Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Представник позивача АТ «Альфа Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 623 219,10 гривень та встановлення подальших нарахувань відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до п. 10 ст. 265 ЦПК України, а також просив стягнути витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» уклали кредитний договір № 030.29-50/258-С. 15.10.2019 внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT « Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків став AT «Альфа-Банк». Відповідно до умов договору, банк надав відповідачу кредит у сумі 35 000,00 дол. США. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користуванню кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредит, однак [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору в результаті чого станом на 02.03.2021 у нього виникла заборгованість в сумі 623 219,10, а саме: заборгованість за кредитом в сумі 565 761,59 грн., заборгованість за відсотками в сумі 57457,51 грн. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 05.08.2021 від представника заявника [PERSON] надійшло клопотання про залучяення [PERSON] у справу № 133/964/21 третьою особою. Ухвалою суду від 16.11.2021 залучено до участі в справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] . Позивач АТ «Альфа Банк» в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про розгляд справи. 12.07.2022 представник позивача через програму «Електронний суд» надіслав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного рішення не заперечує, жодних відзивів чи заперечень проти позову він не отримував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про місце, дату та час слухання справи про що свідчить розписка про отримання судової повістки 05.03.2022. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про місце, дату та час слухання справи про що свідчить розписка про отримання судової повістки 23.03.2022. Жодних заяв чи клопотань від відповідача та третьої особи суду не надходило. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 04.05.2007 між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [INFO] , (ІПН: [NUMBER] ) був укладений кредитний договір, про надання відновлюваної кредитної лінії № 030.29-50/258-С, який підписано [PERSON] про що свідчить його підпис на договорі. Максимальний ліміт кредиту - 35000 дол. США; кінцевий термін повернення основної заборгованості - до 03.05.2022. Такий договір містить підписи сторін. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 030.29-50/258-С від 14.03.2016, укладеного між сторонами, заборгованість за кредитом склала 623 219,10 грн., з яких 565 761, 59 грн., заборгованість за кредитом та 57 457,51 грн. заборгованість за відсотками. Рішенням № 5/2019 від 15.10.2019, внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT « Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків став AT «Альфа-Банк» . Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникло у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» , а саме з 15 жовтня 2019 року. 04.05.2007 Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , як майновий поручитель [PERSON] за договором № 030.29-50/258-С від 14.03.2016, підписали договір іпотеки № 030.29-50/258-С, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за основним зобов`язанням, укладеним між іпотекодержателем та позичальником, нерухоме майно, яким є однокімнатна квартира [ADDRESS] . Заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 494 900 гривень, що за офіційним курсом долара США, встановленим НБУ на день укладення договору, 505 грн, за 100 доларів США, становить 98 000 доларів США. 14.03.2016 ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідач підписали Договір про внесення змін № 1 до договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 030.29-50/258-С від 04.05.2007, яким сторони домовились, що погашення частини заборгованості за кредитом в сумі 640 доларів США здійснюється позичальником не пізніше 14.03.2016, а також визначили черговість погашення заборгованості, та визначили умови щодо нарахування неустойки. Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 030.29-50/258-С від 04.05.2007, позивач та відповідач уклали цю угоду, у зв`язку з якою було відстрочено погашення основного боргу на 18 місяців. 14.03.2016 було підписано договір про внесення змін № 2 до договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 030.29-50/258-С від 04.05.2007, було внесено зміни, зокрема щодо заборгованості за договором, де вказали, що заборгованість за кредитом складає в сумі 21 030 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5 037 доларів США 59 центів. Сторони домовились, що погашення частини заборгованості за кредитом в сумі 640 доларів США здійснюється позичальником в день укладення цього договору про внесення змін. Змінено валюту кредиту, та переведено суму кредиту 20 390 доларів США 59 центів у гривню. Зміна валюти заборгованості за договором кредиту здійснюється шляхом видачі кредиту в сумі 686 544 грн. 93 коп. З укладеним договором [PERSON] був ознайомлений, заперечень та непорозумінь ніяких не виникло, що засвідчив своїм підписом. [PERSON] з умовами договору також погодилась, про що свідчить її підпис на такому договорі від 14.03.2016. Відповідно до додатку № 1 Договору про внесення змін № 2 до договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 030.29-50/258-С від 04.05.2007, встановлено графік погашення кредиту з яким [PERSON] та [PERSON] погодились та підписали його. До справи додано Додаток до Договору - Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної стаки та абсолютне значення подорожчання кредиту від 14.03.2016, де сума тіла на дату підписання склала 656 544.93 грн., відсоткова ставка яка діяла до реструктуризації 14 % , з чим відповідач також погодився та підписав такий розпис. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (частини перша статті 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 75 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК) Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України). Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів . За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак допустив неналежне виконання своїх обов`язків, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 623 219, 10 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 565 761,59 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 57457,51 грн. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за кредитом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що кошти Банку були повернуті не у повному обсязі, що і мало наслідком виникнення заборгованості, яку Банк просить стягнути. Отже, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту та порушення умов кредитування, у зв`язку з чим у [PERSON] утворилась заборгованість, а оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» слід стягнути суму заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № 030.29-50/258-С від 04.05.2007 у розмірі 623219,10 грн, яка складається з наступного: з заборгованості за кредитом в сумі 565 761,59 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 57457,51 грн. Щодо вимоги позивача про зазначення в рішенні про встановлення подальших нарахувань відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення, на підставі ч. 10 ст. 265 ЦПК України, необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Із аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом, у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Приписи вказаної статті не містять імперативного характеру, а тому у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів до моменту виконання судового рішення, така вимога може бути задоволена судом, тільки коли суд вважатиме за доцільне застосування такої норми права. При цьому, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовної вимоги про зазначення в рішенні про подальше нарахування відсотків відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення в даній справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 9348 грн. 29 коп.

Outcome: partial