Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до [PERSON] про визнання права на земельну ділянку. В позові зазначено, що з 27 липня 2002 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 26 липня 2011 року було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Зокрема, між позивачкою та відповідачем було поділено житловий будинок незавершеного будівництва та виділено кожній із сторін 1/2 частині домоволодіння, право власності на яку позивачка зареєструвала за собою 25 лютого 2014 року. Однак, право власності на земельну ділянку під зазначеним домоволодінням було зареєстровано відповідачем [PERSON] на підставі Державного акуту на право власності на земельну ділянку та певний час питання щодо користування земельною ділянкою між позивачем та відповідачем не виникало. Так, з квітня 2018 року [PERSON] перешкоджає [PERSON] у вільному користуванні земельною ділянкою, аргументуючи це тим, що право власності на вказану земельну ділянку належить йому особисто і позивачці, в свою чергу, потрібно укласти з ним договір оренди частики земельної ділянки для того, щоб мати вільний доступ до домоволодіння на законних підставах. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 1221486200:05:011:003, розташованої за адресою: [ADDRESS] , судові витрати покласти на відповідача [PERSON] . ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представники відповідача та відповідач просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2011 року проведено розподіл спільного майна подружжя та виділено [PERSON] 1/2 частину житлового будинку незавершеного будівництва [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці площею 1500 кв.м. сільської ради та зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку незавершеного будівництва від 18 березня 2004 року і визнано за нею право власності на 1/2 частину цього домоволодіння. Крім того, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2004 року. Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАТ № 639844, виданого 25 лютого 2014 року, власником 1/2 частини житлового будинку незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП № 035496, виданого 24 січня 2005 року, власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер\~1221486200:05:011:003, є [PERSON] . Згідно з повідомленням, виданим Державним кадастровим реєстратором Маренковою К.В., [PERSON] не можливо надати Витяг з Державного земельного кадастру на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221486200:05:011:003, оскільки рішенням суду № 2-870-2011 року, виданого 26 липня 2011 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, не визначено частково право власності на вищевказану земельну ділянку за [PERSON] . ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни його цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, передбачено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула права власності на житловий будинок, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно ч. 4 ст. 120 ЗК України, передбачено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 1221486200:05:011:003, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Питання про стягнення судових витрат суд вирішує у порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved