Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Іванівської сільської ради, теретя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, що складається із 5 членів: дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , головою якого був [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому частку житлового будинку, яку прийняла дружина [PERSON] у встановленому законом порядку, однак не оформила спадкові права. 10.09.2020 року [PERSON] склала заповідальне розпорядження згідно якого заповіла [PERSON] усе належне їй майно [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належні їй частки житлового будинку, яку прийняв син [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори Твердун Б.С. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з тим, що право власності на житловий будинок не було зареєстроване. Посилаючись на наведене позивач, просить задовольнити позов. Позивач в підготовче судове засідання до суду не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Іванівської сільської ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти його задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Як вбачається із довідки виданої виконкомом Іванівської сільської ради від 29.06.2022 року №217, станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору за адресою [ADDRESS] був [PERSON] , а членами двору були дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по [ADDRESS] , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Ілавченською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 07.11.2003 року. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належну йому частку житлового будинку, яку прийняла дружина [PERSON] у встановленому законом порядку, однак не оформила спадкові права. 10.09.2020 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] усе належне їй майно, заповіт посвідчений секретарем виконкому Іванівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №189 від 10.09.2020 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.10.2020 року. Після її смерті відкрилася спадщина за заповтіом на належні їй частки житлового будинку, яку прийняв [PERSON] у встановленому законом порядку. Постановою державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. №1253/02-14 від 19.10.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповтіом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] за заповітом у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок не було зареєстроване . Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного Спадщина після смерті [PERSON] ( [INFO] ) після 01.01.2004 року, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України 2004 року. Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В силу вимог ч. 1 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з вимогами ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу вимог ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку успадкувалв належні їй частки житлового будинку, однак, оформити спадкових прав у нотаріальної конторі не має можливості. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. А тому слід визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з яких: - 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповтіом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , - 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на яку він має право як член колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved