Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: Ѕ частини земельної частки (пай) в КСП «Анадол», яка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2005 р. за реєстром № 643 належала [PERSON] та земельної ділянки площею 0,40 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в селі Долинське Ізмаїльського району Одеської області, яка на підставі державного акту, виданого 09.03.1995 р. на підставі рішення 16 сесії Долинської сільської ради від 17.01.1994 р. та зареєстрованого у книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 560, належала [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони є спадкоємцями першої черги за законом спадкового майна [PERSON] та [PERSON] у встановлений законодавством строк вони не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак позивач прийняв її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Пізніше, 09.06.2022 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , помер [INFO] ; свідоцтво про народження [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 05.03.2022 р., із якого вбачається, що 22.11.1952 р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] »; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 05.03.2022 р., із якого вбачається, що 06.09.1973 р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] »;свідоцтво про народження [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] ; свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.04.2005 р., згідно якого після смерті [PERSON] спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] спадкували по Ѕ частині права на земельну частку пай, розміром 3,29 умовних кадастрових га (сертифікат серії ОД № 0094586 від 10.12.1996 р.); сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 3,29 умовних кадастрових гектара, серії ОД № 0094586 від 10.12.1996 р., власник [PERSON] ; державний акт на право приватної власності на землю розміром 0,40 га на території с. Долинське Ренійського району Одеської області на ім`я [PERSON] від 09.05.1995 р.; довідка виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 195 від 06.09.2021 р., із якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з ним мешкали [PERSON] та [PERSON] ; довідка виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 194 від 06.09.2021 р., із якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з нею мешкав [PERSON] ; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 09.06.2022 р. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: права на земельну частку (пай) у розмірі 3,29 умовних кадастрових гектара у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Анадол» на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ОД № 0094586 від 10.12.1996 р. та на земельну ділянку розміром 0,40 га, яка розташована на території с. Долинське Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 09.05.1995 р. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є сторони по справі та [PERSON] . У встановлений законодавством строк ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, однак [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 01.04.2005 р. [PERSON] та [PERSON] оформили спадщину на: право на земельну частку (пай) розміром 3,29 умовних кадастрових гектара; право на майновий пай в КСП «Анадол» та на грошові внески та суми компенсаційних виплат по Ѕ частині кожному, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВСА № 939148. [INFO] померла [PERSON] , заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не залишила, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2005 р., серії ВСА № 939148 та на майно, яке вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не оформила його, а саме на Ѕ частину земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Долинське Ізмаїльського району Одеської області у розмірі 0,40 га та належала [PERSON] на підставі державного акту, виданого на підставі рішення 16 сесії Долинської сільської ради від 17.01.1994 р., 09.03.1995 р. та зареєстрований у книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 560. У встановлений законодавством строк сторони не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, позивач постійно проживав (був зареєстрований) разом із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідками виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №№ 194, 195 від 06.09.2021 р. Відповідач [PERSON] спадщину не прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, не заперечує проти задоволення позову позивача, про що свідчить заява, яка знаходиться в матеріалах справи. 09.06.2022 р. позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] та [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцями на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї (в межах заявлених позовних вимог), оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги, на неї не претендує, що підтверджується її заявою, яка долучена до матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. \~ \~ \~ \~Відповідач, [PERSON] спадщину, відповідно до положень ч.3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України, не прийняла, не заперечує проти задоволення позову позивача, про що свідчить заява, яка знаходиться в матеріалах справи. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved