Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до TOB «Фінансова компанія «Профіт капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, вчинено виконавчий напис №4371 від 20.01.2021 року про стягнення з неї, [PERSON] , на користь TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 12 784,00 грн. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що вона є боржником за Кредитним договором №2823134 від 25.08.2019 року укладеним з TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є саме TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ». Строк платежу за Кредитним договором настав, але Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.03.2020 року по 06.01.2021 року у розмірі 11 784,00 грн., а також 1000,00 грн. за вчинення виконавчого напису 1 000,00 грн. Проте, позивачка вважає вказаний виконавчий напис, на підставі якого відкрито відповідне виконавче провадження, незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки винесений з грубим порушенням процесуальних норм, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Представник позивачки надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у визначений строк відзив на позов не подали, повідомлені про слухання справи належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомили, тому на підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розглядає справи в заочному порядку. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 4371 від 20.01.2021 про стягнення з [PERSON] на користь TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 12 784,00 грн. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором №2823134 від 25.08.2019 року укладеним з TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є саме TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ». Строк платежу за вказаним Кредитним договором настав, однак боржником допущено прострочення платежів, тому проводиться стягнення заборгованості за період з 03.03.2020 року по 06.01.2021 року по сумі заборгованості за кредитним договором, розмір якої складає 11 784,00 грн. та суми за вчинення виконавчого напису у розмірі 1000,00 грн. Так, у відповідності до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно зі статтею ст. 18 Цивільного кодексу України вчинення виконавчого напису нотаріусом є процедурою захисту цивільних прав на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису, викладені у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та вищезгаданого Порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Цією постановою внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у цій справі, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)» доповнити розділ пунктом 1.'; доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, станом на теперішній час редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. А тому виконавчі написи можуть вчинятися нотаріусом на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається можливим. Крім того, вищевказане рішення суду апеляційної інстанції було підтверджено Постановою Великої палати Верховного Суду України 20.06.2018 року (провадження №11-174ас18), яка є остаточною та оскарженню не підлягає. Отже, враховуючи позицію Великої палати Верховного суду України, єдиною можливістю стягнення кредитної заборгованості за виконавчим написом нотаріуса у відповідності до Постанови КМУ залишається процедура за пунктом 1 цієї Постанови (яка і зазначена в оскарженому виконавчому написі), за якою відповідач повинен був надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким встановлюється заборгованість. Проте, TOB «Фінансова компанія «ПРОФІ КАПІТАЛ» вказаної вимоги не дотрималися, оскільки кредитний договір між [PERSON] та TOB «Фінансова компанія «ПРОФІ КАПІТАЛ» без особистого підпису позивачки та без нотаріального посвідчення. Враховуючи викладене вище, оскаржуваний виконавчий напис №4371 вчинений нотаріусом 20.01.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який було надано нотаріусу правонаступником банку - TOB «Фінансова компанія «ПРОФІ КАПІТАЛ» для вчинення виконавчого напису, не було посвідчено нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, та встановлені явні порушення її прав боржника, які підлягають захисту в судовому порядку, а відтак позовні вимоги слід задовольнити. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, частиною 1 статтею 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, а також повного визнання позову відповідачем, на підставі ст.ст. 141,142 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 992,40 грн.,сплаченої при подачі позову, а також суму у розмірі 463,27 грн., сплачену за подачу заяви про забезпечення позову. Крім того, оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню, суд приходить до висновку, що з відповідача слід також стягнути витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн. розмір якої обґрунтований та підтверджений відповідним актом виконаних робіт, що міститься в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved