Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

У грудні 2021 року позивачі звернулися до суду із позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування позову посилалися на те, що з 04 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року проживали у гуртожитку по [ADDRESS] , проте зареєстрована була за цією адресою з 22.04.1999. У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача з питання приватизації житла, проте їй було повідомлено, що відсутні дані про її з сином місце проживання за вказаний період. У зв`язку із викладеним, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили суд - встановити факт постійного проживання [PERSON] без реєстрації у гуртожитку за адресою [ADDRESS] у період із 04 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року, та встановити факт постійного проживання [PERSON] без реєстрації у гуртожитку за адресою [ADDRESS] у період із 04 грудня 1997 року по 22 квітня 1999 року. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021 відмовлено у відкритті провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження та роз`яснено право на вирішення питання в порядку позовного провадження. Ухвалою суду від 30.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.04.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Зазначила, що іншим способом встановити вказаний факт вона не має можливості, а його встановлення необхідно для надання документів для приватизації. Позивач [PERSON] до суду надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач Департамент житлового господарства Дніпровської міської, явку свого представника у судове засідання 26.07.2022 не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши позивача [PERSON] , допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані по [ADDRESS] . З 22 квітня 1999 року [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , що підтверджується реєстрацією у паспорті. Водночас, з моменту працевлаштування [PERSON] у 1991 році у ВАТ «Дніпровський заводобудівельний комбінат», остання проживала по [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується Актом про проживання. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] , яка ще була не одружена, вони працювали на комбінаті, і проживали у гуртожитку по [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] вийшла заміж, народився син [PERSON] і вони всією сім`єю проживали у гуртожитку, нікуди не виїжджаючи. Відповідно до ст. 29\~ЦК України місцем\~проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 1\~Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно зі ст. 8\~Житлового кодексу Української\~PCP громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового Фонду. Згідно ч. 1 ст. 4\~Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни та члени їх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. За ст. 1\~Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~визначено, що проживання у гуртожитку протягом тривалого часу - проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років. Процедура приватизації регулюється Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 (далі - Положення), яке визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Пунктом 18 цього Положення передбачено необхідний перелік документів для приватизації державного житлового фонду, які громадянин надає до органу приватизації. Зокрема, громадянином подається документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонд. Згідно пункту 20 цього Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка (и), видана (і) органом приватизації за попереднім (и) місцем (ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Ураховуючи те, що факт проживання позивачів за адресою [ADDRESS] , підтверджується належними і допустимими доказами, а також те, що його встановлення безпосередньо впливає на можливість реалізувати право позивачів на приватизацію жилого приміщення, позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved