Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника адвоката Бауліна О.І. звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . Цю квартиру позивачка придбала в приватну власність 28 грудня 2018 року. В даній квартирі зареєстровані позивачка [PERSON] , її син [PERSON] та брат позивачки - [PERSON] . Позивачка за власні кошти здійснювала ремонт в належній їй квартирі, самостійно сплачує комунальні платежі. [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS] разом з сином з березня 2020 року. Відповідач хоча і зареєстрований у спірній квартирі, але в ній не мешкав, фактичне місце мешкання відповідача (коли він знаходиться в м. Суми) за адресою: [ADDRESS] у матері позивачки та відповідача [PERSON] . Реєстрація відповідача у вказаній квартирі спричиняє для позивачки незручності, оскільки порушує її право власності, крім того уся кореспонденція на ім`я відповідача приходить на її адресу, кредитори за боргами відповідача також приходять до неї. Позивачка позбавлена вільно та на власний розсуд користуватися своєю власністю, зазнає незручностей з боку кредиторів. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 17 лютого 2022 року від представника позивачки надійшли документи на виконання зазначеної ухвали суду. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 18 травня 2022 року о 09 год. 00 хв. 18 травня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 18 липня 2022 року, о 10 год.00 хв. у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, відсутністю відомостей про його належне сповіщення про час та дату судового розгляду справи. 11 липня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява, в якій він визнає позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивачки надійшла письмова заява, в якій просить слухати справу в його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника третьої особи Сумської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника за наявними матеріалами справи (а.с.80). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7). З довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради №14.03-08/90363 від 03 грудня 2021 року, яка видана [PERSON] вбачається, що, крім неї, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , (син) та [PERSON] (брат), [INFO] (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] понад рік без поважних причин визнано відповідачем. Частиною першою ст. 316 ЦК України визначено, що право власності\~\~це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7\~Закону України\~від 11\~грудня 2003\~року «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою;\~4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7\~цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з положеннями ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення\~\~перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником. Таким чином встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає у спірній квартирі без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, останній суду не надав, та позовні вимоги ним визнані. Суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним їй житлом порушується та підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved