Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . [INFO] померла його баба [PERSON] , яка була матір`ю його батька. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яка складається з квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , та грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку банку. Квартиру він успадкував за заповітом, а грошові кошти має право успадкувати за законом. З метою отримання спадкового майна, що належало його бабусі на момент смерті, він звернулась з відповідною заявою до нотаріуса, однак нотаріусом було встановлено, що в наданому ним свідоцтві про смерть бабусі від 16.11.2022 року зазначено прізвище « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть батька від 27.01.2018 року зазначено прізвище « [PERSON] » та в його паспорті вказано прізвище « [PERSON] ». Таким чином, вказана розбіжність у свідоцтві про смерть батька, баби та його паспорті не дають можливості оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті бабусі. Без встановлення вказаного факту в судовому порядку він не має змоги отримати належне йому спадкове майно. Сторони в судове засідання не з`явилися. Заявник та заінтересована особа подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення вимог заяви. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , [INFO] померла бабуся заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] , яка була матір`ю [PERSON] , батька заявника. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яка складається з квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , та грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку банку. В свідоцтві про смерть [PERSON] від 16.11.2022 року зазначено прізвище « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть [PERSON] від 27.01.2018 року зазначено прізвище « [PERSON] », в паспорті заявника прізвище « [PERSON] ». В свідоцтві про народження [PERSON] прізвища вказані російською мовою як « [PERSON] », батьком зазначено російською мовою « [PERSON] ». У свідоцтві про шлюб бабусі та у паспорті громадянина України зазначено російською мовою « [PERSON] ». У Свідоцтві про народження батька російською мовою вказано « [PERSON] », матір`ю російською мовою вказано « [PERSON] ». Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.10.2016 рокуу справі №495/8107/16 встановлено факт, що [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] [INFO] . У свідоцтві про народження рідного брата заявника, [PERSON] , в графі батько російською мовою зазначено прізвище батька « [PERSON] ». Частиною 1 статті 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України), зокрема, факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Відповідно до ст. 121 СКУ країни права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п. 45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року « ... суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів...». З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення належного йому спадкового майна, встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] , який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності, має для заявника істотне юридичне значення і не визначає наступне вирішення спору про право цивільне. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок заявника.

Outcome: approved