Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернулась до Володарського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 07.06.2003 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох спільних дітей, зокрема неповнолітню [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, неповнолітня [PERSON] перебуває на утриманні позивачки та постійно проживає разом з нею. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, аліментів нікому не сплачує, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відзив на позов від відповідача не надходив. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі ј частки від усіх видів заробітку, оскільки неповнолітня дитина одна проживає з позивачкою - [PERSON] , інша дочка є повнолітньою особою, у зв`язку з цим в цій частині просив позов задовольнити, у іншій відмовити. Також пояснив, що інших дітей або непрацездатних осіб на утриманні не має, аліменти нікому не сплачує, офіційно працевлаштований. Заслухавши пояснення відповідача та переконавшись, що він визнає позов частково, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 07.06.2003 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.06.2003 року виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину -\~\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 17.07.2020 року Виконкомом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, відповідно до якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітня дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 537374-2020 від 08.09.2020. Також відповідачем цей факт не заперечувався під час судового розгляду. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітно-насінєєва агрофірма «Мрія» за вих. № 36 від 20.07.2022 року вбачається, що [PERSON] працює у даному товаристві на посаді охоронника та за період роботи з 01.01.2022 по 31.06.2022 року включно отримав заробітну плату у сумі 39961,41 грн. З цієї довідки також встановлено, що аліменти із заробітної плати відповідача не утримуються. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При ухиленні батьків від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку. Відповідно до положень\~Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судовий наказ видається, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину- однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів (п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2022 року становить - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~статті 76 ЦПК України). Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Незважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивачкою не надано суду доказів того, що відповідач\~\~має можливість з урахуванням свого матеріального становища сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки свого доходу. Крім того, суд звертає увагу, що позивачка за законом також має обов`язок приймати участь в утриманні дитини, яка проживає разом з нею, так само як і батько дитини. При вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує те, що відповідач визнав позов частково у розмірі ј частки свого доходу, офіційно працевлаштований, є працездатною особою, не є інвалідом чи пенсіонером, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, що свідчить про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, а також враховує його розмір заробітної плати згідно наданої довідки з місця роботи,

Outcome: partial