Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання заповіту недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька позивач дізнався, що 9.06.2017 року за життя [PERSON] склав заповіт на користь відповідача [PERSON] . Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. З 14-ти своїх років позивач проживав разом з татом, піклувався про нього, дбав про його здоров`я. [PERSON] , проживаючи разом з позивачем в квартирі [ADDRESS] , також турбувався за свого сина [PERSON] , а саме: сплачував кошти за його навчання в коледжі, купував речі, хоча і був інвалідом 2 групи. Позивач вважає, що померлий мав поганий зір і тому він не знає за яких обставин [PERSON] міг підписати заповіт. Крім того, він мав ряд захворювань, що лікувались медичними препарати, які могли впливати на його психологічний та емоційний стан. За таких обставин слід визнати заповіт недійсним. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що [INFO] помер батько відповідача [PERSON] . За життя померлий склав заповіт на свого сина [PERSON] і заповідав йому все своє майно. Померлий не хворів ніякими хронічними захворюваннями і не страждав на психіатричний розлад здоров`я, тому його стан здоров`я ніяким чином не міг впливати на його волевиявлення. Оскаржуваний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В., яка перевіряла дієздатність [PERSON] . Останній особисто повідомив приватного нотаріуса, що хоче заповісти все своє майно своєму синові [PERSON] та підписати заповіт. При цьому без будь-якого примусу, погроз та насильства він поставив свій підпис у заповіті. При житті [PERSON] його не оскаржував. Щодо пояснень позивача про вплив на померлого перед підписанням оскаржуваного заповіту, то він сам повідомив, що їх спільний батько останні роки життя проживав з позивачем, тому саме у останнього були можливості впливати на нього, а не у відповідача. Крім того, позивач та його представник не надали будь-яких доказів недійсності заповіту. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. 3-тя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Т.В. в судові засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи була двічі повідомлена судом належним чином, але у направленому листі до суду просила розглянути справу у її відсутність (а.с.98). 3-тя особа: державний нотаріус 16-Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грушко І.В. в судове засідання також не з`явилась, але у направлених листах до суду 16-Київська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просила розглянути справу у відсутність їх представника та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.77; 100). Заслухавши відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.4, ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. За змістом ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як регламентує ч.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] [INFO] в м. Києві народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Згідно свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] [PERSON] змінив своє прізвище на [PERSON] (а.с.15). В подальшому позивач отримав паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [INFO] в м. Києві народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.32). Таким чином позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є синами свого батька [PERSON] , який був інвалідом 2 групи загального захворювання довічно, що вбачається з довідки МСЕК серія АВ №066086 (а.с.19). За змістом ч.1, ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як наголошує ч.1-2, ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ч.1-2, ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Як встановлено судом, [PERSON] 9.04.2017 року склав заповіт, в якому він на випадок його смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідає [PERSON] , [INFO] , відповідачу по справі. В тексті заповіту міститься рукописний запис заповідача: цей заповіт мною прочитано вголос, з моїх слів записано вірно. Даний заповіт був посвідчений 9.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. і зареєстрований у реєстрі №3626 (а.с.38). Крім того, даний документ містить інформацію безпосередньо приватного нотаріуса Синиці Т.В.: заповіт записаний мною, нотаріусом, зі слів гр. [PERSON] , заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем гр. [PERSON] і власноручно підписаний ним у моїй присутності о 12 год. 10 хв., особу його встановлено, дієздатність перевірено. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.17; 39). У відповідності до ч.1, ст.1216 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1, ст.1220 ЦК України (в редакції 2003 року) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно, яке на день смерті перебувало у його власності. Вказані обставини не заперечувались в судовому засіданні учасниками справи. Як вказує ч.1, ст.1261 ЦК України (в редакції 2003 року) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 1, ст.1262 ЦК України налоголошує, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. 20.11.2020 року [PERSON] , позивач по справі, звернувся з письмовою заявою до 16-Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка повідомила заявника, що в матеріалах спадкової справи є заповіт померлого [INFO] [PERSON] , складений на користь [PERSON] , таким чином він, тобто [PERSON] позбавлений права спадкування на майно померлого його батька (а.с.20). За приписами ч.1-2, ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. В Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року по цивільній справі №397/1396/19 вказано, що у статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України. Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Як передбачає ч.1, ст.15 ЦК України (в редакції 2003 року) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч.1-2, ст.16 ЦК Українни (в редакції 2003 року) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 2) визнання правочину недійсним. У відповідності до ч.1, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч.1, ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як рекомендує п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. В тексті позову позивач просить визнати оскаржуваний заповіт недійсним на підставі поганого зору [PERSON] на час підписання заповіту і тому позивач не знає за яких обставин померлий батько міг підписати заповіт, крім того, [PERSON] мав ряд захворювань, що лікувались медичними препарати, які могли впливати на його психологічний та емоційний стан. На вказаних обставинах наполягала у судовому засіданні і представник позивача [PERSON] . Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем та його представником не надано доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України про те, що оскаржуваний заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також, що даний заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, при цьому вказані обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, тому позовні вимоги є необгрутованими та безпідставними і в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed