Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 вересня 1995 року, виданого, згідно розпорядження від 30 серпня 1995 року за № 5364 на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги\~мотивує тим,\~що,\~на підставі\~свідоцтва про\~право власності\~на нерухоме\~майно від\~06\~вересня 1995\~року,\~ [PERSON] \~на праві\~власності належить\~квартира [ADDRESS] .\~При цьому,\~зазначає,\~що 25\~серпня 2010\~року начальником\~комітету по\~управлінню комунальним\~майном Нікопольської\~міської ради\~О.М.Ткаченко\~було видано\~дублікат вищезазначеного\~свідоцтва про\~право власності\~на нерухоме\~майно з\~зазначенням прізвища\~ « [PERSON] », хоча вірним є «Мніх». 16 листопада 2020 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до начальника управління комунального майна Нікопольської міської ради видати йому повторно дублікат вищезазначеного свідоцтва з відповідними виправленнями в зазначені прізвища. Однак, отримав відмову та роз`яснення, що для вирішення даного питання слід звернутися до суду. [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволені заяви наполягав та просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Нікопольської міської ради - в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за своєї відсутності, будь-які пояснення та заперечення відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м.Нікополі Дніпропетровської області (а.с.7). З матеріалів справи, а саме: паспорту, серії [NUMBER] , виданого Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.7-8), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.9), прізвище, ім`я та по-батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». Попри це, як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 вересня 1995 року, виданого, згідно розпорядження від 30 серпня 1995 року за № 5364 на квартиру [ADDRESS] , прізвище заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с.4-5). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що розбіжності в написані прізвища заявника в свідоцтві про право власності на нерухоме майно є наявними, а, у відповідності до паспорту громадянки України, картки фізичної особи-платника податків, прізвище, ім`я та по батькові заявника є « [PERSON] », суд вважає, що вони є суттєвими, допущені описки є очевидними та перешкоджають заявнику у повному обсязі користуватися своїми майновими та немайновими правами, а тому не викликає сумніву той факт, що вищевказані документи, дійсно, належать [PERSON] . За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved