Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не залишив. Після його смерті спадщину прийняла позивач, а також [PERSON] , однак остання не бажає оформляти право власності на житловий будинок. Дружина померлого [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. До спадкового\~майна входить,\~зокрема,\~житловий будинок,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] , на який померлий за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 27 січня 2022 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 15 лютого 2022 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 14 березня 2022 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 22 червня 2022 року та був відкладений на 14 липня 2022 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 159/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , яку надав приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощук В. О., суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] (а.с.7). Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно довідки Орлівського старостинського округу № 580 від 18 листопада 2021 року [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] перебували з 17 лютого 1973 року в зареєстрованому шлюбі (а.с.66). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. З наявних у справі доказів, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] було побудовано в 1980 році, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с.68). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 159/2021 вбачається, що 18 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с.61-62). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] (а.с.63). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дочки [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців, які претендують на спадщину судом не виявлено. Згідно з постановою приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 11/02-31 від 14.01.2022 року [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.16). Згідно з довідкою ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» № 237 від 01.11.2021 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 13). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1, сараї Б-1, б-1, Г-1, г-1, навіс б1, погріб з шийкою В, Д, вбиральня Е, рік побудови 1980 (а.с. 10-12). У витягу з погосподарської книги № 2 Орлівського старостинського округу на 2021-2025 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.9). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , був побудований під час зареєстрованого між [PERSON] та [PERSON] шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку. Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася лише на 1/2 частину спірного житлового будинку, тоді як інша частина будинку фактично належить [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його діти [PERSON] та [PERSON] , тобто кожен з них успадкував 1/2 частину майна, яке залишилось після смерті [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, в частині визнання за нею права власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами: за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON] . На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial