Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

29 грудня 2021 року адвокат Мірошниченко О.А. звернулась до суду в інтересах [PERSON] , з позовом, в якому просить визнати за позивачем, як за колишнім членом КСГП ім Шевченка, право на земельну частку (пай) розміром 4,20 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка. Позов обгрунтований\~тим,\~що 06.12.1994\~року [PERSON] був прийнятий в члени КСГП ім. Шевченка та працевлаштований робочим в будівельну бригаду відділення № 2. 06.07.1997 [PERSON] було звільнено в зв`язку з виходом з СГП за власним бажанням. 20.11.1995 КСГП імені Шевченка села Черниш Чернігівського району було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ЧН 019, відповідно до якого вказаному підприємству було передано у колективну власність 3700,6 гектарів землі в межах згідно з планом. На час видачі вище зазначеного державного акту позивач був членом даного підприємства, але його помилково не включили до списків членів КСП, які мали право на земельну частку(пай) та не видали відповідний сертифікат. Невнесення до зазначеного списку не може позбавити його права на земельну частку. Про порушене своє право позивач дізнався через засоби масової інфорації лише у 2021 році, коли випадково почув в новинах про те, що аналогічні справи розглядаються місцевими судами. Ухвалою суду від 14 січня 2022 року відкрито провадження по даній справі та вирішено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22 червня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Позивач та його представник адвокат Мірошниченко О.А. в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи мається заява представника позивача про розгляд справи у відсутності сторони позивача, та про підтримання позовних вимог ( а.с.93). Відповідач - територіальна громада в особі Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.48). У визначений судом строк відзиву на позов не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] 06 грудня 1994 року прийнятий в члени сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка с.Черниш Чернігівського району та працевлаштований робітником у будівельну бригаду, звільнений з членів СГП за власним бажанням 06 липня 1997 року, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 8). Державний акт на право колективної власності на землю серії ЧН 019 був виданий колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченка с. Черниш Чернігівського району 20 листопада 1995 року ( а.с. 10). \~ \~ \~ \~Із наданого Седнівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області Списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП ім. Шевченка с. Черниш Чернігівського району, серії ЧН019 від 20.11.1995, вбачається,\~що [PERSON] \~ у вищезазначених списках\~не значиться\~(\~а.с.\~49-57). Сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП ім Шевченка на ім`я [PERSON] не виготовлявся, що підтверджується листом Управління у Чернігівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 08.11.2021 ( а.с. 9). Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Шевченка згідно рішення уповноважених членів колгоспу від 24.02.2000 було реорганізовано у Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Шевченка, який було ліквідовано згідно ухвали господарського суду від 26 грудня 2006 року по справі №4/2646 ( а.с.75). \~ \~ \~ \~Згідно частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 1 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року (далі Указ Президента № 720/95) паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). \~ \~ \~ \~У пункті 2 Указу Президента № 720/95 зазначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. \~ \~ \~ \~Частиною дев`ятою статті 5 Земельного кодексу України 1990 року (у редакції, чинній на 1995-1997 роки) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. \~ \~ \~ \~У частині другій статті 23 ЗК України 1990 року зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. \~ \~ \~ \~Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, [PERSON] на момент отримання КСП ім.Шевченка державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН 019 був членом КСП ім. Шевченка, а тому набув право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Шевченка на території Черниської сільської ради Чернігівського району. \~ \~ \~ \~Разом з тим, суд прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду із вказаним позовом, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~За визначенням пункту 6 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно до статті 71 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 75 ЦК Української РСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. \~ \~ \~ \~На підставі статті 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. \~ \~ \~ \~Закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові (стаття 80 ЦК Української РСР). \~ \~ \~ \~Позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. \~ \~ \~ \~Механізм застосування позовної давності повинен корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права. \~ \~ \~ \~Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. \~ \~ \~ \~Як убачається із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює у неї цю можливість знати про посягання на права. \~ \~ \~ \~Про порушення своїх прав [PERSON] дізнався, або повинен був дізнатися, коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників КСП ім.Шевченка. Отже, право на позов у позивача [PERSON] виникло з 20 листопада 1995 року, тобто, після видачі КСП ім.Шевченка державного акта на землю, а відтак, звернувшись до суду із вказаним позовом у грудні 2021 року, позивач пропустив встановлений законодавством строк звернення до суду з цим позовом. \~ \~ \~ \~При цьому, звертаючись до суду із позовом, позивач не навів обґрунтованих підстав для визнання поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду із позовом через 26 років. Посилання [PERSON] на те, що про порушення своїх прав дізнався в 2021 році з новин, не є поважними обставинами пропуску позовної давності з огляду на те, що останній мешкав на території Черниської сільської ради Чернігівського району. \~ \~ \~ \~Ураховуючи вищевказані норми матеріального права, суд на підставі встановлених у справі обставин доходить висновку про те, що у передбачений законом строк, встановлений статтею 71 ЦК Української РСР, [PERSON] не звернувся до суду з зазначеними вимогами, що є підставою для відмови у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed