Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 02 серпня 2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 10 серпня 2013 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . 18.12.2017 року шлюб сторін розірвано за рішенням суду, донька проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 гривень, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнути витрати на правову допомогу. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, в якій на заявлених вимогах наполягав, просив їх задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 10 серпня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 18 грудня 2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №267339734 від 23.07.2021 року відповідач має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітньої дитини, а також враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового засідання і підлягають задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів за один місяць. Вирішуючи питання в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд керується положеннями ст. 137 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Так, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а з договору про надання правничої допомоги № 26/5/21-1 від 20 липня 2021 року, рахунку на оплату № 144 від 20.07.2021 року та квитанції про виплату [PERSON] гонорару за договором про надання правничої допомоги № 26/5/21-1 від 20 липня 2021 року, вбачається, що витрати позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу склали 4000 грн., суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача цих витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved