Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 28 серпня 1998 року по 22 червня 2018 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . У 2005 році стало питання придбання житла для їхнього проживання, але власних коштів у них з відповідачкою не було. Мати позивача та брат разом з ним вирішили продати квартиру [ADDRESS] , що належала їм на праві спільної власності, а виручені кошти витратити на придбання житла для його проживання разом із сім`єю. В свою чергу, відповідно до домовленості, він не матиме право на спадкування частки квартири по [ADDRESS] , яка після смерті матері повинна залишитись брату [PERSON] . 08 листопада 2005 року ним та його матір`ю [PERSON] , братом [PERSON] було продано 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальна вартість якої становила 23\~830 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В. Зазначає, що відносини між ним та відповідачкою були добрі та підстав не довіряти їй у нього не було, він збирався прожити з нею все своє життя, а тому погодився на її пропозицію оформити новопридбану квартиру на її ім`я. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 24 листопада 2005 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиною М.С. за р. № 2623, 2624, 2625 було придбано квартиру [ADDRESS] , яка і була оформлена на ім`я відповідачки. Квартира складається з 3-х житлових кімнат, житловою площею 40,5 кв.м., загальною площею 62,25 кв.м. Вказана квартира була придбана за 121\~200 грн., з яких 23\~830 грн. це кошти, отримані від продажу квартири [ADDRESS] , а решта кредитні кошти, які брались в кредитній установі та згодом були виплачені ними. На теперішній час загальна площа спірної квартири становить 67,8 кв.м., житлова 44,1 кв.м. Подружні стосунки між сторонами були припинені і рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 червня 2018 року шлюб між ними було розірвано, а рішенням цього ж суду від 13 листопада 2019 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дочки. Оскільки для придбання спірної квартири були витрачені також і його власні кошти, виручені від продажу квартири [ADDRESS] , що становить 20/100 частин 238300 грн. х 100% : 121\~200 грн., а отже йому належить 60/100 частин квартири [ADDRESS] :2+20/100. Позивач вказує, що між ним і відповідачкою була домовленість про вирішення питання не в судовому порядку, але згодом вона відмовилась від переоформлення квартири в нотаріальному порядку, відмовилась надати згоду на його реєстрацію в спірну квартиру. Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати за ним право власності на 60/100 частин квартири [ADDRESS] загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 квітня 2020 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 23 липня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 липня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу для розгляду по суті на 28 жовтня 2020 року о 10 год. 20 хв. 28\~жовтня 2020\~року в зв`язку із зайнятістю головуючого судді в розгляді цивільної справи №591/2424/19, провадження № 2/591/289/19 за позовом про позбавлення батьківських прав, розгляд справи відкладено до 11 лютого 2021 року, 13 год.00 хв. Протокольною ухвалою суду 11 лютого 2021 року по справі оголошено перерву до 08 червня 2021 року 16 год. 00 хв. в зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів по справі. 08 червня 2021 року протокольною ухвалою\~суду розгляд справи відкладено до 22 вересня 2021 року у зв`язку з клопотанням позивача про витребування доказів по справі. 22 вересня 2021 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в розгляді справи №592/11918/13-к, провадження №1-о/591/1/21, розгляд справи відкладено до 08 грудня 2021 року, 13 год. 00 хв. 08 грудня 2021 року у зв`язку з тим, що головуючий суддя приймала участь у спільних зборах суддів місцевих загальних судів Сумської області, розгляд справи відкладено до 22 лютого 2022 року, 13 год. 00 хв. 22 лютого 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 11 березня 2022 року за клопотанням відповідачки про надання часу для отримання правової допомоги. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 29 червня 2022 року, 13 год. 30 хв. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала частково, вважає що у них рівні частини в спірній квартирі, оскільки її батьки також надавали гроші на купівлю квартири, крім того, з її заробітної плати платився кредит, який сторони брали на купівлю квартири, заперечувала те, що сума 23830 грн. були особистими коштами позивача. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що 28 серпня 1998 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис №862, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4). 22 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 червня 2018 року в справі № 592/3572/18 (а.с.8). 24 листопада 2005 року на ім`я [PERSON] придбано трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною корисною площею 65,25 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиною М.С., реєстровий номер 2623, 2624, 2625 (а.с.9-10). 08 листопада 2005 року укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , продавцями за договором є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за погодженням сторін продаж квартири проводився за 23830 грн. 00 коп. (а.с.11). Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сумської області Ворошина М.М. на ухвалу суду 28 вересня 2021 року надала суду інформацію, відповідно до якої іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиною М.С. 24 листопада 2005 року за р. № 2656, був укладений між ВАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 10/2005/04062043 від 24 листопада 2005 року, укладеним між ВАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] про надання кредиту в сумі 10\~000,00 (десять тисяч) доларів США (а.с.70). Ця обставина також підтверджується копією іпотечного договору №10/2005/04062043 від 24 листопада 2005 року (а.с.76-77). Відповідачкою надано суду копію кредитного договору № 10/2005/04062043 від 24 листопада 2005 року, який укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , в сумі 10000 доларів США (а.с. 84-87). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 369/3800/19. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, а також постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 1316/3987/12-ц. Згідно ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Під час судового розгляду встановлено, що придбання квартири [ADDRESS] відбувалася в період перебування подружжя шлюбі, в період їх спільного проживання, що не заперечується сторонами, а тому вказане житлове приміщення належить сторонам на праві спільної сумісної власності. За правилами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Обґрунтовуючи вимоги позову [PERSON] посилається на те, що придбання спірної квартири відбулось частково за грошові коши, виручені від продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , власником якої був він, його мати та брат. Однак, доказів того, що саме ці кошти, які набули продавці за договором купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2005 року були передані позивачу [PERSON] , і за них він купив квартиру як за особисті кошти, суду не надано, а враховуючи позицію відповідачки, яка заперечувала обставини придбання квартири за особисті кошти позивача, презумпцію спільного майна не спростовано, а тому відсутні підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя. Таким чином, позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що сплачені кошти за квартиру в зазначеній ним сумі, є саме його власними коштами. За нормами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Проте належних та допустимих доказів, які б вказували на необхідність відступити від засади рівності часток подружжя, сторонами не надано. З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , в іншій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню понесені [PERSON] судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 2696 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial