Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Комунальної установи Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська районна центральна лікарня», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позов обґрунтовує тим, що в провадженні Путивльського районного суду Сумської області знаходилася кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] , які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КК України, та які будучи лікарями акушер-гінекологами, неналежно виконали свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило їй тяжкі наслідки. Вона, як потерпіла по справі, звернулася з цивільним позовом до відповідача - юридичної особи, з якою обвинувачені знаходились і у трудових (службових) обов`язках про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і бажала, щоб її позов був розглянутий у кримінальному провадженні. Згідно матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин справи, 08.01.2016 року вона була госпіталізована для розродження у пологове відділення Путивльської центральної районної лікарні та лікарем акушер-гінекологом, котрий спостерігав за перебігом її вагітності був визначений [PERSON] . Лікар акушер-гінеколог [PERSON] наглядала за нею після 18:30 год., перебуваючи відповідно до графіку роботи лікарів акушер-гінекологів за січень 2016 року на чергуванні та, відповідно, виконувала обов`язки лікаря-гінеколога. У зв`язку з неналежним виконанням своїх професійних обов`язків, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення лікарями-гінекологами [PERSON] та [PERSON] їй були спричиненні тяжкі наслідки, а саме було видалено матку з придатками. У подальшому [PERSON] та [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. У ході судового слідства обвинувачені [PERSON] та [PERSON] , звернулися з клопотанням до суду про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 10.07.20 року обвинувачені [PERSON] та [PERSON] звільнені від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 12016200230000021 від 15.01.2016 року за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, закрито. Заявлений нею позов до Комунальної установи Путивльської районної Ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишений без розгляду. В результаті винних дій лікарів акушер-гінекологів [PERSON] та [PERSON] їй заподіяна матеріальна шкода в сумі 34490 грн., а саме: за проходження лікування у Путивльській районній лікарні з 08.01.2016 по 14.01.2016 року були виписані медичні препарати, вартість яких складає 7854,28 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням своїх професійних обов`язків лікарями акушер-гінекологами Путивльської ЦРЛ [PERSON] та [PERSON] за наслідками проведеної ними їй операції, новонародженій дитині [PERSON] , також, були спричинені негативні наслідки, у зв`язку з чим сталася важка асфікція плода та він був госпіталізований бригадою сан-авації до м. Суми і знаходився на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії новонароджених комунальної установи Сумська обласна дитяча клінічна лікарня з 14.01.2016 року по 25.01.2016 року. За період лікування новонародженої дитини їхньою родиною були придбані лікарські засоби та медичні вироби для лікування новонародженої дитини на суму 1230 грн. 67 коп., що підтверджується довідкою від 28.02 2018 року. З 25.01.2016\~року по\~03.02.2016\~року новонароджена\~дитина знаходилася\~на лікуванні\~у відділенні\~патології новонароджених\~та недоношених\~дітей і\~лікарями були\~призначені медичні\~препарати на суму 703,60 грн. З 14.01.2016 року по 03.02. 2016 року вона проходила стаціонарне лікування в Комунальному закладі Сумської обласної Ради «Обласний клінічний перинатальний центр», де їй використані препарати, придбані за її кошти, на загальну суму 9872,91 грн. Після стаціонарного лікування у Комунальному закладі Сумської обласної Ради «Обласний клінічний перинатальний центр» у період реабілітаційного становлення 01.03.2016 року вона була направлена на обстеження у медичний центр «Флоріс» для обстеження, вартість послуг якого становила 265 грн. 13.04.2016 року вона вдруге була направлена в медичний центр «Флоріс» для обстеження вартість послуг становила 200 грн. З 03.02.2016 року по 17.02.2016 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні та їй була безоплатно проведена чергова операція, але нею було сплачено за проведення аналізів в лабораторії 100 грн., що підтверджується копією заявки від 08.02.2016 року. Крім того, у період її знаходження у медичних закладах, починаючи з 14.01.2016 року по 31.01.2016 року, у продовж 18 днів, а також з 31.01.2016 року по 17.02 2016 року, у продовж 17 днів, а всього 35 днів, її чоловік щодня вимушений був приїздити до неї з с. Мазівки, Путивльського р-ну, Сумської області до лікарень м. Путивль та м. Суми на автомобілі, в зв`язку з чим поніс затрати на бензин на загальну суму 10 539,8 грн. Згідно виписного кризу до історії хвороби № 8663 КЗ Сумської обласної клінічної лікарні вона знаходилася в урологічному відділенні з 11.05.2016 року по 30.05.2016 року на стаціонарному лікуванні в черговий раз, де її підготовлювали до чергової операції, в зв`язку з чим необхідно було придбати за власні кошти медичні препарати , загальною вартістю 2282,62 грн. Внаслідок спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень винними діями лікарів акушер-гінекологів [PERSON] та [PERSON] вона вимушена була переносити сильний фізичний біль, я знаходилася у шоковому стані, перенесла 4 операції і постійно переносила фізичний біль, страждання, душевний біль, які постійно супроводжували її тривалий час у періоди знаходження на стаціонарних лікуваннях у медичних закладах. Крім того, її моральні страждання виразилися в тому, що вона втратила орган репродуктивної здатності, втратила здатність до запліднення, зачаття та дітородіння, що завдало їй психічної травми. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях, які вона переносила через страх за своє здоров`я та здоров`я своєї новонародженої дитини, яка знаходилася у тяжкому стані у Сумській обласній дитячий лікарні у відділенні інтенсивної терапії, після чого у паталогічному відділення новонароджених, що впливало на її психологічний стан. На протязі двох років вона продовжує переносити моральні страждання, оскільки у неї та її сім`ї повністю змінився життєвий уклад, замість виховання дітей та приділення їм належної уваги вона вимушена звертатися до правоохоронних органів, збирати документи для відшкодування матеріальної шкоди та приймати участь у судових засіданнях, оскільки лікарі [PERSON] та [PERSON] у добровільному порядку не поцікавилися її затратами на лікування. На підставі викладеного [PERSON] просила суд стягнути з Комунальної установи Путивльської районної Ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» на свою користь матеріальну шкоду у сумі 34490 грн. та моральну шкоду у сумі 1 000 000 грн. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області [PERSON] від 01.09.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17.11.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 04.08.2021 року замінено в даній цивільній справі первісного відповідача Комунальну установу Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська районна центральна лікарня» на правонаступника Комунальне некомерційне підприємство «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1978/0/15-21 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Буринського районного суду Сумської області від 23.09.2021 року №89 проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого головуючим суддею для розгляду даної справи визначено суддю Гука Т.Р. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області Гука Т.Р. від 27.09.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Також [PERSON] пояснила, що 08.01.2016 року вона була госпіталізована у пологове відділення Путивльської ЦРЛ та її лікарем було призначено [PERSON] . Народжувати в Путивльській ЦРЛ вона не хотіла, але [PERSON] її не відпускав. 13.01.2016 року в неї почались пологи, ввечері прийшов [PERSON] та повідомив їй що пологи буде приймати інший лікар, оскільки в нього закінчилась зміна. В цей же день о 20 год. 30 хв. прийшла лікар [PERSON] , яка її оглянула та поставила діагноз неправильне встановлення голови плоду, сказала, що необхідно робити кесарів розтин та викликала [PERSON] , після цього близько 23 год. 30 хв. їй почали робити кесарів розтин. Коли вона на наступний день прийшла до тями після операції їй повідомили, що дитина знаходиться в м. Суми і її також туди переведуть. В подальшому її перевезли в лікарню в м. Суми, де їй зробили обстеження та повідомили, що в неї не працює одна нирка та потрібно робити операцію. Після операції зробили ЕМРТ та виявили, що пробитий сечовод. 03.02.2016 року її перевезли в Сумську обласну лікарню, де знову прооперували. Після того як її виписали додому знову призначили четверту операцію для відновлення сечоводу, в зв`язку з чим вона знову потрапила в лікарню. Крім того, її новонароджена дитина з 14.01.2016 року по 25.01.2016 року знаходилась з тяжкою стадією асфікції в реанімації в м. Суми, де їй повідомили, що це наслідок невчасно зробленого кесаревого розтину. Під час перебування її на лікуванні у Путивльській ЦРЛ та в медичних закладах м. Суми її чоловік постійно купував всі необхідні їй та новонародженій дитині медичні препарати, які призначались лікарями, а також змушений був витрачати кошти на пальне щоб привозити ліки в м. Суми. Представник відповідача - адвокат Брухно В.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, покликаючись на недоведеність того, що ускладнення, які виникли в [PERSON] пов`язані саме з діями лікарів Путивльської лікарні. Також, звертав увагу на те, що надані позивачем копії чеків про придбання ліків мають неналежну якість, що унеможливлює їх прочитання, та містять медичні препарати, які не могли бути призначені при захворюваннях [PERSON] . Недоведеним на думку представника відповідача є і необхідність витрат на бензин та їх розмір, а також розмір моральної шкоди. Третя особа [PERSON] вказав, що вважає позов [PERSON] безпідставним, оскільки лікарями акушерами-гінекологами Путивльської лікарні, в тому числі і ним, [PERSON] була надана медична допомога в повному обсязі та належної якості, зокрема було правильно встановлено діагноз, вчасно зроблено кесарів розтин приблизно через 40 хв. від встановлення діагнозу, що було зумовлено необхідністю збору лікарів та анестезіолога. Під час операції виникли ускладнення, оскільки дитина народжувалась з обвиттям шиї пуповиною та перенесла гіпофіксію, в зв`язку з чим була переведена в м. Суми в реанімацію. 14.01.2016 року [PERSON] також було переведено в перинатальний центр в м. Суми. Згідно з протоколом під час кесарівого розтину він мав право видалити матку але вирішив її зберегти. Також, [PERSON] вказав, що для проведення операції [PERSON] ніяких медичних препаратів купувати не потрібно було, оскільки лікарня була всім забезпечена. Крім того, звертав увагу, що [PERSON] неодноразово пропонувалось перевести її до пренатального центру, в зв`язку з наявністю для цього ряду показань, в тому числі її віком, однак вона відмовилась. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Латишева В.О. вважала позов, таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою не надано переконливих доказів того, що з вини лікарів Путивльської лікарні їй заподіяна шкода. В лікарні м. Путивль позивачка знаходилась менше доби після оперативного втручання кесарів розтин 13.01.2016 року, а весь час вона лікувалась в лікувальних закладах м. Суми. Звертала увагу на те, що ускладнення, які виникли після екстирпації матки в обласному перинатальному центрі 28.01.2016 року не мають жодного відношення до дій лікарів Путивльської ЦРЛ, оскільки навіть висновком експертизи №031-39-2019 було встановлено, що пошкодження правого сечоводу з подальшим розвитком ускладнення виникло саме під час видалення матки. А тому всі квитанції та фіскальні чеки за ліки з 28.01.2016 року є неналежними доказами по справі. Так само і частина позовних вимог, щодо відшкодування моральної шкоди за біль та несприятливі наслідки після проведення операцій лікарями Сумських лікувальних закладів не може бути предметом спору і не є наслідком неправомірних дій відповідача. Третя особа [PERSON] також вказала на відсутність вини її та інших лікарів Путивльської ЦРЛ у виникненні в [PERSON] ускладнень після кесаревого розтину та пояснила, що в 2016 році працювала акушером-гінекологом Путивльської районної центральної лікарні, 13.01.2016 року близько 22 год. вона оглянула [PERSON] та запідозрила діагноз лобне встановлення, який дуже рідко трапляється і вона його бачила вперше, а тому викликала [PERSON] , який підтвердив діагноз. При цьому вказаний діагноз можна було виявити лише під час пологів тому його раніше не було встановлено. Кесарів розтин вони мали розпочати через 30 хв., однак, оскільки необхідно було зібрати лікарів операція розпочалась приблизно через 40 хв. Через вік [PERSON] . [PERSON] пропонував їй народжувати в перинатальному центрі, але вона відмовилась. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказав, що він є чоловіком [PERSON] та під час того як вона перебувала в пологовому відділенні Путивльської районної лікарні 13.01.2016 року йому повідомили, що дружину екстрено відвезли в операційну, при цьому на його запитання нічого не роз`яснювали. Всі необхідні для дружини медичні препарати, які йому казали в лікарні купувати він особисто прибував та привозив в лікарню, втому числі їздив в м. Суми по плазму крові. В подальшому його дружину перевели на лікування у м. Суми, куди він щодня змушений був їздити та привозити дружині необхідні ліки та медичні препарати, які також купував за власні кошти. Зі слів дружини йому стало відомо, що лікарі Путивльської лікарні неналежно виконували свої обов`язки, оскільки коли вона кричала до неї ніхто не приходив. Також, дружина йому розповідала, що операція розпочалась із запізненням бо лікаря [PERSON] не було на робочому місці, в зв`язку з чим він 15.01.2016 року звернувся із заявою до поліції. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в 2016 році вона перебувала на посаді завідуючої акушерсько-гінекологічної служби Путивльського району. [PERSON] під час третьої вагітності була госпіталізована та перебувала у її відділенні на збереженні в зв`язку з погіршенням погодних умов. Оскільки в [PERSON] були фактори ризику вона пропонувала їй їхати народжувати в м. Суми в перинатальний центр, однак вона відмовилась та зі слів лікаря [PERSON] навіть просила відпустити її додому, але він її не відпустив. При цьому [PERSON] вона пропонувала відвезти її в м. Суми особисто на медичному автомобілі, так як їхала на річний звіт. В подальшому під час пологів [PERSON] у неї було виявлено лобне встановлення, в зв`язку з чим відповідно до протоколу за згодою останньої було прийнято рішення про кесарів розтин. Оперативне втручання було проведено в межах 40 хв., які передбачені локальним протоколом лікарні, оскільки необхідно було зібрати лікарів, які не перебували на чергуванні в лікарні, зокрема посилали машину по анестезіолога, а вона побігла їй на зустріч. Крім того, в зв`язку з ускладненнями під час операції, а саме обвиттям пуповиною та надривом матки нею була викликана сан авіація. Вночі 14.01.2016 року приїхав акушер-гінеколог з перинатального центру, який оглянув [PERSON] , надав рекомендації по її лікуванні в післяопераційний період, а новонароджену дитину забрав в м. Суми. Оскільки в Путивльській ЦРЛ не було інтенсивної терапії через добу вона знову викликала санавіацію та [PERSON] перевезли в обласний перинатальний центр, де як потім стало відомо їй видалили матку. Свідок [PERSON] вказала, що в 2016 році працювала акушеркою пологового відділення Путивльської ЦРЛ та була свідком і підписувала акт про те, що [PERSON] було запропоновано їхати на госпіталізацію в м. Суми, однак остання відмовилась. Свідок [PERSON] повідомила, що раніше працювала медсестрою пологового відділення Путивльської ЦРЛ та в її присутності [PERSON] відмовилась їхати народжувати у м. Суми, про що було складено акт, який остання відмовилась підписувати. Крім того, перед цим лікар [PERSON] не відпустив [PERSON] на день народження її чоловіка, після чого вона влаштувала скандал. Заслухавши доводи учасників справи, покази свідків, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. 08.01.2016 року [PERSON] була госпіталізована у пологове відділення Путивльської центральної районної лікарні, де 13.01.2022 року їй було проведено кесарів розтин. 15.01.2016 року [PERSON] звернувся до Путивльського ВП Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області із заявою про неналежне виконання своїх функціональних обов`язків лікарем гінекологом Путивльської ЦРЛ [PERSON] , в результаті чого стан здоров`я його дружини та дитини значно погіршився. За вказаним фактом було проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016200230000021 від 15.01.2016 року. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 10.07.2020 року обвинувачені [PERSON] та [PERSON] звільнені від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 12016200230000021 від 15.01.2016 року закрито, а цивільний позов [PERSON] до Комунальної установи Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська центральна районна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові від 14 лютого 2018 року в справі № 398/571/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в контексті розглядуваного правового інституту, не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими. Таким чином, відповідно до ст.49 КК України, суд може закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Однак, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру і означає визнання факту вчинення особою злочину, тому закон надає їй право заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Відповідно до положень цивільного судочинства, саме ухвала суду про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, зумовлює виникнення у потерпілого (позивача) цивільно-процесуального права на пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини. Відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта. У деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка спрямована на порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, яке має абсолютний характер, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичного працівника, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам. Законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, оскільки діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди (постанови Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №264/7310/15-ц (провадження №61-32917св18), від 28 серпня 2019 року у справі №643/4417/16-ц (провадження №61 -28475св 18)). Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №38/2016 від 24.10.2016 року на підставі даних матеріалів кримінального провадження №12016200230000021 (протоколів допитів, висновку КЕК №1 від 17.02.16), даних медичної документації (оригіналів індивідуальної карти вагітної №109, історії пологів №7 та амбулаторної карти Путивльської ЦРЛ; історії хвороби КЗ СОР ОКПЦ №57, історії хвороби КЗ СОР СОКЛ №893, історії хвороби КУ СОДКЛ №583), відповідаючи на поставлені питання, комісія дійшла висновку: "1. (1) Спостереження лікарем акушер-гінекологом жіночої консультації Путивльської ЦРЛ вагітної [PERSON] проводилися згідно наказу МОЗ України №417 від 05.07.2011 року «Про організацію амбулаторної акушерсько-гінекологічної допомоги в Україні» не в повному обсязі: не проведені біохімічні скринінги на ВВР, цитологічне та колькоспічне дослідження, бакпосів, не в повному обсязі визначено фактори ризику вагітної (вік, попередні самовільні викидні, загроза викидню у 8 тижнів та несправжні перейми у 32 тижні даної вагітності). Загалом це не вплинуло на перебіг пологів та виникнення ускладнень. При поступленні у пологове відділення Путивльскої ЦРЛ 8 січня 2016 року, лікарями акушер-гінекологами недооцінено фактори ризику (вік, попередні самовільні викидні, загроза викидню у 8 тижнів та несправжні перейми у 32 тижні даної вагітності, багатоводдя, крайове передлежання плаценти, лейоміома матки). За таких факторів ризику доцільно провести розродження на ІІІ рівні перинатальної допомоги, куди вагітна не була скерована. З моменту госпіталізації до початку пологової діяльності відсутній допологовий консиліум у вагітної групи ризику. До початку пологової діяльності (згідно даних історії пологів), ознак порушення життєдіяльності плода не було. Згідно клінічного протоколу з акушерської допомоги "Кесарів розтин", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.12.2011 р. №977, показів для проведення кесаревого розтину у гр. [PERSON] до початку пологів не було. За клінічними даними, викладеними у історії пологів, у жінки мав місце клінічно вузький таз, зумовлений лобним вставленням голівки плода, що є загрозою розриву матки при подальшому перебігу вагінальних пологів, і згідно клінічного протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.12.2011 р. №977, відноситься до II категорії ургентності, «операція має бути розпочата не пізніше 30 хвилин від визначення показань». При діагностуванні лобного передлежання тактика ведення розродження жінки була обрана правильно, однак кесарів розтин було проведено із запізненням (через 58 хв. після виявлення ускладнень). Клінічно вузький таз виникає внаслідок невідповідності між розмірами плода і таза матері в процесі пологів, тобто його діагностувати можна тільки у пологах. 2. (2) Дати об`єктивну оцінку проведенню оперативного родорозрішення кесаревим розтином лікарями Путивльської ЦРЛ не представляється можливим, оскільки протокол операції написаний не в повному обсязі (не деталізовано травму матки, не зрозуміло чи був пошкоджений судинний пучок і чи його ушивали, контроль сечоводів, відсутні дані підрахунку кровотечі, яка загалом, з врахуванням клінічних та лабораторних даних, була недооцінена). 3. (3) Механічного пошкодження нирки у жінки під час оперативних втручань, як кесаревого розтину 13.01.16., так і під час екстирпації матки 28.01.16., не було. Через неповне описання протоколу операції кесаревого розтину, не можливо встановити повний об`єм пошкоджень, що виникли в процесі операції (чи мало місце пошкодження судинного пучка під час розриву матки) і яким чином проводилося ушивання розриву матки. Загалом сечоводно-піхвова нориця справа у [PERSON] могла виникнути внаслідок механічного пошкодження під час ушивання розриву правого рогу матки (чи правого судинного пучка). Дані УЗД нирок та сечоводів в динаміці (ознаки порушення відтоку сечі вже 14.01.16 року); результати клінічного аналізу сечі в динаміці; наявність множинних провисаючих кетгутових лігатур в ділянці парієтальної очеревини, в нижньому сегменті матки справа під час оперативного втручання 28.01.2016 року; виявлена під час операції 04.02.2016 року непрохідність правого сечовода, яка розцінена лікарями урологами як лігатурна обтюрація, більше свідчать про механічне пошкодження правого сечоводу чи стиснення лігатурою саме під час операції кесаревого розтину з подальшим розвитком некротично-деструктивних змін. 4. (4) За наданими на експертизу матеріалами (протоколи допитів, медичною документацією), комісією виявлено ознаки неналежного виконання свої професійних обов`язків лікарями акушер-гінекологами Путивльської ЦРЛ, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з розвитком ускладнень під час операції кесаревого розтину (розрив матки, важка асфіксія плода, значна кровотеча), у ранньому післяопераційному періоді (геморагічний шок) та пізньому післяопераційному періоді (метроендометрит, неспроможність швів на матці з подальшим її видаленням, сечоводно-піхвова черезочеревна нориця). У пізньому післяпологовому післяопераційному періоді мало місце гнійно-септичне ускладнення - метроендометрит (підтверджується і даними гістологічного дослідження днини матки), що призвело до розвитку подальших ускладнень - неспроможність рубця на матці, і стало підставою для видалення матки з метою призупинення розвитку подальших життєво-небезпечних ускладнень, і було виконано у КЗ СОР ОПКЦ відповідно до наказу МОЗ України №676 від 31.12.2004 року. Ознак неналежного надання медичної допомоги лікарями КЗ СОР ОКПЦ [PERSON] не виявлено. Медична допомога лікарями урологами КЗ СОР «СОКЛ» хворій [PERSON] була надана в повному обсязі. Медична допомога новонародженій дитині [PERSON] лікарями КУ СОР СОДКЛ надавалася відповідно до клінічного протоколу «Надання допомоги новонародженій дитині з дихальними розладами», затвердженого наказом МОЗ України №484 21.08.2008 року та уніфікованого клінічного протоколу «Початкова реанімаційна та після реанімаційна допомога новонародженим в Україні», затвердженого наказом .МОЗ України №222 28.03.2014 року. 5. (5) Внаслідок розвитку ускладнення у післяпологовому періоді, жінці [PERSON] було видалено матку з придатками. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 17.01.1995 року «п. 2.1.4. Не загрозливі для життя ушкодження, що належать до тяжких за кінцевим результатом та наслідками: втрата будь-якого органа чи втрата органом його функції ... репродуктивної здатності... д/ під втратою репродуктивної здатності треба розуміти втрату здатності до злягання чи втрату здатності до запліднення, зачаття та дітородіння /розродження/». Таким чином, видалення матки у [PERSON] призвело до втрати репродуктивної здатності і кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження. Несвоєчасно діагностовано лобне передлежання та несвоєчасне прийняття рішення по розродженню вагітної призвело до розвитку ускладнень під час операції кесаревого розтину (розрив матки, кровотеча з розвитком геморагічного шоку ІІІ ст... тяжка асфіксія новонародженого) та у пізньому післяпологовому післяопераційному періоді (метроендометрит, сечоводо-піхвова черезочеревна нориця), що призвело до видалення матки у [PERSON] та накладання нефростоми." (а.м.к.п. 154-182 т.1). Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №99/2017 від 08.12.2017 року комісією встановлено: "1. (1) На етапі спостереження у жіночій консультації Путивльської ЦРЛ вагітній [PERSON] не в повному обсязі проведене обстеження: не проведений біохімічний скринінг на ВВР, цитологічне та колькоспічне дослідження, бакпосів сечі. При направленні для розродження у пологове відділення Путивльскої ЦРЛ 8 січня 2016 року, недооцінено фактори ризику (вік, попередні самовільні викидні, загроза викидню у 8 тижнів та несправжні перейми у 32 тижні даної вагітності, багатоводдя, крайове передлежання плаценти, лейоміома матки). За таких факторів ризику доцільно провести розродження на III рівні перинатальної допомоги, куди вагітна не була скерована (згідно показань лікарів акушер-гінекологів Путивльської ЦРЛ від 25.09.2017 доку і акту підтвердження відмови від медичного втручання та від письмового оформлення відмови без дати складання, вагітній [PERSON] пропонувалося перевезення на III рівень перинатальної допомоги, однак у попередніх свідченнях та у висновку КЕК Путивльської ЦРЛ від 22.01.2016 року про запропоновану госпіталізацію не вказано). З моменту госпіталізації 8.01. до початку пологової діяльності 13.01.2016 року не проведений допологовий консиліум у вагітної групи ризику. За даними історії пологів, у період спостереження до початку пологової діяльності ознак порушення життєдіяльності плода не було і не було показань для проведення кесаревого розтину у вагітної (відповідно до клінічного протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.12.2011 р. №977). 2. (2,3) Клінічно вузький таз виникає внаслідок невідповідності між розмірами плода і таза матері в процесі пологів, тобто його діагностувати можна тільки у пологах. Згідно запису вагінального обстеження о 22:45 13.01.2016 року у жінки мав місце клінічно вузький таз, зумовлений лобним вставленням голівки плода, що є загрозою розриву матки при подальшому перебігу вагінальних пологів, і згідно клінічного протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.12.2011 р. №977, відноситься до ІІ-ї категорії ургентності, «операція має бути розпочата не пізніше 30 хвилин від визначення показань», однак діагноз клінічно вузького тазу лікарями не був встановлений. При діагностуванні лобного передлежання о 22:45 тактика ведення розродження жінки була обрана правильно (викликані районний акушер-гінеколог, лікар ординатор пологового відділення, лікар неонатолог, однак відсутній запис виклику операційної бригади в повному складі - анестезіолог, анестезист). О 23:00 вагітна оглянута лікарем ординатором [PERSON] - підтверджено лобне передлежання. О 23:20 вагітна оглянута консиліумом лікарів акушер-гінекологів, неонатологом, анестезіологом (згідно наказу №977 скликання консиліуму передбачене при плановому кесаревому розтині). Консиліумом вирішено закінчити пологи ургентним кесаревим розтином, замовлена операційна, не призначено та відсутні записи про проведену антибіотибактеріальну профілактику, відповідно до наказу №977 та локального протоколу. Кесарів розтин було проведено із запізненням (через 58 хв. після виявлення ускладнень), що не відповідає клінічному протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.12.2011 р. №977 (не пізніше 30 хв.) та локальному протоколу Путивльської ЦРЛ (виклик операційної бригади в неробочий час - термін виконання 40 хвилин, що суперечить наказу МОЗ). Протокол операції кесаревого розтину описаний не достатньо, у історії пологів відсутній додаток 6 до наказу №977 МОЗ України «Епікриз після операції кесарева розтину». Під час операції, враховуючи велику крововтрату (1700мл), не проведена деваскуляризація матки та контрольне дренування черевної порожнини, відповідно до Клінічного протоколу «Акушерські кровотечі», затвердженого наказом МОЗ України від 24.03.2014 року №205. Згідно наказу №977 для накладання швів на матку рекомендовано використовувати напівсинтетичний шовний матеріал (вікрил). У даному випадку був використаний кетгут (що сприяло неспроможності швів). 3. (4) Лікарями Путивльської ЦРЛ не встановлений діагноз клінічно вузького тазу, не діагностований дистрес плода в пологах, що призвело до важкої асфіксії при народженні. 4. (6) За записами у медичній документації, підстав для екстирпації (видалення) матки після проведення кесаревого розтину не було (відсутні ознаки продовження кровотечі). 5. (7,8) У породіллі мав місце розвиток гнійно-септичної інфекції, спричиненні неспроможністю швів на матці, зниженням імунної активності внаслідок масивне крововтрати та несприятливим преморбідним фоном (обтяжений акушерський анамнез). Наявність метроендометриту з неспроможністю швів на матці є показанням для і видалення з метою профілактики розвитку сепсису. Розвитку неспроможності швів на матці сприяли наступні чинники: ускладнення пологах - кровотеча з розвитком геморагічного шоку, накладання кетгутових швів на матку, не проведення антибіотикопрофілактики на фоні несприятливого інфекційно-запального анамнезу (полігідроамніон, як один з ознак внутріутробної інфекції можливого інфікування сечостатевих шляхів, однак необхідний бакпосів сечі не проводився). 6. (5) За наданими на експертизу матеріалами (протоколи допитів, медичної документацією), комісією виявлено ознаки неналежного виконання свої професійних обов`язків лікарями акушер-гінекологами Путивльської ЦРЛ (Клінічного протоколу акушерської допомоги «Кесарів розтин», затвердженого наказом Міністерства охороні здоров`я України від 27.12.2011 р. №977; Клінічного протоколу «Акушерські кровотечі», затвердженого наказом МОЗ України від 24.03.2014 року №205), які знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з розвитком ускладнень під час операції кесаревого розтину (розрив матки, важка асфіксія плода, масивна кровотеча), у ранньому післяопераційному періоді (геморагічний шок) та пізньому післяопераційному період (метроендометрит, неспроможність швів на матці з подальшим її видаленням, сечоводно-піхвова черезочеревна нориця)." (а.м.к.п.183-202 т.1). Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №031-39-2019 від 27.02.2020 року після вивчення, аналізу, синтезу даних наданої медичної документації на ім`я [PERSON] і новонародженої дитини [PERSON] [INFO] експертна комісія прийшла до наступних підсумків: "1. (1-6). В представленій медичній документації, що відображає перебіг вагітності гр. [PERSON] містяться дані, які свідчили про обтяжений акушерський анамнез (VII вагітність, нейро-церкуляторна дистонія за змішаним типом, прискорений нижньопередсердний ритм, ангіопатія сітківки, варикозне розширення вен нижніх кінцівок та органів малого тазу, лейоміома матки, анатомічно вузький газ І ступеню, вік, загроза викидня у 8 тижнів вагітності, несправжні перейми у 32 тижні, крайове передлежання плаценти, тощо), могли негативно вплинути на перебіг вагітності і пологів і відповідно, були показаннями для госпіталізації на III рівень перинатальної допомоги. При огляді під час госпіталізації 08.01.2016 о 15:30 обрана тактика ведення пологів та подальшого розродження через природні статеві шляхи і залишення вагітної на II рівні перинатальної допомоги, не відповідали загальноприйнятим вимогам для вагітних з високим ступенем прогнозованого перинатального і акушерського ризику через недооцінення факторів ризику згідно до яких необхідно проведення госпіталізації вагітної на вищий рівень допомоги (ІІІ рівень перинатальної допомоги). Окремо слід зазначити, що в індивідуальній карті вагітної і породіллі та історії пологів з Путивльської ЦРБ відсутня інформаційна відмова пацієнтки [PERSON] від госпіталізації на ІІІ рівень перинатальної допомоги, враховуючи те, що вона знаходилась у відділенні з 8.01.2016 до моменту пологів 13.01.2016 року (5 діб). 13.01.16 о 23:47 народилася жива дитина з ознаками тяжкої асфіксії і оцінкою по шкалі Апгар на 1-й хвилині 1 (один) бал внаслідок проблем, що виникли під час пологів. До початку пологової діяльності (згідно даних історії пологів), ознак порушення життєдіяльності плода не було. Що стосується надання медичної допомоги [PERSON] у Путівльській ЦРЛ. то експертною комісією встановлено пастуште: 1. з моменту госпіталізації 8.01.2016 о 15:30 до початку пологової діяльності 13.01.2016 відсутній допологовий консиліум у вагітної групи ризику: вагітна своєчасно не скерована на ІІІ рівень перинатальної допомоги; 2. недооцінені фактори ризику у жінки з високою групою перинатального ризику (III пологи, анатомічно вузький таз 1 ступеню, лейоміома матки, полігідрамніон, передчасне вилиття навколоплодових вод); 3. з початком пологової діяльності відсутнє необхідне ретельне спостереження та акушерське обстеження (кожні 2 години), в тому числі безперервне динамічне кардіомоніторінгове спостереження за станом плода (дані КТГ відсутні протягом усього першого періоду пологів перед розродженням) і скоротливою діяльністю матки при наявності даних про навколоплодові води, забарвлені мезонієм; 4. вагінальне дослідження проводилося несвоєчасно, більш ніж через 4 години, що призвело до несвоєчасної діагностика неправильного (розгинального) передлежання і встановлення голівки, через неправильну тактику спостереження за пацієнткою, яку обрали лікарі після початку пологів (лобне встановлення голівки можна було своєчасно діагностувати в пологах після розкриття шийки матки на 4-6 см і більше); 5. вищенаведене, а також не проведення перегляду/корегування акушерської тактики обумовило запізнілу діагностику лобного передлежання плода, виникнення клінічної невідповідності між головкою плода і тазом матері, значне встановлення лобної частини голівки в таз матері, перерозтягнення нижнього сегменту матки; 6. тривалий термін між виявленням ускладнень і початком операції кесарева розтину (через 58 хв. після виявлення ускладнень); 7. всі вищенаведені фактори при операції кесарева розтину призвели до ускладнень під час проведення операції (розрив матки, значна кровотеча, важка асфіксія плода), у ранньому післяопераційному періоді (геморагічний шок) та пізньому післяопераційному періоді (метром ендометрит, неспроможність швів на матці з подальшим її видаленням 28.01.2016 року, сечоводно-піхвова черезочеревна нориця). Окремо слід зазначити, що при наявності даних про «дещо зеленуватий колір навколоплодових вод, які відійшли 13.01.16 о 11:10 (що є показником внутрішньоутробної гіпоксії плоду)» необхідно проведення: - безперервного динамічного кардіомоніторінгового спостереження за станом плода і скоротливою діяльністю матки, - спостереження та акушерське обстеження (кожні 2 години), - наявність умов для термінового проведення розродження шляхом кесарева розтину при фіксації патологічних змін у плоду. Своєчасна повна оцінка факторів ризику і своєчасне проведення оперативного втручання могло б визначити благоприємний перебіг пологів. Враховуючи дані ультразвукового дослідження нирок та сечоводів в динаміці 14- 15.01.16 (розширення лоханок справа до 20-22 мм), результати клінічного аналізу сечі в динаміці, наявність множинних провисаючих кетгутових лігатур в ділянці парієтальної очеревини, в нижньому сегменті матки справа під час оперативного втручання 28.01.2016 року (екстирпація матки з трубами), виявлена під час операції 04.02.2016 року непрохідність правого сечоводу (розцінена лікарями урологами як лігатурна обтурація) експертна комісія вважає, що пошкодження/стиснення лігатурою правого сечоводу з подальшим розвитком ускладнення (сечоводно-ніхвова нориця) виникло під час проведення операції екстирпації матки з трубами 28.01.2016 року. Підсумовуючи все вищевикладене, можна стверджувати про наявність дефектів (у вигляді бездіяльності лікаря) в наданні медичної допомоги [PERSON] не проведення необхідних клініко-інструментальних обстежень (відсутність кардіомоніторінгового спостереження за станом плода протягом усього першого періоду пологів перед розродженням, відсутність реєстрації скоротливої діяльності матки, відсутність акушерського обстеження кожні 2 години), що і стало причиною несвоєчасного встановлення правильного клінічного діагнозу (лобне передлежання плода з виникненням клінічної невідповідності між розмірами голівки плоду і тазу матері, зі значним встановленням голівки в таз із перерозтягненням нижнього сегменту матки), і, відповідно, несвоєчасного проведення розродження шляхом кесарева розтину. Несвоєчасне проведення розродження шляхом кесарева розтину (при лобному передлежанні плоду з виникнення клінічної невідповідності між розмірами голівки плоду і тазу матері, зі значним встановленням голівки в таз із перерозтягненням нижнього сегменту матки), стало причиною розвитку важкої асфіксії плоду в пологах, виникнення розриву матки по ходу операційного розрізу з розвитком крововтрати та шоку. Крім того, під час проведення [PERSON] у комунальному закладі Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» операції екстирпації матки з трубами 28.01.2016 року, «утворилось» ушкодження/стиснення лігатурою правого сечоводу, з подальшим утворенням сечоводно-піхвової нориці дефект (у вигляді виконання дії, яка показана, але виконана невірно) в наданні медичної допомоги [PERSON] . Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що між настанням в даному випадку таких наслідків як народження дитини в стані тяжкої асфіксії, видалення матки, утворення сечоводно-піхвової черезочеревної нориці, та вищевказаними дефектами в наданні медичної допомоги існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. В даному випадку, дефект и в наданні медичної допомоги [PERSON] можна оцінити за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень як тяжкі тілесні ушкодження відповідно до діючих на даний час в Україні «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», які затверджені Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року та погоджені з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України." (а.м.к.п.2-72 т.2). Крім того, згідно висновку Клініко-експертної комісії з акушерсько-гінеологічної допомоги Комунальної установи Путивльської районної ради Сумської області "Путивльська центральна районна лікарня" №1 від 22.01.2016 року в ході проведення експертизи клінічного випадку ускладнених пологів у вагітної [PERSON] комісією, зокрема, було встановлено, що вагітна не була спрямована на родорозрішення на ІІІ рівень перинатальної допомоги, а також, що операція була розпочата з затримкою, що обумовлено збором лікарів на консиліум і операційної бригади в нічний час, становить 40 хв. згідно локальних протоколів. Також, комісія дійшла висновку про необхідність вжиття такого заходу усунення недоліків, як винесення догани районному акушер-гінекологу [PERSON] за недооцінку факторів ризику і не направлення вагітної на родорозрішення в заклад ІІІ рівня перинатальної допомоги згідно вимог наказу МОЗ України від 13.04.2011 р. № 204 «Про затвердження та впровадження примірного переліку послуг перинатальної допомоги на всіх етапах її надання» (а.м.к.п.206-209 т.1). Таким чином, клініко-експертною комісією, яка складалась виключно з лікарів КУ «Путивльська ЦРЛ», було встановлено порушення працівниками вказаного закладу вимог нормативно-правових актів у сфері охорони здоров`я під час надання [PERSON] медичної допомоги. Відповідно до висновку Клініко-експертної комісії з акушерсько-гінеологічної допомоги управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації №1 від 17.02.2016 року під час проведення експертизи контролю якості надання допомоги [PERSON] також було встановлено цілий ряд порушень з боку лікарів КУ «Путивльська ЦРЛ», зокрема, що операція кесарів розтин розпочата із тривалою затримкою (до 1 години), що обумовлено обмеженими можливостями закладу (відсутність цілодобового поста лікаря анестезіолога, неонатолога) та для збору консиліуму і операційної бригади необхідно більше 30 хв. Також комісією було рекомендовано головному лікарю КУ «Путивльська ЦРЛ» ініціювати перед органами місцевої влади і самоврядування питання щодо оптимізації пологового відділення як малопотужного і такого, що не відповідає принципам безпечного материнства, а також вжити заходи дисциплінарного впливу до осіб, задіяних у наданні медичної допомоги пацієнтці при вагітності та пологах (а.м.к.п. 212-215 т.1). Згідно акта складеного 12.01.2016 року працівниками Путивльської ЦРЛ [PERSON] було надано інформацію про перебіг вагітності, про її належність до групи ризику високого перинатального ризику та наявність показань для пологів на ІІІ рівень перинатальної допомоги, а також проінформовано про можливий розвиток важких ускладнень, що становлять загрозу здоров`ю та життю матері і плода. Крім того згідно вказаного акта перевод на ІІІ рівень перинатальної допомоги, а саме в КЗ СОР ОКПУ, запропоновано здійснити 13.01.2016 о 08:00 санітарним транспортом у супроводі медичного працівника, однак пацієнт відмовився від лікування та від письмового підтвердження своєї відмови (а.м.к п. 244 т.1). Вказаний доказ суд оцінює критично, оскільки згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №99/2017 від 08.12.2017 року експертами встановлено, що згідно показань лікарів акушер-гінекологів Путивльської ЦРЛ від 25.09.2017 року і акту підтвердження відмови від медичного втручання та від письмового оформлення відмови без дати складання, вагітній [PERSON] пропонувалося перевезення на III рівень перинатальної допомоги, однак у попередніх свідченнях та у висновку КЕК Путивльської ЦРЛ від 22.01.2016 року про запропоновану госпіталізацію не вказано, а згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №031-39-2019 від 27.02.2020 року в індивідуальній карті вагітної і породіллі та історії пологів відсутня інформаційна відмова пацієнтки [PERSON] від госпіталізації на ІІІ рівень перинатальної допомоги. Вищевказане ставить під сумнів складення акту саме 12.01.2016 року та викладені в ньому відомості, а також покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які цей акт підписали. Враховуючи викладене, висновками, проведених у кримінальному провадженні, судово-медичних експертиз, а також висновками клініко-експертних комісій підтверджується неналежне виконання своїх професійних обов`язків лікарями акушер-гінекологами Путивльської ЦРЛ, в тому числі [PERSON] та [PERSON] , під час надання медичної допомоги [PERSON] , що зокрема полягало в недооцінені факторів ризику, внаслідок чого вагітна не була своєчасно спрямована на родорозрішення на ІІІ рівень перинатальної допомоги, несвоєчасному встановленні правильного клінічного діагнозу, проведенні кесаревого розтину із запізненням, що в свою чергу призвело до розвитку ряду ускладнень, як під час операції кесаревого розтину, так і у післяопераційному періоді, зокрема, до видалення матки у [PERSON] виникнення у неї сечоводно-піхвової черезочеревної нориці та тяжкої асфіксії у її новонародженої дитини. Як встановлено судом, правонаступником КУ Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська районна центральна лікарня» є КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради. Таким чином, саме КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради зобов`язане відшкодувати [PERSON] шкоду, завдану працівниками КУ Путивльської районної ради Сумської області «Путивльська районна центральна лікарня» під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Покликання третьої особи [PERSON] та його представника на те, що сечовод у [PERSON] було пошкоджено лікарями перинатального центру, що підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи №031-39-2019 від 27.02.2020 року, не звільняють відповідача від обов`язку по відшкодування шкоди, оскільки згідно цього ж висновку експертизи саме дії лікарів Путивльської ЦРЛ при операції кесарева розтину призвели до ускладнень під час проведення операції, у ранньому післяопераційному періоді та пізньому післяопераційному періоді, в тому числі неспроможність швів на матці з подальшим її видаленням 28.01.2016 року, сечоводно-піхвова черезочеревна нориця. При визначенні розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що [PERSON] перебувала в пологовому відділенні Путивльської ЦРЛ з 08.01.2016 року по 14.01.2016 року. На підтвердження розміру витрат, понесених на придбання медичних препаратів у вказаний період на загальну суму 7854,28 грн. [PERSON] та її представник покликалися на оригінали фіскальних чеків, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 12016200230000021 від 15.01.2016 року за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України. Однак, при дослідженні матеріалів вказаного кримінального провадження судом встановлено, що до наявної в них позовної заяви [PERSON] було додано лише копії фіскальних чеків про придбання ліків, переважна більшість яких є неналежної якості, в зв`язку з чим з них не можливо встановити назв медичних препаратів, їх ціну та дату придбання (а.м.к.п.79-81 т.1). На пропозицію суду надати для дослідження оригінали цих чеків [PERSON] повідомила про їх відсутність та наполягала на тому, що всі оригінали вона долучила до матеріалів кримінального провадження. При цьому із тексту цивільного позову, заявленого [PERSON] в межах кримінального провадження, слідує, що придбання медичних препаратів підтверджується саме копіями чеків, які додаються. Крім того, [PERSON] не надано суду жодних доказів того, що медичні препарати з переліку, наведеного у позовній заяві, їй призначались лікарями під час перебування в Путивльській ЦРЛ з 08.01.2016 року по 14.01.2016 року. Таким чином, витрати на придбання медичних препаратів на суму 7854,28 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами. Із виписного епікризу від 03.02.2016 року [PERSON] знаходилася у гінекологічному відділенні КЗ СОР ОКПЦ з 14.01.2016 року по 03.02.2016 року, де 28.01.2016 року їй було проведено операцію екстирпація матки з матковими трубами (а.м.к.п. 250 т.1). Згідно копії медичної карти стаціонарного хворого №893 [PERSON] була госпіталізована до КЗ СОР "СОКЛ" 03.02.2016 року з діагнозом стан після ектирпарації матки, сечово-піхвова нориця справа, а виписана 17.02.2016 року (а.м.к.п. 249 т.1). У довідці КЗ Сумської обласної ради "Обласний клінічний перинатальний центр" від 02.02.2018 року наведено перелік використаних препаратів, придбаних за кошти хворої [PERSON] , однак їх вартість не вказано. Разом з цим, придбання частини наведених у вказаній довідці медичних препаратів, а саме демидролу, вартістю 16,11 грн. та 11,11 грн., анальгіну, вартістю 22,73 грн. та 23,09 грн., ресорбілакту, вартістю 54,57 грн., глюкози, вартістю 16,10 грн., та натрію хлориду, вартістю 27,74 грн., підтверджується копіями фіскальних чеків, які придатні для прочитання (а.м.к.п.86 т.1). Копія товарного чеку від 14.01.2016 року про придбання еритроцитів збіднених на лейкоцити та плазми крові на загальну суму 2112 грн. не підтверджує їх придбання саме членами сім`ї [PERSON] , оскільки докази їх застосування під час лікування останньої в матеріалах цивільної справи та кримінального провадження відсутні (а.м.к.п.78 т.1). Згідно рахунків медичного центру «Флоріс» [PERSON] було сплачено 01.03.2016 року 265 грн. та 13.04.2016 року 200 грн. за обстеження та консультацію лікаря-спеціаліста, однак в них не зазначено лікарем в якій галузі медицини проводилось обстеження, а також позивачем не надано доказів направлення її на обстеження у вказаний медичний центр саме під час лікування ускладнень, викликаних діями лікарів Путивльської ЦРЛ, а тому вказані рахунку не можуть бути прийняті судом до уваги (а.м.к.п.83-84 т.1). Належні та допустимі докази на підтвердження придбання решти медичних препаратів на лікування [PERSON] в матеріалах даної справи та кримінального провадження відсутні. Що стосується витрат на придбання медичних препаратів для лікування новонародженої дитини позивачки у відділенні інтенсивної терапії Сумської обласної дитячої лікарні в період з 14.01.2016 року по 25.06.2016 року в сумі 1230,67 грн., то вони підтверджується довідкою вказаного медичного закладу від 28.02.2018 року, в якій наведено період лікування дитини, перелік лікарських засобів, отриманих від батьків, їх кількість та вартість (а.м.к.п.38 т.1). Крім того, придбання наведених у вказаній довідці медичних препаратів частково підтверджується копіями фіскальних чеків, які придатні для прочитання (а.м.к.п.96-97 т.1). Згідно копії довідки Сумської обласної дитячої клінічної лікарні від 15.02.2018 року [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні у відділенні патології новонароджених та недоношених дітей з 25.01.2016 року по 03.02.2016 року та в цей період лікарями були призначені медичні препарати, перелік яких наведено у довідці (а.м.к.п.95 т.1). Однак, вказана довідка не містить даних про придбання призначених дитині медичних препаратів її батьками. Належних та допустимих доказів придбання, вказаних у довідці, медичних препаратів, загальна вартість яких згідно позовної заяви становить 703,60 грн., зокрема оригіналів чеків або їх копій в належній якості, позивачем суду не надано. Не є таким доказом і довідка ТОВ "Аптека 235" від 14.03.2018 року про вартість медичних препаратів станом на 01.01.2016 року, оскільки не підтверджує їх придбання (а.м.к.п.100 т.1). Недоведеним також є понесення сім`єю [PERSON] витрат на придбання пального на загальну суму 10 539,8 грн. у період її знаходження у медичних закладах м. Путивль та м. Суми, оскільки належних доказів необхідності щоденних поїздок її чоловіка у вказані населенні пункти, їх здійснення, а також безпосереднього придбання пального, його кількості та вартості на момент придбання суду не надано. Наявні в матеріалах кримінального провадження копії довідки автостанції Путивль про відстань до АС Мазівка та АВ Суми, довідки ТОВ "ДЕНЕБ-С" про вартість 1 л бензину та роздруківка технічних характеристик автомобіля Deawoo Nexia 1,5 жодним чином не підтверджують вказаних обставин (а.м.к.п.89-92 т.1). Таким чином, документально підтверджений розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] становить 1521,09 грн. При вирішенні позовних вимог про стягнення моральної шкоду суд виходить з наступного. В статті 1168 ЦК України вказано, що відшкодування моральної шкоди, завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до\~ст.\~23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав.\~Моральна шкода\~полягає,\~в тому\~числі,\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я\~та фізичних\~та душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї чи\~близьких родичів.\~Розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди визначається\~судом залежно\~від характеру\~правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно роз`яснень, що містяться в п.п. 3, 8, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що внаслідок дій лікарів Путивльської ЦРЛ [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала в зв`язку з проведеними оперативними втручаннями та довготривалим лікуванням, душевних стражданнях, які пов`язані моральними переживаннями за своє здоров`я та здоров`я своєї новонародженої дитини, а також в негативних переживаннях в зв`язку із втратою репродуктивного органу та можливості народжувати дітей. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, їх тривалість, зміни в її звичному способі життя, неможливість незалежно від часу та зусиль відновити попередній стан позивачки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Стягнення з відповідача моральної шкоди у вказаному розмірі суд вважає розумним, справедливим та адекватним способом відновлення порушеного немайнового права [PERSON] , оскільки відшкодування моральної шкоди не повинно призводити до надмірного збагачення. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позову у даній справі підлягав сплаті судовий збір в розмірі 10344,9 грн., однак позивачка звільнена від його сплати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки, позовні вимоги задоволено частково (на 4,98%), то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 515,18 грн.

Outcome: partial