Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

16 червня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення суду про відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері - гр. [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Стягнути з відповідача - гр. [PERSON] , [INFO] , на користь дитячого державного закладу, до якого буде зараховано малолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання до досягнення дитиною повноліття у розмірі ХА частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що за інформацією Центру соціальних служб Одеської міської ради від 20.04.2022 року Службу у справах дітей Одеської міської ради було повідомлено, що фахівцем із соціальної роботи відділу соціальної роботи ЦСС ОМР неодноразово здійснювались візити до родини відповідача та проводились профілактичні бесіді з нею щодо необхідності належного піклування та виховання дитини, дотримання санітарно-гігієнічних норм помешкання, попереджено про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. Під час бесіди з гр. [PERSON] , 18.04.2022 року остання повідомила, що її влаштовує спосіб життя та працювати вона не планує. Відповідачу рекомендовано звернутись до ЦСС ОМР. Зазначає, що після проведення оцінки рівня безпеки дитини було встановлено, що помешкання, в якому проживає дитина, перебуває в антисанітарному стані. У помешканні перебувають особи, які ймовірно перебувають у стані алкогольного сп`яніння та під дією психоактивних речовин. Наявні ознаки незабезпечення малолітньої дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону. Дитина одягнута в брудний одяг, поруч з дитиною відчувається неприємний запах. Виявлено низький рівень гігієни дитини у зв`язку з недоглядом та занедбаністю. Вага дитини зн&чною мірою не відповідає віку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 17.06.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги підримала в повному обсязі. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 17 СК України, орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов`язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» у п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO] (актовий запис про народження № 2039 від 12.03.2012 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції). Мати дитини - гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та разом з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. За інформацією Центру соціальних служб Одеської міської ради (далі - ЦСС ОМР) від 20.04.2022 року, Службу у справах дітей Одеської міської ради (далі - ССД ОМР) було повідомлено, що фахівцем із соціальної роботи відділу соціальної роботи ЦСС ОМР неодноразово здійснювались візити до родини відповідача та проводились профілактичні бесіді з нею щодо необхідності належного піклування та виховання дитини, дотримання санітарно-гігієнічних норм помешкання, попереджено про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. Під час бесіди з гр. [PERSON] , [INFO] , 18.04.2022 остання повідомила, що її влаштовує спосіб життя та працювати вона не планує. Відповідачу рекомендовано звернутись до ЦСС ОМР у разі потреби. Відповідно до характеристики, наданої адміністрацією Одеської спеціалізованої школи № 86 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області від 14.04.2022 року, [PERSON] є учнем 2-Г класу означеного закладу освіти. Під час дистанційного навчання дитина на уроки не виходить. За період навчання з 14.03.2022 року [PERSON] не підключався до онлайн-зустрічей, бо в родині не має комп`ютера. Класний керівник пересилала матері дитини завдання за допомогою додатка-мессенджера «Уіbег», але жодної роботи дитиною не було виконано. По телефону відповідач повідомила, що в неї розбився телефон і відповідний додаток відсутній. За її словами дитина тільки читає та гуляє на вулиці. Мати дитини навчанням сина не цікавиться, зловживає спиртними напоями. Відповідно до інформації Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси від 14.03.2022 року гр. [PERSON] , [INFO] , на обліку в управлінні не перебуває, ніяких видів державних соціальних допомог на малолітнього [PERSON] , [INFO] , не отримує. У зв`язку з інформацією, отриманою Службою у справах дітей Одеської міської ради від суб`єктів виявлення та/або організації соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, про ймовірну наявність загрози життю та здоров`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до пункту 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585, працівником Служби у справах дітей Одеської міської ради спільно з працівниками Центру соціальних служб Одеської міської ради, працівником органу Національної поліції та працівником бригади швидкої допомоги 06.06.2022 року було проведено оцінку рівня безпеки дитини та встановлено рівень безпеки дитини, як - «дуже небезпечно». Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що помешкання, в якому проживає дитина, перебуває в антисанітарному стані. У помешканні перебувають особи, які ймовірно перебувають у стані алкогольного сп`яніння та під дією психоактивних речовин. Наявні ознаки незабезпечення малолітньої дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону. Дитина одягнута в брудний одяг, поруч з дитиною відчувається неприємний запах. Виявлено низький рівень гігієни дитини у зв`язку з недоглядом та занедбаністю. Вага дитини значнбю мірою не відповідає віку. Малолітня дитина була невідкладно направлена до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» для проведення та документування результатів медичного обстеження дитини та, у разі необхідності, надання медичної допомоги. Відповідно до інформації відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.06.2022 року № 60.4-3475 повідомлено, що в одній з кімнат квартири, де мешкає відповідач разом з дитиною, знаходились особи, які ведуть аморальний спосіб життя, які самі повідомили, що мають ряд невиліковних захворювань та пояснили, що проживають там вже близько трьох тижнів. Гр. [PERSON] , [INFO] , повідомила, що перебуває під дією психотропних речовин та що це її друзі, яким не має де жити. Бабуся хлопчика - гр. [PERSON] , повідомила, що кожної ночі відповідачка разом зі своїми друзями вчиняє сварки і дитина не може заснути. Мати дитини також повідомила, що ні вона, ні баба дитини не працюють, коштів на проживання не мають та була не проти аби дитину вилучили із сім`ї. Водночас, в акті проведення оцінки рівня безпеки дитини від 06.06.2022 року відповідач власноруч написала коментар, що вона категорично проти відібрання дитини і не зовсім згодна з висновками ССД ОМР та інших. Відповідно до частини другої статті 170 Сімейного кодексу України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.06.2022 року № 167-01 малолітнього [PERSON] , [INFO] , негайно відібрано від матері - гр. [PERSON] , [INFO] . У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановления рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 08.06.2022 року № 85 малолітнього [PERSON] , [INFO] , поставлено на первинний облік. Так, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2014 року, справа № 520/1477/13-ц гр. [PERSON] , [INFO] , була позбавлена батьківських прав у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] 08.11.2010 року був доставлений до Одеської обласної дитячої клінічної лікарні бригадою швидкої допомоги у супроводі сусідів з діагнозом: синдром жорстокого поводження з дітьми, закритий перелом II, III, IV, V ребер, множинні забійні гематоми і подряпини голови, верхніх і нижніх кінцівок. Вироком Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2011 року відповідач була визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України. Крім того, заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.04.2016 року, справа № 523/3693/16-ц, відповідач була позбавлена батьківських прав у відношенні ще однієї дитини - малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог статті 11 Закону України „Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", п.п. 2.10, 3.2 „Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради", затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 № 1934-VII, районна адміністрація вирішує у встановленому законодавством порядку питання опіки та піклування. Згідно з підпунктом 1.7. Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88, органи опіки та піклування вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Оцінивши та дослідивши усі докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, тому позов підлягає задоволенню. При ухваленні рішення у вказаній справі суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02.1991 року, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей суд першочергово приділяє увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. У відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» яким встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 50 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, з урахування вище вказаного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти у розмірі ј усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам відповідачів та малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст. 124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання Окрім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 1984,80 гривень покласти на відповідачів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 152, 155, 164, 170, 180, 182, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 265, 268, 273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved