Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

09 грудня 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Дзюба М.Ю. звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «ДЕБТ Коллекшн» про визнання виконавчого напису №169788 від 16 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню та стягнення судових витрат: 908,00 грн. за подання позовної заяви немайнового характеру 454, 00 грн. за подання позовної заяви про забезпечення позову та 5\~000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 11 листопада 2021 року позивачу [PERSON] через мобільний застосунок «Дія», виявлено, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. перебуває виконавче провадження №67483281 від 11.11.2021 про стягнення з позивачки на користь ТзОВ «Фінансова компанія «ДЕБТ Коллекшн» заборгованості у розмірі 8279,50 грн. Вказана постанова винесена при примусовому виконанні виконавчого напису №169788 виданого 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на підставі кредитного договору № 3314612848/211641 від 17 січня 2020 року, укладеного між позивачкою [PERSON] та ТзОВ «ГОУФІНГОУ». Позивач не погоджується з виконавчим написом, на підставі якого мають відбуватись стягнення, оскільки вважає стягнення з неї за виконавчим написом нотаріуса заборгованості необґрунтованим, будь-яких договірних відносин [PERSON] з відповідачем не мала, документів, які б вказували на виниклу заборгованість та права вимоги отримання заборгованості позивач не отримувала. Тому позивач звертається до суду за захистом своїх прав, оскільки виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок є неправомірним провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з неї заборгованості. (а.с.2-10) Ухвалою від 13 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. (а.с. 62-63) Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 178-180 ЦПК України\~на подання відзиву, треті особи - заперечення, а позивач - правом відповіді на відзив не скористались. В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ДЕБТ Коллекшн» до суду не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток, відповідні поштові повідомлення повернулись до суду з відміткою про вручення адресату. (а.с.104,107) Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. до суду не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади в порядку ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~як особа, зареєстроване місце проживання (перебування), роботи, не встановлено.(а.с.92,103,114) Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид С.М. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток, поштові повідомлення повернулись до суду з відмітками про вручення адресату, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від третьої особи до суду не надходило. (а.с.95,106,113). Ухвалою судді Бориславського міського Львівської області від 13 грудня 2021 року задоволено клопотання про витребування доказів представника позивача [PERSON] адвоката Дзюби М.Ю., витребувано у ТзОВ «Фінансова компанія «ДЕБТ Коллекшн» копію кредитного договору №3314612848/211641 від 17.01.2020, договору факторингу №1-31/05/2021 від 31.05.2021 року, договору №1-03/06/2021 про відступлення права вимоги від 03.06.2021 та всіх інших документів, на підставі яких приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №169788 від 15.06.2021 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТзОВ «Дебет Коллекшин», зокрема, але не виключно, документів, які підтверджують отримання [PERSON] коштів за договором №3314612848/211641 від 17.01.2020, попереджено про можливість застосування судом заходів процесуального примусу. (а.с.41-42). Ухвалами суду справа відкладалась, зв`язку з ненаданням витребуваної інформації відповідачем. Ухвалою суду від 22 червня 2022 року в зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 13 грудня 2021 року про витребування доказів до відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ДЕБТ Коллекшн» застосовано заходи процесуального примусу у виді штрафу. (а.с.76-78) Станом на 22 липня 2022 року витребовуваних доказів ТзОВ «Фінансова компанія «ДЕБТ Коллекшн» суду не надано. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши докази, судом встановлено такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини. З копії оспорюваного виконавчого напису від 15.06.2021 року №169788 вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено його щодо стягнення з позивача [PERSON] заборгованості за кредитним договором3314612848/211641 від 17 січня 2020 року, укладеним між нею та ТзОВ «ГОУФІНГОУ» за період з 17.01.2020 року до 09.06.2021 року. Сума заборгованості складає 7079,50 грн, у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 2\~500,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 3990 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4\~579,50 грн (а.с.18). Згідно з копією постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М., від 11.11.2021 року ВП №67483281 відкрито виконавче провадження із примусового виконання оспорюваного виконавчого напису від 15.06.2021 року №169788 (а.с.19). Відповідно до копії постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М., від 12.11.2021 року ВП №67483281 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.23). Згідно з копії посадкового квитка від 17.01.2020 та відмітки в паспорті громадянина України для виїзду за кордон позивач [PERSON] перебувала за кордоном з 17.012020 по 26.01.2020 (а.с. 35-37). Як вбачається з копії виписки з сайту українського бюро кредитних історій 17.01.2020 на позивачку [PERSON] було оформлено договори позики (а.с. 38-43). З копії заяви від 21.11.2021 поданої позивачем [PERSON] до Печерського управління поліції ГУНП в м. Києві, вбачається що остання звернулась з приводу вчинення кримінального правопорушення (а.с. 50-53). Згідно з копією постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. від 24.11.2021 року\~\~ВП № 67483281 на виконання вимог ухвали суду від 23.11.2021 року, зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису №169788 виданого 15.06.2021 (а.с.56-57). Відповідно до вимог\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до пуккту 19\~статті 34 Закону України "Про нотаріат"\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 50 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з\~статтею 87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до приписів\~статі 88 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідний порядок вчинення виконавчих написів передбачений главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5\~(далі - Порядку). Згідно пунктів 3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу II Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. З урахуванням того, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, й постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ КБ "Приват Банк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.01.2017 року, визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", та у відповідності до\~статті 129-1 Конституції України, якою визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання, виключний Перелік документів не передбачає вчинення виконавчого напису нотаріусом щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, у тому числі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Таким чином, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису від 15.06.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення нотаріусом, у зв`язку з чим даний виконавчий напис не підлягає виконанню, що становить належне обґрунтування заявлених позовних вимог. Окрім того, неможливість вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивачки [PERSON] заборгованості в сумі 8279,50 грн, визначеної у виконавчому написі від 15.06.2021 року була обумовлена обставинами того, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, окрім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року в справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п.2 глави 16 розділу II Положення). У постанові від 10.04.2019 року в справі № 201/11696/16-ц Верховний Суд зазначив, що безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це\~\~обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону "Про нотаріат"). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Позивач не погоджується із заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, відтак така сума боргу не має ознак безспірності. Натомість відповідачем не подано до суду жодних належних та достовірних доказів щодо спростування доводів сторони позивача. Таким чином, в ході вивчення матеріалів справи встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру грошових сум, які підлягають стягненню за виконавчим написом з позивачки [PERSON] на користь відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «ДЕБТ Коллекшн», чим порушив норми\~Закону України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи вимогу щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Пропорційно задоволеним позовним вимогам, на користь позивачки підлягають стягненню з відповідача документально підтверджені судові витрати в сумі 1362 грн, з яких 908 грн сплаченого судового збору за ставкою немайнових вимог фізичної особи та 454 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано договір про надання правової допомоги №29/11/2021 від 29.11.2021, додаток №1 до договору 29/11/2021 про надання правової допомоги адвокта від 29.11.2021, додаткову угоду №1 від 14.04.2022 до договору №29/11/2021 про надання правової допомоги від 29.11.2021. Як стверджується матеріалами справи, представник позивача в порядку надання останній професійної правничої допомоги написання позовної зави, подання заяв, клопотань на підставі Договору про надання правової допомоги №29/11/2021 від 29.11.2021 (копія якого є наявною у матеріалах справи) і до клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, долучено відповідні докази про надання такої допомоги цим представником, саме адвокатом - Дзюбою М.Ю. та докази щодо підготовки, подання, та супроводження позову, саме про визнання виконавчого напису №169788 від 15.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, та їх вартості. Натомість, позивачем (його представником) так і не було подано до суду клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та (або) доводів і доказів про неспівмірність цих витрат, що унеможливлює вирішення судом питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки (ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності) суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, з власної ініціативи. Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року усправі №454/3919/18 (провадження № 61-13848св21). За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви представника відповідачки про стягнення з відповідача на користь позивачки 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved