Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування. В судовому засідання представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що в 1999 року позивач [PERSON] познайомився з [PERSON] . Вони мали теплі і дружні відносини і з червня цього ж 1999 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом проводили дозвілля. Спочатку вони провели ремонтні роботи і проживали в квартирі, що належала [PERSON] в [ADDRESS] , а в 2004 році вони разом переселились в квариру [ADDRESS] . В цій квартирі вони за спільні кошти зробили капітальний ремонт: провели індивідуальне опалення, змінивши всю систему опалення, придбали меблі, побутову техніку. В подальшому в цій квартирі та в офісному приміщенні вони спільно замінювали вікна і двері, балконні рами, встановлювали лічильники, облаштовували нові електродроти. В подальшому [PERSON] захворіла на тяжку хворобу. В 2008 році та двічі в 2019 році їй зробили почергово три операції, після чого вона потребувала сторонньої допомоги. Весь цей час позивач займався її лікуванням та забезпеченням всім необхідним для одужання, оскільки вона знаходилась у безпорадному стані. [INFO] [PERSON] померла. Її поховання здійснював позивач виключно за свої кошти. На даний час позивач продовжує проживати в їх придбаній квартирі, несе за її утримання витрати. За таких обставин просить встановити факт спільного проживання позивача [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 1.01.2004 року по 27.04.2020 року, а також надати право позивачу на спадкування майна померлої разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, оскільки в період тяжкої хвороби саме він здійснював догляд [PERSON] , яка потребувала такої допомоги і перебувала у безпорадному стані. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що позивач [PERSON] дійсно з 1999 року спільно проживав з [PERSON] по день смерті останньої, однак вони ніколи не вели спільне господарство і не мали спільного бюджету. Померла до кінця своїх днів працювала нотаріусом, мала значні доходи. І квартиру, і офісне приміщення вона придбала за свої власні кошти, і ремонт в них також здійснювався виключно за кошти [PERSON] . Вона ж і утримувала за свої кошти позивача, особливо після його операції. [PERSON] в свою чергу є інвалідом 3 групи, працював мало, мав тимчасові заробітки, основного доходу у нього не було, єдиним джерелом для існування була його незначна пенсія. Крім того, позивач та його представник не надали доказів, що [PERSON] у зв`язку з її хворобою потребувала стороннього догляду і перебувала у безпорадному стані. Вона дійсно перенесла неврологічну операцію у 2008 році, а в 2019 році продовжила лікування за свої кошти, при цьому вона повністю обходила себе сама, не потребувала ніякої сторонньої допомоги і до останнього ходила на роботу. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.41 Конституції України, ч.1, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. За змістом п.5, ч.1, ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як встановлено судом, в 1999 року позивач [PERSON] познайомився з [PERSON] . Вони мали теплі і дружні відносини і з червня цього ж 1999 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом проводили дозвілля. Спочатку вони провели ремонтні роботи і проживали в квартирі, що належала [PERSON] в [ADDRESS] , а в 2004 році вони разом переселились в квариру [ADDRESS] . В цій квартирі вони за спільні кошти зробили капітальний ремонт: провели індивідуальне опалення, змінивши всю систему опалення, придбали меблі, побутову техніку. Вказані вище обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , а також вони підтверджуються Актом ОСББ „Тищик" №36 від 29.10.2020 року та довідкою ОСББ „Тищик" (а.с.10-11). За змістом договору №120/301055 від 19.12.2005 року позивач здійснив та оплатив підключення телевізійного кабелю до квартири спільного проживання з [PERSON] (а.с.64). на підставі видаткових накладних №11077 від 10.06.2002 року та №110554 від 15.05.2004 року [PERSON] купував для ремонту квартири каналізаційні труби, змішувачи для мийки і ванни, металопластикові вікна (а.с.65-66). Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області саме [PERSON] було видано допомогу на поховання [PERSON] в розмірі двохмісячної пенсії (а.с.12). Таким чином, позивачем та його представником в повному обсязі доведено суду в розумінні ст.76-80 ЦПК України факт спільного проживання та ведення спільного господарства однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] в період з червня 1999 року по день смерті останньої [INFO] як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. За таких обставин позовна вимога позивача про встановлення факту їх спільного проживання разом з померлою підлягає задоволенню, а саме в період з 1.01.2004 року по 27.04.2020 року, тобто з дати набрання чинності Сімейного Кодекса України. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд не може покласти в основу рішення, оскільки свідок [PERSON] виклала обставини, виходячи з наявних доходів померлої, а свідок [PERSON] інформував виключно про допомогу його родині з боку померлої, не знаючи відносин між його тіткою і позивачем. За змістом ч.1-2, ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно виписки з історії хвороби №971 за 2008 рік [PERSON] перебувала на лікуванні з 13.10.2008 року по 30.10.2008 року у Науково-практичному Центрі ендоваскулярної нейрорентгенохірургії АМН України з діагнозом: множинні мішкуваті анаврізми (верхньої мозжечкової артерії зліва і супралинідального відділу правої внутрішньої сонної артерії). ОНМК по типу геморагії, супутні захворювання: наслідок розриву мішкуватої анаврізми, гіпертонічна хвороба (а.с.62). 16.06.2009 року [PERSON] була встановлена пенсія по інвалідності 2 групи загального захворювання, про що свідчить її пенсійне посвідчення № [NUMBER] (а.с.67). Після огляду [PERSON] 11.03.2010 року комісією МСЕК була видана довідка серія ЧЕР №019540 про встановлення їй 3 групи інвалідності загального захворювання з ураженням ОРА, безтерміново, при цьому в графі „висновок про умови та характер праці" вказано, що їй протипоказані психоемоційні перевантаження і рекомендовані заходи по відновленню працездатності: огляд у невролога, ортопеда, кардіолога, в тому числі і стаціонарне (а.с.13). Крім того, згідно епікризу №606 хвора [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні неврологічного відділення Уманської міської лікарні з 24.07.2019 року по 2.08.2019 року з діагнозом: вестибулопатія антено-неврологічна. Також в ньому зазначені обстеження та дослідження, які вона проходила (а.с.23). За змістом епікризу №781 хвора [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні неврологічного відділення Уманської міської лікарні з 22.10.2019 року по 28.10.2019 року з діагнозом: хронічний перефовалециніт. В ньому також зазначені обстеження та дослідження, які вона проходила (а.с.23). Всі перераховані медичні документи не містять ні в графі „рекомендації", ні в інших графах інформації про безпорадний стан [PERSON] та/або „вона потребує сторонньої допомоги". У відповідності до ч.1, ст.1216 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.9). Згідно ч.1, ст.1220 ЦК України (в редакції 2003 року) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, яке на день смерті перебувало у її власності. Вказані обставини не заперечувались в судовому засіданні учасниками справи. Як вказує ч.1, ст.1261 ЦК України (в редакції 2003 року) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 1, ст.1262 ЦК України налоголошує, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як зазначено в ч.1, ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як встановлено судом, померла [PERSON] на день смерті не перебувала в шлюбі, не мала дітей і батьки її були померлими, тобто спадкоємців першої черги на її майно не було. За приписами ч.2, ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Разом з тим, відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову [PERSON] необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Як передбачає ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що оскільки в судовому засіданні позивач [PERSON] не надав суду доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України про те, що померла [PERSON] за своїм станом здоров`я перебувала у безпорадному стані, тобто вона була неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликані тяжкою хворобою, а він (позивач) протягом тривалого часу здійснював опіку над нею, тобто надавав їй нематеріальні послуги (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо), матеріальне забезпечення; надання будь-якої іншої допомоги, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, тому він не набув права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування і в задоволенні частині позову про зміну черговості одержання права на спадкування необхідно відмовити. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача частково, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору в частині задоволених позовних вимог, а в задоволенні стягнення іншої частини судового збору необхідно відмовити.

Outcome: partial