Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

09.12.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , за минулий час, починаючи з 01.03.2020 року по 30.11.2021 у розмірі 63000 грн., мотивуючи вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах, під час яких у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Однак, з 2018 року у сторін спільне життя розладилося, через що вищевказані відносини припинилися у зв`язку із різними поглядами на життя, а дитина від того часу залишилася проживати разом із матір`ю. 29.10. 2019 року за ініціативи Відповідача, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів, згідно якого [PERSON] , зобов`язується сплачувати [PERSON] аліменти на виконання обов`язку по утримуванню дитини в розмірі 3000 гривень щомісячно. Крім сплати суми аліментів, відповідач зобов`язався брати участь у додаткових витратах на дитину та додатково сплачувати раз на рік грошові кошти для забезпечення літнього відпочинку дитини. Однак, незважаючи на укладений договір про сплату аліментів, батько [PERSON] належним чином не допомагає у вихованні своєї дитини, не дбає про неї та не надає протягом тривалого періоду жодних коштів на її утримання, а тому позивач вважає, що існує необхідність у стягненні заборгованості аліментів у примусовому порядку. Ухвалою суду від 11.04.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник в судове засідання не прибула, у поданій до суду заяві представник позивача просить розглядати справу у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують повністю та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду повторно не прибув, повідомлений про час та місце судового засідання у встановлений законом спосіб, заяв про відкладення розгляду справи та відзив від нього не надходили. Отже, суд вважає\~за можливе\~в порядку\~ст.280\~ЦПК України\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд встановив, що сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Відповідно до договору про сплату аліментів від 29.10.2019 року про сплату аліментів [PERSON] зобов`язався сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , яка залишається на постійне проживання і виховання із матір`ю, починаючи з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому укладено цю угоду, у розмірі 3000 грн., у разі втрати офіційного місця роботи 50% від вказаної суми щомісяця, не пізніше 10 числа поточного місяця банківським переказом на картковий рахунок одержувача; брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо); раз на рік сплачувати грошові кошти для забезпечення літнього відпочинку дитини, до досягнення дитиною повноліття, втрати платником аліментів працездатності на 50% і більше або визнання його недієздатним (а.с.13-14). Згідно довідок №1051 від 07.10.2021 року (а.с.9) та №1049 від 11.11.2021 року (а.с.15) виконкому Букачівської селищної ради Івано-Франківської області [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] . Відповідач з березня 2020 року свої зобов`язання за вище вказаним договором не виконує, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов позивача №47 від 11.11.2021 року (а.с.20), скрін-шотом приватної переписки між сторонами (а.с.19), випискою АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів по рахунку позивача (а.с.16-18), що також підтверджує факт вжиття позивачем заходів на одержання аліментів згідно вказаного договору, і відповідач цих обставин не спростував належними доказами. Заборгованість по аліментах з 01.03.2020 року по 30.11.2021 року становить 63000 грн. За змістом п.4.2 вказаного договору про сплату аліментів сторони погодили, що у разі невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання платником умов даного договору і виникнення заборгованості по аліментам з вини [PERSON] останній зобов`язаний виплатити неустойку пеню в розмірі 3% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Неустойка в розмірі 3% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення становить 6329,70 грн. Розмір заборгованості по аліментам розраховано позивачем відповідно до п.2.1. вказаного договору про сплату аліментів, виходячи з суми 3000 грн., а відповідачем не доведено факт втрати ним офіційного місця роботи у спірний період, у зв`язку із чим розмір аліментів підлягав би відповідному зменшенню до 50% вказаної суми. Пунктом 4.4 Договору передбачено, що затримка оплати аліментів строком більше двох місяців має наслідок вирішення спору в судовому порядку. В силу ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 141 СК України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Крім того, ст. 150 СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного житія. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Вказаним вимогам договір про сплату аліментів, укладений між сторонами, цілком відповідає. Статтями 526, 527 ЦК України зазначається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз зазначеної статті дає підстави вважати, що аліменти за минулий час можуть бути стягненні у випадку надання позивачем доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від надання утримання, що позивачем доведено. Отже, позов є підставним та підлягає до задоволення і з відповідача слід стягнути заборгованість по аліментам в сумі 63000 грн. та неустойку (пеню) в розмірі 3% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у сумі 6329,70 грн. за період з 01.03.2020 року по 30.11.2021 року. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved