Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

У липні 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Феодосіївської сільської територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] в селі Хотів Києво-Святошинського району Київської області померла мати позивачів [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка з кадастровим номером 3222487200:04:001:0044, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: Київська область, Києво-Святошинський район, Хотівська сільська рада. Позивачі вказують, що зазначені земельні ділянки належали [PERSON] на праві власності, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії РН № 382781, виданого Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 04.12.2000 року у відповідності з рішенням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 22.12.2000 року № 621, зареєстрованого 27.02.2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 185. [PERSON] , [PERSON] також у поданому позові відзначають, що є спадкоємцями за законом, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 29.08.2006 року, на підставі якого і звернулися до нотаріальної контори для реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку, але отримали відмову у нотаріуса у зв`язку з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті [PERSON] , а саме [INFO] . На підставі вище наведеного, позивачі просили суд визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:001:0044, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: Київська область, Києво-Святошинський район, Хотівська сільська рада в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:001:0044, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: Київська область, Києво-Святошинський район, Хотівська сільська рада в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 15.07.2021 року ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В. цивільну справу № 372/2587/21 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Феодосіївської сільської територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 06.09.2021 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. прийнято позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до Феодосіївської сільської територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 16.12.2021 року через канцелярію суду від першого позивача надійшло клопотання про витребування спадкової справи. 10.01.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області клопотання першого позивача задоволено та постановлено витребувати від Київського обласного державного нотаріального архіву (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Жовтнева, 34) завірену належним чином копію спадкової справи № 370 за 2006 рік, після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] (зареєстровано в реєстрі за № 3-1918). 25.01.2022 року через канцелярію суду державним нотаріусом Селецьким Ю. на виконання ухвали надано копію спадкової справи № 370 до майна померлої [INFO] [PERSON] на 22 аркушах. 14.02.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачі через канцелярію суду подали заяву, в якій просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов таких висновків. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Судом встановлено, що у віці 58 років померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11.01.2006 року, видане виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, серія [NUMBER] . З матеріалів спадкової справи № 370 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , судом встановлено, що спадкоємцями [PERSON] є її син [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 07.09.1969 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 27.10.1975 року, копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , серія [NUMBER] від 18.09.1993 року. Відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку ( з кадастровим номером 3222487200:04:001:0044) (пай) серії РН № 382781, виданого Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 04.12.2000 року у відповідності з рішенням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 22.12.2000 року № 621, зареєстрованого 27.02.2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 185, було видано члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП Агрокомбінат Хотівський [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини бо відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 цього ж Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. При цьому, судом встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, що свідчить про порушення прав позивачів, у зв`язку з чим таке право підлягає захисту у судовому порядку. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що позивачі [PERSON] , [PERSON] є дітьми померлої [PERSON] , тобто є спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, та які вчасно звернулась до нотаріуса із заявою на прийняття спадщини, тому в силу статей 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України майно, яке входить до складу спадщини, належить їй з часу відкриття спадщини, проте у зв`язку із з тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий після смерті [PERSON] , а саме [INFO] , позбавлені права на оформлення належним чином права власності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання за за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:001:0044, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: Київська область, Києво-Святошинський район, Хотівська сільська рада в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:001:0044, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: Київська область, Києво-Святошинський район, Хотівська сільська рада в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved