Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22 грудня 2021 року він надав [PERSON] позику в сумі 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США, що підтверджується розпискою від 22.12.2021 року. Відповідно до Розписки Позикодавець надав Позичальнику позику в сумі 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США зі строком повернення до 22.03.2022. При цьому Позичальник взяв на себе зобов`язання щомісячно до 22 числа кожного календарного місяця сплачувати позикодавцю проценти за користування позикою у розмірі 2 % (два відсотки) від суми позики до моменту повернення всієї суми позики. Таким чином, Сторони погодили наступний порядок повернення процентів за користування позикою: Дата повернення процентівСума процентів (долари США) 22.01.20221 100 22.02.20221 100 22.03.20221 100 Всього:3 300 Відповідач свої зобов`язання з повернення процентів за користування позикою не виконав, а тому станом на дату Позовної заяви Відповідач має заборгованість перед Позивачем. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем за Розпискою станом на 23.02.2022 становить 2 200 (дві тисячі двісті) доларів США, які позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] . Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2022 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористались У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 20 липня 2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд доходить до наступного. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено борговий документ, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в сумі 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США. Відповідач зобов`язувався щомісячно до 22 числа кожного календарного місяця сплачувати позикодавцю проценти за користування позикою у розмірі 2 % від суми позики до моменту повернення всієї суми позики. (а.с. 7). Підписання сторонами боргового документу від 22.12.2021 підтверджує факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі, в сумі 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США. Відповідач свої зобов`язання з повернення процентів за користування позикою не виконав, а тому має заборгованість в розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) доларів США. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, у спорі про стягнення боргу за договором позики, розписка за своєю суттю є документом, який підтверджує укладення договору позики, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Доказами, які надано позивачем на підтвердження заявлених вимог, є розписка. Суд зауважує, що зміст розписки містить зазначення обставин, на які посилається позивач, та факт надання ним грошових коштів відповідачу. Таким чином, надана позивачем розписка відповідає вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України, оскільки посвідчують передання грошової суми позикодавцем позичальнику та підтверджують укладення договору позики і його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони погодили наступний порядок повернення процентів за користування позикою: №Дата повернення процентівСума процентів (долари США) 122.01.20221 100 222.02.20221 100 322.03.20221 100 Всього:3 300 Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Курс валют станом на 20.07.2022 за курсом НБУ складає - 1 долар США = 29,25 грн. Оскільки судом встановлено, що відповідачем не сплачено відсотки за користування коштами, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму не сплачених процентів за договором позики в розмірі 2 200 доларів США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 64 350(шістдесят чотири тисячі триста п`ятдесят) гривень 00 копійок. Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved