Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

1.Виклад позиції позивача та відповідача. 30 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , за результатами розгляду якого просив : відібрати малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] у [PERSON] і повернути її [PERSON] за попереднім місцем проживання: [ADDRESS] ; визначити місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] з його батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що на початку листопада 2020 року, його колишня дружина [PERSON] забрала сина без його згоди та почала проживати на орендованій квартирі з їх спільною дитиною. Посилається на те, що відповідачка не має постійного місця проживання, її самостійний дохід недостатній для утримання малолітньої дитини, вона майже не займається вихованням сина, а також безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що сину буде краще проживати з ним, оскільки для його розвитку як чоловіка дуже важливим є його виховання під впливом саме батька. Вказані обставини вважає достатніми для відібрання дитини у відповідачки та визначення її місця проживання разом з батьком. Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилається на частини 4,5 ст. 19, частини 1,2 ст. 161, частину 1 ст. 162 СК України. 6 січня 2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В зустрічній позовній заяві позивачка посилалася на належне виконання з її сторони батьківських обов`язків, піклування про дитину та забезпечення її всім необхідним. Зазначала, що саме вона, а не батько дитини приділяє сину найбільшу увагу, займається здоров`ям дитини, приймає активну участь у шкільному житті сина, нарікань від органів опіки та піклування або інших компетентних органів щодо виховання дитини не мала, сам же малолітній [PERSON] до матері ставиться гарно, у їх відносинах існує комфортна атмосфера, любов та взаємоповага, у зв`язку з чим просить суд визначити місце проживання [PERSON] з нею. Як на правові підстави заявленої вимоги позивачка за зустрічним позовом посилається на ст. 51 Конституції України, ч.8 ст.7,ч.1 ст.160 , ч.1 ст. 161 СК України, ч.4, ч.1 ст. 29 ЦК України, ст. ст. 8, 11 Закону України « Про охорону дитинства», ч.1 ст.3, ч.1 ст. 9, частини 1,2 ст.27 Конвенції про права дитини. ІІ. Заяви, клопотання учасників справи. До позовної заяви [PERSON] долучені : клопотання про витребування доказів ( а.с.24-25, т.1), заява про виклик свідків ( а.с.26-27,т.1). 10.02.2021 р. від позивача ( за первісним позовом) [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів ( а.с.108-111,т.1). 11.02.2021 р. від відповідачки [PERSON] ( за первісним позовом) до суду надійшла заява про виклик свідків ( а.с.115-116, т.1). 16.02.2021 р., 26.03.2021 р. від [PERSON] в особі представника - адвоката Приладишевої Н.Г. до суду надходили заяви про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.128,146, т.1). 16.02.2021 р. від [PERSON] до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.131, т.1). 4.03.2021 р. від [PERSON] в особі представника - адвоката Приладишевої Н.Г. до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів ( а.с.132, т.1), а також клопотання про виклик до суду практикуючого спеціаліста- психолога ( а.с.135,т.1). 26.03.2021 р. від представника [PERSON] - адвоката Щедріна О.П. до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.145, т.1). 19.05.2021 р., 15.06.2021 р., 12.07.2021 р. від [PERSON] в особі представника - адвоката Приладишевої Н.Г. до суду надходили клопотання про долучення до матеріалів справи доказів ( а.с.160,203,228, т.1). 23.07.2021 р. від [PERSON] в особі представника - адвоката Приладишевої Н.Г. до суду надійшли письмові пояснення щодо виклику та допиту [PERSON] в якості практикуючого спеціаліста - психолога ( а.с.16-18,т.2). 9.09.2021 р. від позивача ( за первісним позовом) [PERSON] до суду надійшли заперечення проти виклику та допиту [PERSON] в якості практикуючого спеціаліста - психолога ( а.с.26-27,т.2). 22.11.2021 р., 25.11.2021 р., 24.02.2022 р., 27.06.2022 р. від позивача ( за первісним позовом) [PERSON] до суду надходили заяви про відкладення розгляду справи ( а.с.46-49,56-58,95, 104-105, т.2). 13.12.2021 р. від [PERSON] в особі представника - адвоката Приладишевої Н.Г. до суду надійшла заява про стягнення судових витрат ( а.с.116-118,т.2). 29.07.2022 р. від позивача ( за первісним позовом) [PERSON] до суду надійшли клопотання : про зменшення розміру витрат на правничу допомогу ( а.с.141-142,т.2) та надання часу для укладення мирової угоди сторін ( а.с.143-144,т.2). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ( далі суд) від 3 грудня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху відповідно до положень частини першої статті 185 ЦПК України ( а.с.30,т.1). Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року провадження по справі відкрито; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження ; справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання ( а.с.36-37,т.1). Ухвалою суду від 14 січня 2021 року клопотання представника позивача - адвоката Щедріна О.