Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Бачинський А.В. звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною №26729 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 41709,10 грн, таким, що не підлягає виконанню; вирішити питання стягнення на користь позивача судових витрат. У обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що в грудні 2021 року позивачу стало відомо, що стосовно нього 08.12.2021 відкрито виконавче провадження №67805839 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною №26729 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості на загальну суму 41709,10 грн. Однак, про вчинення такого виконавчого напису нотаріуса позивачу не було відомо, вказаної вище заборгованості позивач не має, жодних договорів з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позивач не укладав, заборгованість позивачем не визнається. Також нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі документів, що не віднесені до переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку, тому вчинення виконавчого напису не відповідало вимогам закону. Ухвалою судді від 22 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. У судове засідання\~позивач [PERSON] \~та його\~представник -\~адвокат Бачинський\~А.В.\~не прибули.\~Адвокат Бачинський\~А.В.\~направив на\~адресу суду\~заяву,\~у якій\~просить розглянути\~справу без\~їхньої участі,\~позов просить\~задовольнити. Крім цього, представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача 7000 грн витрат на надання правничої допомоги та 1488,60 грн судового збору, сплаченого позивачем. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не направив у судові засідання свого представника, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, причин своєї неявки відповідач не повідомив, правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна у судове засідання не прибула, судову повістку повернуто суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Львівської області\~Пиць Андрій\~Андрійович у\~судове засідання\~не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що стверджується відповідним зворотним поштовим повідомленням про вручення судової повістки, копії позовної заяви з додатками за адресою його місцезнаходження. Причин своєї неявки не повідомив, правом на подачу до суду пояснення щодо позову не скористався. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280\~ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» звернулось до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. стосовно вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором 434327164 від 05 жовтня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. вчинила виконавчий напис за №26729 від 12.03.2021 про стягнення з позивача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 41709,10 грн. Зокрема, зі змісту копії виконавчого напису випливає, що правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за вказаним вище кредитним договором є ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору відступлення прав вимоги від 11.02.2020. Правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору відступлення прав вимоги від 05.08.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Стягнення проводиться за період з 29.01.2021 по 27.02.2021, загальна сума заборгованості 40509,10 грн та сума сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 1\~200 грн. 08 грудня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 67805839 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. за №26729 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» заборгованість в розмірі 41709,10 грн. Відповідно до листа начальника управління нотаріату ЦМУ МЮ (м.Київ) від 13.06.2022, наданого у відповідь на адвокатський запит адвоката Бачинського А.В., діяльність приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. припинено з 21.04.2021 згідно з наказом ЦМУ МЮ (м.Київ) від 21.04.2021. Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України\~«Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.87\~Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису). Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на те, що наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір 434327164 від 05 жовтня 2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] ,\~стягувачем за\~яким на\~підставі договорів відступлення\~прав вимоги\~є Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Онлайн\~Фінанс», всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, що підтверджується копіями матеріалів виконавчого провадження № 67805839, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Слід зазначити, що саме до такого висновку дійшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19. Суд дійшов\~висновку про\~обґрунтованість доводів\~представника позивача\~щодо порушення\~нотаріусом умов\~вчинення виконавчого\~напису щодо\~подання стягувачем\~документів на\~підтвердження безспірної\~заборгованості боржника,\~відтак позов\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~знайшов своє\~підтвердження під\~час розгляду.\~Суд вважає,\~що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.3 ст.141\~ЦПК України при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: 1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням\~ціни позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.1-ч.3 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір\~доказів\~тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами\~договору\~про надання\~правничої допомоги\~та на\~підставі відповідних\~доказів щодо\~обсягу наданих\~послуг і\~виконаних робіт\~та їх\~вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи\~\~з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі\~\~ і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені\~\~ в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі\~\~№ 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача 7000 грн витрат на надання правничої допомоги, зокрема, складання та надсилання адвокатських запитів у кількості 4 штуки 2000 грн, складання позовної заяви 3\~500 грн, складання заяви про забезпечення позову 1500 грн. Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Бачинський А.В. Водночас за положеннями ч.4\~ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зокрема, відповідно до постанови Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 756/2114/17 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішеннях Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на конкретні обставини справи: справа незначної складності, яка розглядається за правилами спрощеного провадження, щодо справ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, існує безліч судової практики, зокрема Верховного Суду, яка є сталою та одностайною, обсяг юридичної/технічної роботи - обсяг наданих послуг адвокатом щодо консультацій, підготовки позовної заяви та процесуальних документів, що для професійного досвідченого адвоката не становить дуже багато часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, виходячи з критерію розумності, пропорційності, справедливості співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд переконаний, що заявлений розмір витрат є явно завищеним. Суд критично оцінює співмірність витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень та зменшує такі до 4000 гривень. Отже витрати на професійну правничу допомогу підлягають до часткового відшкодування. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн та 496,20 грн при подачі заяви про забезпечення даного позову, всього 1488,60 грн. Ухвалою судді від 14 червня 2022 року вказану заяву задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого документу оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: approved