Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

15.06.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» про стягнення матеріального збитку за ненадані туристичні послуги в розмірі 8475,71 грн. та 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. Свій позов [PERSON] обґрунтувала тим, що 09.12.2019 року між нею та ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» було укладено Договір про надання туристичних послуг №0058-19 від 09.12.2019 року (далі Договір), згідно якого відповідач, за встановлену плату та замовленням туриста, зобов`язався забезпечити позивача комплексом туристичних послуг - Груповий тур до Мальти: «Травневі свята на Мальті з відпочинком на морі» з 28.04.2020 року по 05.05.2020 року. Пунктом 2.1. Договору сторони визначили, що загальна вартість туристичних послуг становить 7970,00 грн., що в еквіваленті становить 299 Є (Євро). ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» було виставлено Рахунок на оплату № 1068 від 09.12.2019 року, який сплачено позивачем. 20.03.2020 року відповідач засобом телефонного зв`язку повідомив про скасування групового туру до Мальти і позивач туристичні послуги за Договором не отримав. Відповідачу ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» позивач 20.03.2020 року через мессенджер viber, а 23.11.2021 року поштою направив заяви про повернення коштів. Також, 14.12.2021 року позивачем на адресу ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» була направлена Претензія про повернення коштів, але станом на теперішній час кошти так і не повернуто. На зв`язок відповідач не виходить, всі намагання зв`язатися з його представником залишилися безуспішними. Ухвалою суду від 20.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу направлена ухвала суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, але у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін останній не подав. Третя особа Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, але у встановлений судом строк пояснень на позовну заяву не подала. 15.07.2022 року від представника третьої особи Константівнова В.І. до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, до суду не надходили клопотання сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.12.2019 року між ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» та [PERSON] було укладено Договір про надання туристичних послуг №0058-19. Відповідно до пункту 1.1. Договору ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ», за встановлену плату та замовленням туриста зобов`язалося забезпечити туриста комплексом туристичних послуг - Груповий тур до Мальти: «Травневі свята на Мальті з відпочинком на морі» тривалістю 8 днів з 28.04.2020 року по 05.05.2020 року. Пунктом 2.1. Договору сторони визначили, що загальна вартість туристичних послуг становить 7970,00 грн., еквівалент в валюті 299 Євро. ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» виставило Рахунок на оплату №1068 від 09.12.2019 року, згідно якого позивач 100% сплатила суму у розмірі 7970,00 грн., що підтверджується пунктом 2.2.1 Договору. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Спеціальним законом, що регламентує відносини у сфері організації/надання туристичних послуг, є Закон України «Про туризм». Згідно з частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до статті 5 Закону України «Про туризм» учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, є: туристичні оператори як юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. За змістом статті 30 Закону України «Про туризм» порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму є ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів (частина десята статті 20 Закону України «Про туризм»). Статтею 32 Закону України «Про туризм» встановлено, що за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. (Вказаний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року по справі №201/17472/16-ц). Як зазначила позивач, 20.03.2020 року представника відповідача ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» зателефонував та повідомив про скасування групового туру до Мальти та туристичні послуги позивачем за Договором не отримані. 01.12.2021 року [PERSON] поштою на адресу ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» направила Заяву від 23.11.2021 року про повернення коштів у сумі 7970,00 грн., сплачених відповідно до Договору №0058-19 від 09.12.2019 року. 15.12.2021 року позивачем на адресу ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» направила Претензію від 14.12.2021 року про повернення коштів у сумі 7970,00 сплачених за Договором. Відповідачем не спростовувались відомості про фактичне не отримання позивачем туристичних послуг та не повернення позивачу суми сплаченої за Договором. Відповідно до пп. 6.4 п. 6 Договору про надання туристичних послуг №0058-19 від 09.12.2019 року, відповідач ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» зобов`язалося повернути сплачені кошти Клієнту за умови виконання всіх пунктів Договору після письмового звернення клієнта за вказаними реквізитами протягом 25-ти банківських днів. Згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист права споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідач прострочив виконання послуги з 28.04.2020 року по 10.06.2022 року на 772 дні, та за розрахунком позивача сума пені складає 505,71 грн.. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача сплаченої позивачем за Договором суми у розмірі 7970,00 грн. та пені, розмір якої складає 505,71 грн.. Крім того, позивач [PERSON] просила суд покласти на відповідача судові витрати, пов`язані із витратами на правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн.. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката Ляховецького Т.І., який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено копією ордеру на надання правничої допомоги, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, договором про надання правничої допомоги від 15.02.2022 року, актом виконаних робіт від 10.06.2022 року з детальним описом виконаних робіт, відповідно якого сума витрат на правничу допомогу склала 5000 гривень. Суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved