Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що 23.01.2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики у простій письмовій формі, та складено відповідну розписку про підтвердження факту отримання грошових коштів. Позивач вказує, що Договором позики, від 23.01.2020 року, було передбачено строк повернення позики не пізніше 23.02.2020 року. Проте, як вказав позивач, відповідач порушив взяті на себе за Договором позики зобов`язання, та не здійснив повернення суми позики ні у визначений Договором позики строк, ні після відправлення Позивачем на адресу Відповідача відповідної вимоги про повернення сум позики. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість, що виникла через неналежне виконання умов договору позики, від 23.01.2020 року, у розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок. Позивач у відкрите судове засідання не з`явився, до суду його представник надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а. с. 49). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась неодноразово шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за зареєстрованою адресою, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а. с. 37, 47). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23.01.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач дав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 22000,00 грн., строк договору тридцять календарних днів (а. с. 4). Згідно розписки, від 23.01.2020 року, складеної [PERSON] , остання отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000,00 грн. (а. с. 5). Проте, борг у сумі 22000,00 грн. в узгоджені Договором позики строки, відповідач не повернув і станом на час звернення до суду, сума боргу залишилась непогашеною. Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань за договором матеріали справи не містять. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за договором позики. Відповідач порушує зобов`язання встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики, підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, в той час як з боку відповідача не надано жодних належних доказів на їх спростування. Крім того, у відповідності до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а. с. 13), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved