Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просила (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог а.с. 23-26): визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою - [ADDRESS] , як спадщини після померлої матері [PERSON] , як члена колгоспного двору. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] помер її рідний брат [PERSON] , а [INFO] померла її мати [PERSON] . Вказує, що на день смерті її батька [PERSON] проживав та був зареєстрований разом з її матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька та матері відкрилась спадщина на майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.12.1987 року, виданого на підставі рішення виконкому Волочиської районної ради народних депутатів № 199 від 26.11.1987 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24920431 від 25.12.2009 року, де вказано, що житловий будинок з надвірними будівлями належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , на праві особистої власності. Позивач зазначає, що її батько [PERSON] залишив заповіт, де вказано, що він заповідає все своє майно в рівних долях її позивачу та її рідному брату [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його доньки [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] в позові вказує, що 29.01.2020 року з метою отримання належного їй майна після смерті батька, вона звернулась із заявою до державного нотаріуса, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Зазначає, що 08.11.2018 року нею було прийнято спадщину після смерті її матері [PERSON] . Далі, 13.10.2020 року вона звернулась до нотаріуса з заявою про те, що на день смерті її матері залишилось майно житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , частина якого належала їй на праві спільної сумісної власності. Однак, як вказує позивач, 15.10.2020 року вона отримала від нотаріуса відповідь, що вказаний будинок належав колгоспному двору, головою якого був чоловік її матері (батько позивача) [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, а тому їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання права власності на зазначене вище спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явилась, подавши суду заяву, в якій позов підтримала та просила справу слухати у її відсутності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з викладених у позові підстав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання не з`явилась, подавши суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутності. Опитані раніше, в судовому засіданні 13.07.2022 року відповідач [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16.12.1987 року, цілий житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , на праві особистої власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Волочиської районної ради народних депутатів № 199 від 26.11.1987 року (а.с. 11). Відповідно до виписки з погосподарської книги за 1991-1995 роки, виданої старостою с.\~Маначин Волочиської міської ОТГ Хмельницької області 21.10.2020 року, за господарством [PERSON] , яке знаходилось в с. Маначин Волочиського району Хмельницької області рахувались та проживали: голова двору [PERSON] , 1922 року народження та дружина [PERSON] , 1926 року народження (а.с.\~17). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Тож двоє членів колгоспного двору померли. Після смерті [PERSON] за заповітом останнього спадщину прийняв його син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією спадкової справи № 499/2015, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 89-102). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті спадщину прийняли його дочки [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 110/2017, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.\~49-87), отже вони успадкували Ѕ частину спірного житлового будинку. Позивач [PERSON] 13.10.2020 року звернулась до Волочиської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, на належну їй після смерті матері [PERSON] частину будинку та господарських будівель, для подальшого оформлення права власності, однак отримала від нотаріуса відповідь, у якій вказано, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належала особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна (а.с. 16). Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. На момент припинення колгоспного двору його членами були батько та матір позивача. Право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилось на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах. Так, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Згідно із ч. 1 ст. 120 ЦК України 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК України 1963 року, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15 квітня 1991 року батькові та матері позивача належало право власності на частку майна у колгоспному дворі, як його члену, що не втратили право на частку в його майні. Після смерті матері позивача - [PERSON] , [INFO] відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері, що підтверджується даними спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 103-118). Нотаріусом листом № 1071/02-14 від 15 жовтня 2020 року спадкоємцю [PERSON] було відмовлено в оформленні її спадкових прав з посиланням на необхідність звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 16). Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved