Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

В червні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та сторони з серпня 2021 року перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. Представник позивача направила на адресу суду заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити заявлені позовні вимоги. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу у його відсутності. Також зазначив, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини [PERSON] , який фактично проживає з відповідачем, а тому просив визначити місце проживання дитини з відповідачем після розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2003 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо та не бажають збереження сім`ї, наполягають на розірванні шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Вирішуючи заяву відповідача про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того\~з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти\~суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про\~визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. На даний час дитина фактично проживає із відповідачем, що підтверджується довідкою Ванчиковецької сільської ради № 673 від 30 червня 2022 року. Більш того, що позивач не заперечує проти залишення дитини після розірвання шлюбу разом з відповідачем. У зв`язку із вказаним, після розірвання\~шлюбу дитину\~слід залишити\~із відповідачем,\~з якою\~вона на\~даний час\~фактично проживає.\~ На підставі ст.ст. 112-114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved