Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивачкка звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . З початку їх з відповідачем відносин все складалося в доброму позитивному руслі, в них було повне взаєморозуміння, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом утримували та виховували спільну дочку. На момент подачі заяви, хоч сторони і перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі, фактично мешкали за різними адресами. Позивачка подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, вирішити паитання надання матеріальної допомоги в утриманні дитини без суду не вдалося. Спільна дитина після припинення сімейних стосунків з відповідачем проживає з позивачкою та перебуває на повному її матеріальному забезпеченні, позивачка забезпечує її продуктами харчування, одягом, ліками (в разі потреби) тощо. Відповідно до вимог статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 03.05.2022. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 03.05.2022, зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 06.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 09 годину 00 хвилин 13 липня 2022 року. Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Відповідачеві разом з ухвалою направлено копію позовної заяви з доданими документами. Одночасно відповідачеві роз`яснено її право подати відзив на позов. Для участі у розгляді справи сторони були викликані судовими повістками, які поштовим зв`язком надіслані їм за місцем проживання. Крім того, про місце, час та дату слухання справи сторони було повідомлено SMS-повідомленнями, відправленими на їх номери телефонів, що підтверджується довідками про доставку SMS від 17.05.2022. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула. Однак, подала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позов підтримує повністю та просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, відзиву на позов не надав. Однак через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої заявлений позов не визнав та просив стягнути 1/4 доходу всіх видів його заробітку. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . З початку їх з відповідачем відносин все складалося в доброму позитивному руслі, в них було повне взаєморозуміння, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом утримували та виховували спільну дочку.На момент подачі заяви, хоч сторони і перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі, фактично мешкали за різними адркесами. Позивачка подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, вирішити питання надання матеріальної допомоги в утриманні дитини без суду не вдалося. Спільна дитина після припинення сімейних стосунків з відповідачем проживає з позивачкою та перебуває на повному її матеріальному забезпеченні, позивачка забезпечує її продуктами харчування, одягом, ліками (в разі потреби) тощо. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Висновки суду Між сторонами склалися правовідносини з обов`язку батьків утримувати дитину, і врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Згідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При прийнятті рішення суд враховує заперечення відповідача щодо неможливості сплати аліментів у розмірі 1/3 та визначений розмір аліментів частиною 5 статті 183 Сімейного кодексу України, де зазначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки законодавець\~передбачив обов`язок\~батьків утримувати\~неповнолітніх дітей\~до досягнення\~ними повноліття,\~з урахуванням\~стану здоров`я\~та майнового\~становища сторін,\~можливості у\~відповідача надавати\~таку допомогу,\~суд вважає\~за необхідне\~задовольнити частково\~вимоги позивачки\~про стягнення\~із відповідача\~на її\~користь аліментів\~на утримання\~малолітньої дочки\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - з 03.05.2022, і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Щодо судових витрат Згідно з вимогами частини першої статті 140 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату подання позову. Таким чином сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 992 гривні 40 копійок. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial