Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання договору недійсним та поділ майна та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю. Позивач за первісним позовом звернулась до суду з позовом, у якому просила суд: 1)визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що набута під час шлюбу та здійснити її розподіл на спільну часткову власність по 1/2 частки кожному із співвласників; 2)визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] гаражний бокс під № [NUMBER] , перший ряд, друга черга, який розташований в ГБК «Будівельник», за адресою: [ADDRESS] , що набутий під час шлюбу та здійснити його розподіл на спільну часткову власність по 1/2 частки кожному із співвласників; 3)визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] майнові права на однокімнатну квартиру в «ЖК Оберіг» номер секції 2, поверх 5, номер 214, попередня площа 41,85 кв.м, набуті згідно свідоцтва № С632202/2017/-1 від 23.08.2018 про участь у фонді фінансування будівництва виду А та договору про відступлення майнових прав № М63-2202/2017/-1 від 23.08.2018 та здійснити розподіл цих майнових прав на спільну часткову власність по 1/2 частки кожному із співвласників; 4)визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] грошові кошти, які знаходилися на банківських рахунках [PERSON] в ПАТ «КБ «ПриватБанк», розміщених як вклади та нараховані на них відсотки в загальній сумі - 125 820,00 грн та кошти, що були отримані [PERSON] на карткові рахунки в ПАТ «КБ «ПриватБанк» в сумі - 250 621,68 грн, а також кошти в АТ «Банк Південний», розміщені як вклади та нараховані на них відсотки в загальній сумі - 54 364,86 грн, які були набуті під час шлюбу, а також використані [PERSON] до 11.03.2019 (фактичного розірвання шлюбу) всупереч інтересам сім`ї та здійснити їх розподіл з виплатою компенсації [PERSON] в розмірі 1/2 їх частини, що складає - 215 403,27 грн. 5)визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] заробітну плату в Приватному акціонерному товаристві «Асфальтобетонний завод» в розмірі 881 360,25 грн, яка була сплачена під час шлюбу, а також використана [PERSON] до 11.03.2019 (фактичного розірвання шлюбу) всупереч інтересам сім`ї та здійснити її розподіл з виплатою компенсації [PERSON] в розмірі 1/2 її частини, що складає - 440 680,13 грн; 6)визнати удаваним та недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 12.07.2017 № 8044/2017/536868, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 7)визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки Kia Soul, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; VIN: [NUMBER] та здійснити його розподіл на спільну частку власність по 1/2 частки кожному із співвласників; 8)визнати спільним зобов`язанням [PERSON] та [PERSON] суму боргу в розмірі - 25 283,66 грн, згідно рахунку-повідомлення від 09.05.2020 КП «ГІОЦ» щодо оплати за комунальні послуги мешканців квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з [PERSON] половину зазначеної суми, необхідної для погашення боргу та половину суми на виконання поточних фінансових зобов`язань за житлово-комунальні послуги. У свою чергу, [PERSON] заявлено вимоги за зустрічним позовом, у який він просив суд: 1)визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована в Київській області, Броварський район, Семиполківська сільська рада (державний акт про право власності на земельну ділянку ЯЙ № 444489); 2)визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,06 га, що розташована на території Колонщинської сільської ради, кадастровий номер 3222782600:05:042:0193 (державний акт на право приватної власності на землю від 25.12.1995, зареєстровано в книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 295); 3)визнати за [PERSON] право власності на: холодильник Hitachi - 8 000 грн, холодильник Vestfrost 07/2016 року випуску вартістю 9 169,1 грн, морозильну камеру Liebherr - 6 000 грн, морозильну камеру Vestfrost 08.2013 року випуску вартістю 5 464,86 грн, пральну машину LG - 5 000 грн, телевізор Philips 8/2016 року вартістю 13 998 грн, мікрохвильову піч Sumsung 9/2017 року випуску вартістю 2 699 грн; 4)визнати за [PERSON] право власності на 57/100 частини трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 90,30 кв.м, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серія [NUMBER] від 23.11.2000; 5)визнати право приватної власності за [PERSON] на нерухоме майно, а саме: гаражний бокс № [NUMBER] , перший ряд, друга черга, який розташований в ГБК «Будівельник», за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,60 кв.м; 6)стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 367,50 грн, за платіж за майнові права на однокімнатну кватиру в «ЖК Оберіг» номер секції 2, поверх 5, номер 214, попередня площа 41,85 кв.м; Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року позовні вимоги [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання договору недійсним та поділ майна - задовольнити частково. Зокрема, визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] та [PERSON] у порядку поділу майна подружжя за кожним по 1/2 частині квартири [ADDRESS] . Визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] гаражний бокс під № [NUMBER] , перший ряд, друга черга, який розташований в ГБК «Будівельник» за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] та [PERSON] у порядку поділу майна подружжя за кожним по 1/2 частині гаражного боксу під № [NUMBER] , перший ряд, друга черга, який розташований в ГБК «Будівельник» за адресою: [ADDRESS] . Визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] майнові права на однокімнатну квартиру в «ЖК Оберіг», номер секції 2, поверх 5, номер 214, попередня площа 41,85 кв.м, набутих згідно Свідоцтва №С632202/2017/-1 від 23.08.2018 року про участь у фонді фінансування будівництва виду А та договору про відступлення майнових прав №М63-2202/2017/-1 від 23.08.2018 року. Визнати за [PERSON] та [PERSON] у порядку поділу майна подружжя за кожним по 1/2 частині майнових прав на однокімнатну квартиру в «ЖК Оберіг», номер секції 2, поверх 5, номер 214, попередня площа 41,85 кв.м, набутих згідно Свідоцтва №С632202/2017/-1 від 23.08.2018 року про участь у фонді фінансування будівництва виду А та договору про відступлення майнових прав №М63-2202/2017/-1 від 23.08.2018 року. У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом - відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та визнання майна особистою приватною власністю - відмовлено повністю. 16 грудня 2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Домітращук І.М. про розподіл судових витрат, що за формою є заявою про ухвалення додаткового рішення, у якому остання просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 31 000 грн. та долучено відповідні докази їх понесення. До клопотання долучено докази направлення копії цього клопотання з додатками на адресу позивача. 26 січня 2022 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Антонюка С.В. про розподіл судових витрат, що також за формою є заявою про ухвалення додаткового рішення, у якому він просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 80 200 грн. та долучено відповідні докази їх понесення. До клопотання долучено докази направлення копії цього клопотання з додатками на адресу позивача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.01.2022 року та від 27.01.2022 року розгляд зазначених заяв про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу понесених витрат на правову допомогу призначено у судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали заяву про розподіл судових витрат з підстав у ній викладених, проти заяви представника [PERSON] - заперечили у повному обсязі, просили відмовити у її задоволенні. [PERSON] у судовому засіданні підтримав подану його представником заяву про розподіл судових витрат, проти задоволення заяви позивача [PERSON] заперечив у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заяви про розподіл судових витрат та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про часткове їх задоволення відповідних заяв, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи У позовній заяві представником позивача за первісним позовом будо наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, який включав в себе і розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 12 000 грн. При поданні відзиву на позовну заяву та зустрічної позовної заяви представником відповідача було зазначено про понесення витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтований розрахунок яких буде надано у визначені ЦПК України строки. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Матеріалами справи підтверджується, що докази витрат на професійну правничу та їх розрахунок, разом з актами прийому-передачі наданих послуг, представниками сторін надано до суду у рамках встановлених ЦПК України порядку і строків подання цих доказів, відтак заявлене представником [PERSON] - адвокатом Домітращук І.М. у запереченнях на заяву про розподіл судових витрат клопотання про залишення зазначеної заяви без розгляду задоволенню не підлягає. На підтвердження надання професійної правничої допомоги представником [PERSON] - адвокатом Домітращук І.М. до суду подані такі докази: - копія договору про надання правової допомоги №242/19Ц від 21.11.2019 року; - копія додатку №1 від 22.11.2019 року до договору про надання правової допомоги №242/19Ц від 21.11.2019.2004 року; - копії Актів про надані юридичні послуги; - копії квитанцій про оплату наданих юридичних послуг. Представником [PERSON] - адвокатом Антонюком С.В. на підтвердження надання професійної правничої допомоги надано: - копію договору про надання правової допомоги №25 від 13.09.2019 року; - копію додаткової угоди №1 від 15.03.2019 року до договору про надання правової допомоги №25 від 13.09.2019 року; - Акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №25 від 13.09.2019 року; - меморіальні ордери про сплату грошових коштів за наведеним договором про надання правової допомоги. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В поданих до суду представником [PERSON] - адвокатом Домітращук І.М. актах про надані юридичні послуги та виставлених відповідних рахунках, наведений детальний опис наданої адвокатом правничої допомоги з позначенням кількості витраченого часу та вартістю послуг на загальну суму 31 000 грн. При цьому представником [PERSON] - адвокатом Антонюком С.В. в Акті прийому-передачі наданих послуг також наведених детальний опис наданої останнім правничої допомоги на загальну суму 80 200 грн. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу ані представником позивача, ані представником відповідача в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подані не були. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представником [PERSON] - адвокатом Антонюком С.В. заявлено до стягнення з [PERSON] суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 80 200 грн. за проведену роботу, яка складалась з: збирання доказів, направлення адвокатських запитів, правового аналізу матеріалів, підготовки заяв про забезпечення доказів та позову, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, ознайомлення з матеріалами справи та аналізу доказів наявних у матеріалах справи, визначення правової позиції та підготовка заяви про збільшення позовних вимог, підготовка та подання заяв та заперечень, участь у судових засіданнях. Представником [PERSON] - адвокатом Домітращук І.М. заявлено до стягнення з [PERSON] суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 31 000 грн. за проведену роботу, яка складалась з консультації, підготовки апеляційної скарги на ухвали суду, адвокатських запитів, підготовки відзиву, підготовки відповіді на відзив, клопотання про витребування доказів та участі у відбувшихся судових засіданнях. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. При вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу надану представником [PERSON] - адвокатом Антонюком С.В. суд приходить до висновку, що заявлена сума у розмірі 57 000 грн. відповідає критеріям реальності, обґрунтованості та розумності, оскільки відповідна професійна правнича допомога, покладена в основу розрахунку, була доцільною і необхідною для належного захисту прав та інтересів позивача. При цьому, заявлена сума у розмірі 23 200 грн. за надані у відповідності до Акту прийому-передачі наданих послуг від 21.01.2022 року послуги, які включать у себе дії з прибуття на заплановані судові засідання, які не відбулись 27 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 27 січня 2021 року, 07 грудня 2021 року, а також дії з ознайомлення з матеріалами справи 18 січня 2022 року та підготовки заяви про розподіл судових витрат не може бути взята судом до уваги, оскільки судові засідання про які вказує заявник не відбулися, а ознайомлення з матеріалами справи 18 січня 2022 року відбулось вже після ухвалення рішення суду 07.12.2021 року, а відтак вказані у Акті витрати не підлягають розподілу. Водночас, дослідивши заявлену представником [PERSON] - адвокатом Домітращук І.М. суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 31 000 грн., суд приходить до висновку, що вона відповідає критеріям реальності, обґрунтованості та розумності, оскільки відповідна професійна правнича допомога, покладена в основу розрахунку, була доцільною і необхідною для належного захисту прав та інтересів позивача. Разом з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, суд вважає доведеним і обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу надану представником [PERSON] - адвокатом Антонюком С.В. в сумі 57 000 грн., а також представником [PERSON] - адвокатом Домітращук І.М. - в сумі 31 000,00 грн., як такий що узгоджується з реальною і фактично наданою професійною правничою допомогою. При цьому, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що відсоток за задоволеними позовними вимогами за первісним позовом та за заявленими вимогами, у задоволенні яких судом відмовлено за цим позовом, а також враховуючи повну відмову у задоволенні зустрічного позову, складає 78,48%, відтак сума витрат на професійну правничу допомогу надану представником [PERSON] - адвокатом Антонюком С.В., яка підлягає стягненню з [PERSON] , становить 44 733,60 грн. (57 000 х 78,48% / 100). У свою чергу, взявши до уваги зазначені обставини, відсоток понесених витрат на професійну правничу допомогу надану представником [PERSON] - адвокатом Домітращук І.М. становить 21,52%, тому сума цих витрат, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , становить 6 671,20 грн. (31 000 х 21,52% / 100). За змістом ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Отже, здійснивши залік взаємних вимог, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 38 062,40 грн. (44 733,60 - 6 671,20). На підставі викладеного та

Outcome: partial