Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка, сержанта [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час ведення оборони міста Маріуполь. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для державної реєстрації смерті чоловіка та реалізації майнових прав як спадкоємця померлого, для оформлення спадщини. Заявник в судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити у її відсутності, вимоги заяви підтримує, про що зазначила у заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи. \~Дослідивши подані до матеріалів справи, документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. \~Відповідно до ч. 2\~ст. 317 ЦПК України\~справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. \~Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. \~Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] та померлий [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5) . Факт смерті сержанта [PERSON] , яка настала [INFO] під час ведення оборони м.Маріуполь, Україна, підтверджується копією довідки вч № [NUMBER] Національної гвардії України №40/57/9/2-368 від 30.05.2022 (а.с.4). Окрім того, згідно копії Указу Президента України №144/2022 від 17.03.2022 «Про відзначення державними нагородами» [PERSON] , сержанта, нагороджено орденом «За мужність» - посмертно (а.с.9). Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~Однак суд, при розгляді вказаної категорії справ, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справах Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно п.13.Постановиппленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~ВІД 31.03.1995, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Зважаючи на вищевикладене, заявник позбавлена можливості звернутися до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] , оскільки в останньої відсутній документ, форма якого мала б відповідати формі, визначеній\~наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545. Згідно Постанови пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995, заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м.Маріуполь, Донецька область, Україна.

Outcome: approved