Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «АРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, [PERSON] , 30.08.2017 року була прийнята на посаду головного бухгалтера до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «АРТА» (далі Відповідач). В січні 2018 року позивач подала керівництву вказаного господарського товариства заяву про звільнення, однак, відповідач відмовився визнати факт звільнення, тому постановою Верховного Суду від 14.07.2021 року по справі № 205/8103/18 визнано розірваним з 07.03.2018 року трудовий договір, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «АРТА», на підставі ст. 38 КЗпП України та зобов`язано останнього видати позивачу належним чином оформлену трудову книжку. Далі позивач, зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2022 року по справі № 205/8103/18 (2/205/51/22) вирішено стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 08.03.2018 року по 31.10.2018 року. Оскільки, станом на день подання позовної заяви до суду належним чином оформлена трудова книжка позивачу так видана і не була, то позивач змушена звернутися до суду та просити суд стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «АРТА» на свою, [PERSON] , користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки\~за період з 01.11.2018 року по 14.01.2022 року у розмірі 176\~479 грн. 26 коп. Представник відповідача у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що вже було вирішено питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2022 року, отже, позивач право на отримання грошових коштів внаслідок затримки видачі трудової книжки вже реалізувала та, відповідно отримала кошти від відповідача. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, в межах якого особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач подала відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги в повному\~обсязі.\~ У такій заяві по суті справи позивач заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що трудова книжка отримана нею тільки 31.01.2022 року, що свідчить про триваючий характер порушення, та обґрунтованість вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки з 01 листопада 2018 року по 14 січня 2022 року (день звернення до суду). Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідач надав суду заяву, у якій позовні вимоги не визнав, розгляд справи просив проводити без його участі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення виходячи із наступного. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що наказом від 29 серпня 2017 року № 20-к [PERSON] була прийнята на посаду головного бухгалтера ТОВ «ЮК «Арта» з 30 серпня 2017 року. Судом також встановлено, що постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2020 року в частині вирішення вимог про визнання трудового договору розірваним, зобов`язання видати трудову книжку скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано розірваним з 07 березня 2018 року трудовий договір, укладений між [PERSON] та ТОВ «Юридична компанія «Арта», на підставі частини першої\~статті 38 КЗпП України. Зобов`язано ТОВ «Юридична компанія «Арта» видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку. Матеріалами справи також підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2022 року по справі № 205/8103/18 (2/205/51/22) було вирішено стягнути із ТОВ «Юридична компанія «Арта» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 08.03.2018 року по 31.10.2018 року у розмірі 33617,50 грн. (тридцять три тисячі шістсот сімнадцять гривень 50 копійок). Оскільки, позивач вважає, що відповідач у добровільному порядку середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 01 листопада 2018 року по 14 січня 2022 року у його повному обсязі не сплатив, а відповідач не визнає такого обов`язку і вважає вимоги позивача безпідставними, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно частини першої\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові трудову книжку. Відповідно до п. 3\~постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників»\~трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що Постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року було визнано розірваним з 07 березня 2018 року трудовий договір, укладений між [PERSON] та ТОВ «Юридична компанія «Арта», на підставі частини першої\~статті 38\~КЗпП України та зобов`язано ТОВ «Юридична компанія «Арта» видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку. Як встановлено судом, а сторонами не спростовувалось те, що трудова книжка була видана позивачу лише 31 січня 2022 року. На час звільнення позивача обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені\~ст. 116 цього Кодексу, також передбачено п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (із змінами). Згідно з пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. У відповідності до вимог п. 4.1, п. 4.2 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку з внесеним до неї записом про звільнення, а якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (частина п`ята\~статті 235 КЗпП України). Доводи сторони відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки норма ч.1 ст. 233 КЗпП України передбачає, що строк звернення до суду починає спливати з дня видачі трудової книжки, оскільки невидача трудової книжки є триваючим правопорушенням, початком перебігу тримісячного строку слід вважати дату фактичної видачі трудової книжки. Як зазначалось вище трудова книжка була фактично видано позивачеві 31 січня 2022 року, а до суду остання звернулась з первісним позовом 14 січня 2022 року, відтак заява відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставною. У постанові від 05 лютого 2020 у справі № 761/29172/18 Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою середній заробіток у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки виплачується працівникові за наявності сукупності умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Наявність зазначених умов має бути підтверджена належними, достовірними та достатніми доказами. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що саме на роботодавця покладений обов`язок забезпечити видачу належним чином оформленої трудової книжки працівникові у день звільнення. І лише належне виконання вимог п. 4.2. Інструкції роботодавцем може свідчити про відсутність його вини у невидачі трудової книжки працівникові у встановлений законом строк. Відтак, саме відповідач, на переконання суду, повинен довести, що звільнення позивача відбулось з дотриманням усіх вимог трудового законодавства, зокрема в частині видачі трудової книжки, а також наявність в діях позивачки умислу на неотримання трудової книжки та наявність доказів, якими цей факт зафіксовано. В даному випадку, факт невидачі позивачці трудової книжки в день звільнення та не повідомлення останньої поштою про потребу отримання трудової книжки у відповідності до п. 4.2. вказаної вище Інструкції знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, і доказів зворотного з боку відповідача суду не представлено. Тобто, сторона відповідача не довела судові, що затримка видачі трудової книжки позивачу сталася не з вини уповноважених працівників ТОВ «Юридична компанія «Арта». Отже, невиконання власником або уповноваженим ним органом з його вини обов`язку щодо видачі працівникові в день звільнення належно оформленої трудової книжки, передбаченого трудовим законодавством, може бути, за доведеності цих обставин, підставою для виплати працівнику середнього заробітку за весь час затримки видачі трудової книжки. З урахуванням наведеного, суд вважає, що є наявною вина відповідача у затримці видачі трудової книжки позивачу, що свідчить про порушення трудових прав позивача, що у свою чергу є підставою для стягнення компенсації у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки. Згідно із п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Позивач в даному випадку просить стягнути із відповідача середній заробіток\~за час\~затримки видачі\~трудової книжки\~за\~період з 01.11.2018 року по 14.01.2022 року, який обчислюється у розмірі 176\~479 грн. 26 коп. (6378 годин х 27, 67 годин (середня заробітна плата за 1 годину) = 176\~479 грн. 26 коп.). Разом із цим, судом встановлено, що 10.01.2022 року по справі № 205/8103/18 (2/205/51/22) вже було стягнуто із ТОВ «Юридична компанія «Арта» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 08.03.2018 року по 31.10.2018 року у розмірі 33617,50 грн. (тридцять три тисячі шістсот сімнадцять гривень 50 копійок), а остаточно трудовий спір між сторонами з приводу звільнення та видачі трудової книжки вирішено постановою Верховного Суду лише14 липня 2021 року. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах № 6-113цс15 від 27 квітня 2016 року та № 1207цс16 від 6 липня 2016 року, застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду. Враховуючи зміст спірних правовідносин, розмір заявленої позивачем суми до стягнення, обставини та причини за яких утворилась така сума (зокрема те, що лише у 2021 році за судовим рішенням було вирішено припинити трудові правовідносини сторін та зобов`язано відповідача видати трудову книжку) суд вважає за справедливе застосувати принцип співмірності та зменшити розмір відшкодування позивачеві, як працівникові, середнього заробітку за час видачі трудової книжки, визначивши його у сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призводить до її безпідставного збагачення, а також відповідає означеному принципу співмірності, та одночасно з цим забезпечує накладення розумних санкцій на відповідача за порушення ним вимог трудового законодавства. У зв`язку із чим суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. \~Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору в розмірі 357 (триста п`ятдесят сім) грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial