Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є її батьком. З 01 вересня 2021 року вона навчається в Вінницькому національному аграрному університеті за денною формою навчання. Оскільки вона навчається, то не має можливості влаштуватися на роботу та самостійно отримувати заробіток, а тому змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліменти на своє утримання, у зв`язку з продовженням навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею 23 років. Сторони у судове засідання не з`явилися. В судовому засіданні позивач просила стягнути з відповідача аліменти в сумі 3000 грн.. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказуючи, що відповідач фінансово спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн.. Вислухавши сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 13 квітня 2004 року (а.с.6). Згідно даних договору про навчання Вінницького національного аграрного університету №1568.21д-МП від 12 серпня 2021 року, встановлено що позивач [PERSON] зарахована на навчання 1 курсу, на денну форму навчання, за освітньою програмою - право, для здобуття вищої освіти - бакалавр . Освітня програма є акредитованою до 01 липня 2024 року (а.с.7-8). Відповідно до договору про навчання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, який є невід`ємним додатком до договору про навчання, у закладі вищої освіти, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 88 000 грн.. Вартість платної освітньої послуги за один навчальний рік становить 22 000грн. (а.с.9). Відповідно до угоди №299 на проживання в гуртожитку Вінницького національного аграрного університету від 16 серпня 2021 року встановлено, що [PERSON] надано ліжко-місце в гуртожитку №3, в кімнаті №110 в період 2021-2022 навчального року (а.с.11). Як вбачається з позовної заяви, відповідач матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням доньки не надає. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно до положень ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є повнолітньою, навчається на денній формі навчання, а відтак факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на\~\~власне утримання.\~\~\~\~\~\~ Саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання. Навчання в учбовому закладі потребує витрат на проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання підручників. Згідно положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач є працездатним, платоспроможним і може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з цим вона потребує матеріальної допомоги. Визначаючи розмір суми, яка підлягає щомісячному стягненню, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини, яка продовжує навчання та її потребу в отримані матеріальної допомоги, враховуючи інтереси останньої, можливість відповідача надавати таку допомогу, а також обставини справи та виходячи із принципів розумності і справедливості, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом, а тому позов підлягає задоволенню. В зв`язку з цим суд вважає можливим призначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 27 квітня 2022 року, та до закінчення [PERSON] навчання чи до досягнення нею 23 років в залежності від того яка подія настане раніше. Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 у справі № 379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved