Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] у судові засідання, які призначалися на 07.07.2022р., 18.07.2022р., будучи належним чином сповіщена не з`явилась, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута за її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надала. Представник позивача [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, проти заочного вирішення справи не заперечувала. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивач та його представник проти заочного розгляду справи не заперечували. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , батьки [PERSON] , [PERSON] ; копія довідки виконавчого комітету Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області № 10-08/196 від 29.01.2020р. про реєстрацію місця проживання [PERSON] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] ; копія державного акту серії ЯЕ №669647 від 12.02.2008р. на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,52 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:005:0707, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія державного акту серії Р1 № 455610 від 20.11.2001р. на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,27 га, розташовану на території Орлівської сільської ради, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.12.2021р.; копія заяви [PERSON] до Ренійської районної державної нотаріальної контори від 03.09.2017р. про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] , спадкова справа № 40/2018; витяг з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.02.2018р. інформація за запитом [PERSON] , відсутня; витяг з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.05.2022р. інформація за запитом [PERSON] , заведена спадкова справа 10.02.2018р. після смерті [INFO] [PERSON] ; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50873288 спадкової справи № 61990313, після смерті [INFO] [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином [PERSON] . За життя [PERSON] належало наступне майно: -земельна ділянка площею 0,52 га, розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастровий номер 5124183600:01:005:0707, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ЯЕ №669647 від 12.02.2008р. на право власності на земельну ділянку; -земельна ділянка площею 2,27 га, розташована на території Орлівської сільської ради, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії Р1 № 455610 від 20.11.2001р. на право приватної власності на землю. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповідальне розпорядження не залишила. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про її прийняття. Про це свідчить його заява про прийняття спадщини, подана нотаріусу 31.01.2018р. Проте, незважаючи на своєчасне звернення із заявою до нотаріальної контори, оформити спадщину неможливо у зв`язку із тим, що у позивача відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 24.12.2021р. нотаріусом була\~винесена відповідна постанова. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином,\~ позивач прийняв спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Так, судом було встановлено, що після смерті [PERSON] її син, як спадкоємець першої черги за законом, у передбачений законом строк для прийняття спадщини\~ звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, отже прийняв спадщину юридично, в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст.\~1258\~ЦК України\~встановлено,\~що спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово.\~У першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки (ст. 1261 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті [PERSON] у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину юридично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у подачі ним заяви про прийняття спадщини, його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки, використовування їх за цільовим призначенням, тощо). Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, прийняв її за законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Позивачем та його представником у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Outcome: approved