Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ТОВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат. В позовній заяві позивач просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 03.08.2020 року о 15 год.00 хв. В м. Києві, на регульованому перехресті пр. Шухевича і пр. Маяковського відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Renault Clio», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем «Skoda Oktavia», д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2020 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124, 122-4 КУпАП було визнано водія транспортного засобу «Renault Clio» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Страховика- ТОВ СК «Альфа-Гарант», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО2486387. Згідно з Полісом АО2486387 розмір страхової суми за шкоду завдану майну на одного потерпілого становить 130 000,00 грн. Отже, в розумінні Закону про ОСЦПВВНТЗ ДТП від 02.08.2020 року за участі транспортних засобів Позивача [PERSON] та [PERSON] є страховим випадком та передбачає для Страховика (Відповідача) наслідки обумовлені ст..22 Закону про ОСЦПВВНТЗ (відшкодування шкоди). Також позивач просить звернути увагу, що погодження про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування між Позивачем, як потерпілою стороною та з жодним працівником ТДВ СК « Альфа-Гарант» досягнуто не було. Позивач не відмовлявся від проведення експертизи, а тому здійснення управлінського рішення, а саме здійснення страхового відшкодування має відбутися на підставі належного розрахунку передбаченого діючим Законодавством (висновок експерта, аварійний сертифікат). З метою визначення розміру матеріального збитку, спричиненого транспортного засобу в результаті ДТП Позивач звернувся до незалежного суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] та замовив проведення оціночної вартості матеріального збитку, завданого Позивачу як власнику «Skoda Oktavia», д.н.з. [NUMBER] . На виконання умов договору між Позивачем та ФОП [PERSON] , складено звіт про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу № 0329/11/20 від 29.11.2020 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 97 649,07 грн. Однак, 03.11.2020 року, без узгодження з Позивачем розміру страхового відшкодування, ТДВ СК « Альфа-Гарант» було переведено на банківські реквізити Позивача страхове відшкодування у розмірі 22 450,13 грн. Таким чином, недоплачений розмір страхового відшкодування становить 75 198, 94 грн., що становить різницю між вартістю матеріального збитку відповідно до Звіту №0329/11/20 (97 649,07 грн.) та здійсненою сумою страхового відшкодування (22 450,13 грн.). 10.12.2020 року Позивачем було направлено поштовим зв`язком до ТДВ СК « Альфа-Гарант» Досудову претензію від 09.12.2020 року, до якої було долучено вищезазначений Звіт №0329/11/20 від 29.11.2020 року та заявлено вимогу про перегляд суми страхового відшкодування та її доплату. 14.12.2020 року Страховиком було отримано Досудову претензію, проте на сьогоднішній день відповіді так і не надано. Із аналізу наведених норм вбачається, що несплата страховиком страхового відшкодування у повному обсязі у передбачені законодавством строки, є неналежне виконанням грошового зобов`язання, внаслідок чого має місце прострочення виконання такого зобов`язання. Позивач вважає, що розмір страхового відшкодування, яке повинно бути доплачене на його користь Відповідачем становить 75 198,94 грн., що становить різницю між вартістю матеріального збитку відповідно до Звіту № 0329/11/20 (97 649, 07 грн.) та здійсненою сумою страхового відшкодування ( 22 450,13 грн.), пеня за 87 днів прострочення-1466,18 грн., збитки від інфляції-1 663,16 грн., та 3% річних-538,00 грн. Ухвалою суду від 10.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 18.05.2021р. вирішено здійснювати розгляд цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до ТОВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотки річних та інфляційних витрат у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19.05.2021р. до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ТОВ СК «Альфа-Гарант». 16.06.2021р. від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив та заява про збільшення розміру позовних вимог разом з клопотанням про призначення судової авто товарознавчої експертизи. Протокольною ухвалою суду від 07.07.2021р. приєднано до матеріалів справи заяву про збільшення розміру позовних вимог. У зв`язку з неявкою представника відповідача в судовому засіданні 07.07.2021р. було оголошено перерву до 04.08.2021р. 08.07.2021р. представник відповідача [PERSON] ознайомився з матеріалами справи. 15.07.2021р. до суду надійшла заява представника позивача Ковалевської Д.С., в якій представник просить здійснити перехід від спрощеного провадження до загального з метою розгляду поданих стороною позивача клопотань та винести ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У вказаній заяві представник позивача зазначає, що оскільки позивачем подано до суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, виготовлення якої займе більш ніж два місяці, та у зв`язку з тим, що за результатами судової експертизи, позивач матиме намір змінити позовну вимоги за результатами отриманого висновку експерта, виникає необхідність у переході від спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження, оскільки за правилами спрощеного позовного провадження не допускається зміна розміру позовних вимог після отримання результатів проведення судової експертизи. В судовому засіданні представник позивача підтримала заяву за викладеними в ній обставинами та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження відповідача. Крім того, 08.07.2021р. представник відповідача ознайомлювався з матеріалами справи, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року вирішено здійснювати розгляд цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до ТОВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотки річних та інфляційних витрат у порядку загального позовного провадження. Розпорядженням керівника апарату Деснянського районного суду м. Києва №420 у зв`язку з прийняттям 19.10.2021 року Вищою радою правосуддя рішення №2087/0/15-21 про звільнення судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В., на виконання рішення Зборів суддів Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року та відповідно до пункту п.2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначено повторний автоматизований розподіл справи. Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 листопада 2021 року справу було передано для розгляду судді Галась І.А. підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи «звільнення з посади». Враховуючи норми цивільного процесуального законодавства, суддя вважає за можливе прийняти дану справу до свого провадження. Розпорядженням керівника апарату Деснянського районного суду м. Києва №644 цивільну справу , яка була передана зі стадії судового розгляду, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України для послідовного внесення інформації до обліково -статистичної картки щодо призначення підготовчого засідання,було здійснено перереєстрацію даної справи на основі поточної. Ухвалою суду від 09.11.2021 року суддя Галась І.А. прийняла дану справу до свого провадження та призначила по справі підготовче засідання. Протягом підготовчого розгляду справи представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. 08.12.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи та збільшення розміру позовних вимог . 21.12.2021 року до суду надійшли додаткові пояснення відзив на заяву про збільшення позовних вимог від представника ТОВ СК «Альфа-Гарант». Ухвалою суду від 08.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. 20.04.2022 року від представника позивача до суду надійшов відзив на додаткові пояснення відповідача та заява про слухання справи без участі сторони позивача. 11 липня 2022 року представник позивача - адвокат Ковалевська Д.С. звернувся до суду з заявою про участі у справі в режимі відеоконференції через систему EASYCON. Своє клопотання заявник обґрунтував введенням на території України воєнного стану. Ухвалою суду від 12.07.2022 року у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування, пені, три відсотки річних та інфляційних витрат відмовлено. 20.07.2022 року від представника позивача надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. 03.08.2020 року о 15 год.00 хв. В м. Києві, на регульованому перехресті пр. Шухевича і пр. Маяковського відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Renault Clio», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем «Skoda Oktavia», д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28.10.2020 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124, 122-4 КУпАП було визнано водія транспортного засобу «Renault Clio» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Страховика- ТОВ СК «Альфа-Гарант», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО2486387. Згідно з Полісом АО2486387 розмір страхової суми за шкоду завдану майну на одного потерпілого становить 130 000,00 грн. Отже, в розумінні Закону про ОСЦПВВНТЗ ДТП від 02.08.2020 року за участі транспортних засобів Позивача [PERSON] та [PERSON] є страховим випадком та передбачає для Страховика (Відповідача) наслідки обумовлені ст..22 Закону про ОСЦПВВНТЗ (відшкодування шкоди). Також позивач просить звернути увагу, що погодження про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування між Позивачем, як потерпілою стороною та з жодним працівником ТДВ СК « Альфа-Гарант» досягнуто не було. Позивач не відмовлявся від проведення експертизи, а тому здійснення управлінського рішення, а саме здійснення страхового відшкодування має відбутися на підставі належного розрахунку передбаченого діючим Законодавством (висновок експерта, аварійний сертифікат). З метою визначення розміру матеріального збитку, спричиненого транспортного засобу в результаті ДТП Позивач звернувся до незалежного суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] та замовив проведення оціночної вартості матеріального збитку, завданого Позивачу як власнику «Skoda Oktavia», д.н.з. [NUMBER] . На виконання умов договору між Позивачем та ФОП [PERSON] , складено звіт про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу № 0329/11/20 від 29.11.2020 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 97 649,07 грн. Однак, 03.11.2020 року, без узгодження з Позивачем розміру страхового відшкодування, ТДВ СК « Альфа-Гарант» було переведено на банківські реквізити Позивача страхове відшкодування у розмірі 22 450,13 грн. Таким чином, недоплачений розмір страхового відшкодування становить 75 198, 94 грн, що становить різницю між вартістю матеріального збитку відповідно до Звіту №0329/11/20 (97 649,07 грн.) та здійсненою сумою страхового відшкодування (22 450,13 грн). 10.12.2020 року Позивачем було направлено поштовим зв`язком до ТДВ СК « Альфа-Гарант» Досудову претензію від 09.12.2020 року, до якої було долучено вищезазначений Звіт №0329/11/20 від 29.11.2020 року та заявлено вимогу про перегляд суми страхового відшкодування та її доплату. 14.12.2020 року Страховиком було отримано Досудову претензію, проте на сьогоднішній день відповіді так і не надано. Із аналізу наведених норм вбачається, що несплата страховиком страхового відшкодування у повному обсязі у передбачені законодавством строки, є неналежне виконанням грошового зобов`язання, внаслідок чого має місце прострочення виконання такого зобов`язання. Позивач вважає, що розмір страхового відшкодування, яке повинно бути доплачене на його користь Відповідачем становить 75 198,94 грн., що становить різницю між вартістю матеріального збитку відповідно до Звіту № 0329/11/20 (97 649, 07 грн.) та здійсненою сумою страхового відшкодування ( 22 450,13 грн.), пеня за 87 днів прострочення-1466,18 грн., збитки від інфляції-1 663,16 грн., та 3% річних-538,00 грн. На виконання поданої заяви, експертною установою-Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України складено Висновок експерта від 25.11.2021 року № СЕ-19/111-21/38514-АВ, згідно яким вартість матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ «Skoda Oktavia», д.н.з. [NUMBER] станом на дату ДТП 03.08.2020 становить 102 412 ,24 грн. Беручи до уваги, що страховик (Відповідач), 08.11.2020 року перерахував на банківські реквізити Позивача страхове відшкодування у розмірі 22450,13 грн., Позивач вважає, що розмір страхового відшкодування, яке повинно бути доплачене на його користь Відповідачем становить 11 872,49 грн. Із аналізу наведених норм вбачається, що несплата страховиком страхового відшкодування у повному обсязі у передбачені законодавством строки, є неналежним виконанням грошового зобов`язання, внаслідок чого має місце прострочення такого зобов`язання. Отже позовні вимоги збільшились з первинного розміру 78 704,30 грн. до 100 906,46 грн., тобто на 22 202,16 грн. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст.1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Під час судового розгляду встановлено, що особа [PERSON] здійснив ДТП на належному відповідачу ТДВ СК Альфа-Страхування» транспортному засобі. Винуватість особи [PERSON] в ДТП також не оспорювалась. Отже, відповідно до зазначених вище норм, відповідач ТДВ СК Альфа-Страхування» зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану його працівником шкоду. Проте, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ПП була застрахована у ТДВ СК Альфа-Страхування» відповідно до страхового полісу АО2486387, який був чинним на момент ДТП. Страхова сума за шкоду заявлену майну відповідно до вказаного полісу встановлено в розмірі 130 000,00 грн. Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Частиною 2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Разом з тим, відносини у сфері оцінки шкоди регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року. Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Отже, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року, документом який підтверджує належним чином оцінений розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу є саме звіт суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, і який є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про виконання ТДВ СК Альфа-Страхування» зобов`язань за договором страхування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ТДВ СК Альфа-Страхування» у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її майну. Так, відповідно до Звіту № 0329/11/20 від 29.11.2020 року, вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 97 649,07 грн. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика),вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-760цс15 від 16.12.2015 року. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів витрат за проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі 1015,20 грн., то суд приходить до висновку про те, що стягнення даних коштів регулюється положеннями ст.22 ЦК України. При цьому, суд вважає необхідним стягнути ці витрати з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved