Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду 14.09.2021 із заявою, в якій просить суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991. В обґрунтуванні вимог заявник вказав, що у зв`язку зі втратою паспорту громадянина України він звернувся до Урядової «гарячої лінії» Державної міграційної служби України. Проведеними перевірками було встановлено, що заявник 06.09.1988 був документований Саксаганським РВВС м. Кривий Ріг паспортом колишнього СРСР зразка1974 року, серії [NUMBER] , місце мешкання зареєстровано у період з 07.02.1989 по 1996 рік за адресою: [ADDRESS] . З питання оформлення паспорта громадянина України йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою суду від 21.09.2021 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Тімофєєв А.С. заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Поліщук М.В. проти задоволення заяви не заперечувала, додатково надала суду копію картки реєстрації [PERSON] . Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Баку Азербайджанської СРСР, проживав у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, де зареєстрував місце свого проживання у період з 07.02.1989 по 07.05.1996 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується карткою реєстрації (а.с. 46). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відділом РАГСу Саксаганського РВК 03.07.1981 зроблено актовий запис №841 про народження [PERSON] , батьками якого є [PERSON] мати, та [PERSON] батько (а.с. 13). Також, Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 25.04.1994 зроблено актовий запис №305 про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 14). На звернення до Урядової «гарячої лінії» Державної міграційної служби України з питання отримання паспорту громадянина України, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надано відповідь від 20.04.2021 №УКЦ-Л-579-21/1201, що проведеними перевірками встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Баку Азербайджанської СРСР, 06.09.1988 був документований Саксаганським РВВС м. Кривий Ріг, паспортом колишнього СРСР зразка 1974 року, серії [NUMBER] , у зв`язку зі втратою попереднього документу. По вищевказаному паспорту [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у період з 07.02.1989 по 1996 рік. Оскільки у 2016 році відбулася реформа системи реєстрації в Україні, ДМС на сьогодні не володіє актуальною інформацією про зареєстрованих осіб. Законодавством на теперішній час не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих (прописаних) на 1991 рік осіб та відповідає за їх збереження. Наявні архівні документи не передавалися на постійне зберігання до державних архіві України або територіальних органів ДМС (а.с. 5-7). За нормами статті 315 ЦПК України суд встановлює факти, що мають виключно юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення даного факту заявникові необхідно для отримання паспорту громадянина України. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» в редакції від 18.01.2001 громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України, або на момент набрання чинності вище вказаного Закону (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до пункту 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215, (далі Порядок № 215), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У пункті 44 Порядку № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Підпунктом «а» пункту 7 Порядку № 215 передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 або проживання в Україні за станом на 13.11.1991, в тому числі: осіб, які за станом на 13.11.1991 проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24.08.1991 або за станом на 13.11.1991 відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України. Згідно з пунктом 8 Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24.08.1991 постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24.08.1991. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 необхідно заявнику для подальшого звернення до відповідних органів Державної міграційної служби України з метою отримання паспорта громадянина України, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення зазначеного факту у судовому порядку та про задоволення заяви [PERSON] із встановленням того факту, що останній постійно проживав на території України на момент 24.08.1991. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved