Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області з наступною вимогою: визнати за [PERSON] право власності, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] в с. Таранівка Чугуївського району Харківської області його батька [PERSON] , на спадщину у виді житлового будинку [ADDRESS] (літ. А-1, загально площею 48,9 кв. м, житлова площа 23,7 кв. м), з надвірними будівлями. На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] в с. Таранівка Чугуївського району Харківської області помер його батько [PERSON] . Останнім місцем реєстрації та проживання батька був житловий будинок [ADDRESS] . 02.04.2021 за його заявою про прийняття спадщини Приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В. В. була заведена спадкова справа № 40/2021 після його померлого батька - [PERSON] , який залишив на його ім`я заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області Найдьон М. О. 11.11.2014 за реєстраційним № 53. Як встановлено було нотаріусом, спадкоємцями першої черги, які мають право на обов`язкову частку, є дочка спадкодавця - [PERSON] , яка спадщину не прийняла та його дружина - [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України у [PERSON] немає. 24.12.2021 за його заявою йому було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з наступного: права на земельну частку (пай) у розмірі 1,27 га умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому батьку [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР № 0202941, виданого Зміївською районною державною адміністрацією 01.08.1997, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 01.08.1997 за №\~507. Тобто, на цей час є встановленим та підтвердженим нотаріально той факт, що єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , є він, і саме на його ім`я було видане вказане вище свідоцтво нотаріусом. 08.02.2022 він звернувся до нотаріуса з заявою при видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Вказаний будинок було збудовано у 1960 році і, згідно інформації, отриманої від відповідача, відповідно погосподарського обліку а саме погосподарської книги № 19 за 2016-2023 роки, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами збудований в I960 році та належить [PERSON] . Будинок збудовано до шлюбу батьків його батьком одноособово (шлюб батьки зареєстрували 10.09.1960), що не заперечується дружиною його батька. У лютому 2022 року він отримав від нотаріуса Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.02.2022 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.03.2022. 22.03.2022 підготовче засідання відкладено у зв`язку з відсутністю учасників справи, причини неявки яких суд вважає поважними у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, Закону України "Про правовий режим воєнного стану". 23.05.2022, 27.05.2022, 24.06.2022 представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївської міської ради за наявними матеріалами в справі. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.05.2022 клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової\~В.\~В. належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с.\~Таранівка Чугуївського району Харківської області, відкладено підготовче засідання на 20.06.2022. \~ \~ \~ \~ 10.06.2022 від третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. 13.06.2022 від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності, на викладених у позові обставинах та фактах наполягав та просив задовольнити позов. 13.06.2022 від третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. 17.06.2022 від приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В. В. на виконання ухвали надано належним чином завірену копію спадкової справи № 40/2021, заведеної 02.04.2021 після [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.07.2022. 07.07.2022 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Відсутні передбачені ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення судового розгляду з причини нез`явлення учасників справи, що дало суду підстави для судового розгляду справи по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі письмових доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право власності у порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , (літ. А-1, загальною площею 48,9 кв. м) з надвірними будівлями. Даними свідоцтва про народження Серія [NUMBER] підтверджується, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Батьки позивача [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.09.1960, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] (а. с. 15). Згідно свідоцтву про смерть, виданому 17.02.2021 Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] помер [INFO] у віці 89 років (а. с. 14). Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] виготовлений станом на 28.09.2021 КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації, землевпорядкування, містобудування та архітектури" (а. с. 18-22). З інформації Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-32/5339 від 24.11.2021 вбачається, що відповідно погосподарського обліку, а саме погосподарської книги № 49 на 2016-2023 роки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, збудований в 1960 році, який значиться за померлим [PERSON] , розташований по [ADDRESS] (а. с. 23). Даними довідки КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації, землевпорядкування, містобудування та архітектури" № 2070 від 12.11.2021, що первинна інвентаризація житлового будинок [ADDRESS] проведена 2021 році, станом на 31.12.2012, право власності на житловий будинок в КП "Зміївське БТІ" не було зареєстровано (а. с. 24). Даними Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64207643 від 02.04.2021, Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 24.12.2021 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою\~В. В., Спадкової справи № 40/2021, заведеної приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В. В. 02.04.2021 після [PERSON] , померлого [INFO] підтверджується, що на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області Найдьон М. О. 11.11.2014, зареєстрованого у реєстрі за № 53, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1931 року народження, який помер [INFO] , є його син, - [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: права на земельну частку (пай) у розмірі 1,27 га умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР №\~0202941, виданого Зміївською районною державною адміністрацією 01.08.1997, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 01.08.1997 за №\~507 (а. с. 16, 17, 66-91). Постановою приватного\~нотаріуса Чугуївського\~районного нотаріального\~округу Харківської\~області Трубнікової\~В.\~В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 76/02-31 від 08.02.2022 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього (а. с. 25). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №\~2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва, зокрема передбаченому положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07.12.1990 року № 533-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом Української РСР №\~3377-VІІІ від 25.12.1974 "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР № 105 від 11.03.1985 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР № 112/5 від 13.04.1979, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР № 5-24-26 від 12.05.1985, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР № 1/5 від 19.01.1976, та іншими нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР № 112/5 від 13.04.1979, а згодом аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 під № 5-24/26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР № 69 від 25.05.1990. \~ \~ \~ \~ До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 2 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] надав докази, якими підтверджується, що він є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] та прийняв спадщину в установленому порядку шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса. Треті особи [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини в установленому порядку шляхом подання відповідних заяв до приватного нотаріуса. \~ \~ \~ \~До складу спадщини входить нерухоме майно, що належало померлому [PERSON] , але отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок з надвірними будівлями, що належали спадкодавцю на праві власності. Оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, а представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївської міської ради за наявними матеріалами в справі, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи характер спірних правовідносин та відсутність вимог про відшкодування судових витрат, витрати по сплаті судового збору з відповідача на кориться позивача не стягуються.

Outcome: approved