивач зазначає, що посилання представника банку на той факт, що відповідачем не надано жодних документів підтверджуючих та/або спростовуючих факт проведення перевірки Службою безпеки банку за результатами розгляду заяви позивача. В своєму відзиві відповідач самостійно визнав факт вчинення шахрайських дій щодо карткового рахунку позивача. З огляду на вищевикладене вважає, що доводи відповідача зовсім нівелюються та спростовуються, а дії відповідача свідчать про нехтування та зловживання своїми процесуальними правами, свідоме затягування содового процесу та не повагу до суду, тому просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд в межах заявлених позовних (стаття 13 ЦПК України) вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що [PERSON] 09.08.2016 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» для відкриття картки, за його зверненням позивачу було видано картку № [NUMBER] (рахунок № [NUMBER] ) та відкрито кредитну лінію за договором SAMDNWFC0028287048. 23.03.2021 на його картці було 36,79 грн. власних коштів, із початковим кредитним лімітом 1 000,00 грн., заборгованість за кредитним лімітом відсутня. 24.03.2021 о 06:22 год. він отримав СМС-повідомлення на свій телефон від оператора мобільного зв`язку «Київстар» про підключення послуг переадресації викликів та повідомлень з його номеру. Дану послугу було підключено без його дозволу та без його заявки невідомими особами, які невідомим йому шляхом встановили переадресацію його вхідних дзвінків та повідомлень на номер телефону [NUMBER] . О 06:30 год. від додатку «Приват-24» йому прийшло повідомлення про успішну авторизацію у додатку. О 06:34 год. він отримав наступне повідомлення від мобільного додатку «Приват-24» про успішний переказ коштів на суму 10 301,99 грн. з урахуванням комісії банку на картку ФОП [PERSON] . Позивач одразу спробував здійснити вхід у мобільному додатку «Приват-24» з його телефону, але авторизація була не успішною. Після цього він одразу зателефонував на гарячу лінію «Приватбанку», з`єднання з оператором так і не відбулося, але позивач був повідомлений про те, що на протязі декількох хвилин оператор контакт центру позивачу зателефонує. Ніяких дзвінків у найближчий час так і не відбулося, тож о 09:00 год. відвідав відділення Відповідача за адресою м. Київ, вул. Марини Цвітаєвої, 13, у відділені менеджер повідомила позивачу, що у зазначений час була авторизація в інтернеті банкінгу від імені позивача, був встановлений кредитний ліміт на його банківській картці у розмірі 14 000,00 грн. та було здійснено три грошових переказів. Один з них на суму 10 301,99 грн. з урахуванням комісії банку на картку ФОП [PERSON] та двічі на суму 1 248,00 грн. з урахуванням комісії банку. Загалом сума переказу склала 12 797,99 грн. Всі вищезазначені операції позивач не проводив, про що і повідомив співробітників банку. Також позивачу повідомили, що на даний момент його рахунки заблоковані. Того ж дня, позивач звернувся до відділення поліції, де ним було подано заяву про шахрайські дії з його банківськими рахунками. 25 березня 2021 року позивач отримав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення його заяви та відкриття кримінального провадження №1202110530000761, та отримав постанову про те, що позивача залучено до даного кримінального провадження як потерпілого. Станом 11.05.2021 відповідачем не було надано жодних коментарів щодо ситуації, не вчинено будь-яких дій щодо розгляду його звернення, що є безумовним порушенням Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про звернення громадян», крім того відповідач чинив перешкоди у надані йому інформації з приводу його рахунку, мотивуючи це тим, що всю інформацію він може отримати в додатку «Приват24», однак його карта наразі заблоковано. А разом із нею заблокований доступ до авторизованої системи «Приват 24» . Безліч разів позивач звертався з вимогою надати йому копію/дублікат договору SAMDNWFC0028287048 від 09.08.2016 - не надано. Жодних пояснень з приводу розслідування ситуації службою безпеки банку та/або висновку по розслідуванню, інформації щодо власників рахунку та списання нарахованих відсотків за невикористання кредитного ліміту інших невідомих позивачу можливих відрахувань позивачу надано не було. Відповідач, крім того, що не відновлює порушені права позивача, не повертає несанкціоновано списані кошти на його рахунки, і застосовує до нього штрафні санкції, як до боржника, нараховує проценти та пеню на викрадені кошти, внаслідок чого заборгованість зростає. Також чинить на позивача психологічний тиск щоденними дзвінками з вимаганням погашення боргу. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17) від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61-30583св18) та інших. Встановивши, що жодними доказами не підтверджується, що [PERSON] в період спірного списання грошових коштів реєструвався у системі інтернет-банкінгу «Приват24» та використовував її з метою доступу до відкритих на його ім`я у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» карткових рахунків, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім того, судом встановлено, що позивач виконав дії, приписані наведеними положеннями закону, а саме: одразу, які тільки дізнався про несанкціоновані транзакції, він повідомив відповідача про вчинені неналежні перекази та звернувся із заявою про припинення нарахування відсотків за кредитним рахунком, оскільки кошти з його рахунку за кредитною та заробітною карткою зникли в результаті шахрайських дій; за заявою позивача про вчинене кримінальне правопорушення, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, що передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, позивач негайно повідомив посадових осіб фінансової установи про вказані обставини. Із змісту п. 9. «Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» слідує, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведене положення спеціального нормативного акту свідчить про неприпустимість притягнення користувача електронного засобу платежу до відповідальності за здійснення платіжних операцій всупереч його споживчому волевиявленню, за виключенням випадків доведеності умисних дій або недбалості споживача, які зумовили ці дії. Передумови для списання грошових коштів з банківського рахунку закріплені в статті 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження, за виключенням, коли грошові кошти можуть бути списані без розпорядження клієнта, а саме: на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. За змістом Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та «Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Пунктом 5.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті встановлено, що примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі (орган державної виконавчої служби) на підставі виконавчих документів, установлених законами України. Наведені положення цивільного законодавства свідчать про можливість списання грошових коштів з рахунка його володільця лише за його розпорядженням або на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом, тобто договором банківського рахунку. Таким чином, тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк, в свою чергу, зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою це запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку незаконного списання грошей з поточного рахунку клієнта, фінансова установа повинна нести відповідальність. Під час розгляду справи судом не було встановлено, що позивач вчиняв розпорядження щодо списання/перерахунку коштів 24.03.2021 та вчиняв будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з його рахунків. Між тим відповідачем не надано суду фактичних даних про те, що умови саме договору банківського рахунку між сторонами містять право на списання коштів без дозволу клієнта, тому суд погоджується з тим, що списання коштів 24.03.2021 є безпідставним. Правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта внормовані статтею 1073 ЦК України, згідно із якою у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта грошових коштів банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», то судовий збір підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: approved