П. задоволено. Зобов`язано Олександрівську державну податкову інспекцію Головного управління ДПС у Запорізькій області надіслати на адресу суду довідку про доходи [PERSON] (адреса реєстрації : [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) за період 2019-2020 р.р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надіслати на адресу суду довідку про доходи [PERSON] (адреса реєстрації : [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) за період 2019-2020 р.р. Зобов`язано [PERSON] надати договір оренди житла, яке вона знімає і в якому зараз мешкає їхній син - [PERSON] , з усіма додатками. Крім того, залучено до участі у справі в якості належної третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Запорізької міської ради, замість первісної - відділу по Олександрівському району служби ( управління) у справах дітей Запорізької міської ради ( а.с.48-49). Ухвалою суду від 14 січня 2021 року , згідно приписів ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом в рамках одного провадження ( а.с.88-89,т.1). Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року у підготовчому судовому засіданні проголошено перерву ; продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі; залучено до участі у справі за зустрічним позовом [PERSON] в якості належної третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району, замість первісної - відділу по Олександрівському району служби ( управління) у справах дітей Запорізької міської ради ( а.с.116-117, т.1) Ухвалою суду м. Запоріжжя від 4 березня 2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті ( а.с.136-137,т.1) Ухвалою суду від 4 жовтня 2021 року зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району підготувати та надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між сторонами з приводу визначення місця проживання їх спільної дитини ( а.с.37,т.1). В суді позивач за первісним позовом та його представник, кожен в окремості, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві ; просять позовні вимоги задовольнити; у задоволенні зустрічного позову - відмовити. Відповідачка за первісним позовом та її представник в суді, кожен в окремості, проти позову заперечують з підстав; просять у задоволенні позову відмовити; зустрічний позов - задовольнити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району в суді , посилаючись на висновок № 2966/01-20/20.03-2646 від 22.11.2021 р., вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого. IV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В суді встановлено, що з 21 серпня 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2019 р. по справі № 331/6290/18 був розірваний ( а.с.8, т.1). Від шлюбу сторони мають, в тому числі спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ( а.с.9,т.1). До 8 листопада 2020 року, [PERSON] , [PERSON] та їх син [PERSON] проживали разом за однією адресою, якою є [ADDRESS] , що не оспорюється сторонами. Як слідує з договору оренди від 08.11.2020 р., з вказаної дати [PERSON] разом з дитиною почали проживати окремо, в орендованій квартирі за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з чим і виник спір у даній справі щодо місця проживання дитини ( а.с.113, т.1). Суд констатує, що спори між батьками або особами що їх замінюють з приводу дітей, визначення їх прав та інтересів, в тому числі й спори щодо визначення місця проживання дитини, мають вагоме значення та відіграють у подальшому особливу роль у житті такої дитини, а отже суди або інші компетентні органи держави при розгляді таких справ мають приділяти особливу увагу якнайкращим інтересам такої дитини та досліджувати і оцінювати всі без винятку докази та обставини, які стосуються справи. З поданих позивачем за первісним позовом доказів до суду, слідує таке. Довідкою № 174 від 28.09.2020 р. підтверджується факт працевлаштування [PERSON] в Національному університеті «Запорізька політехніка» на посаді доцента та його середній заробіток у розмірі 15 394,38 грн. ( а.с.17,т.1). З характеристики на [PERSON] з місця роботи № 10 від 16.09.2020 р. слідує, що колеги і керівництво характеризують його як сумлінного, відповідального та дисциплінованого викладача й педагога, який легко знаходить спільну мову зі студентами та викладачами. Регулярно займається науковою роботою, співпрацює з засобами масової інформації у якості автора та співавтора науково-просвітницьких, патріотичних фільмів й передач. Відзначається спокійним, врівноваженим характером, не схильним до агресії та конфліктів, шкідливих звичок не має ( а.с.19,т.1). Згідно диплому № [NUMBER] [PERSON] присуджено науковий ступінь кандидата історичних наук, атестатом [NUMBER] [PERSON] присвоєно вчене звання доцента кафедри українознавства, свідоцтвом [NUMBER] підтверджується закінчення [PERSON] докторантури у Запорізькому державному університеті ( а.с.20,т.1). Згідно правовстановлюючих документів, [PERSON] має право власності в квартирі за адресою: [ADDRESS] ( а.с.11-16,т.1). З відповіді на адвокатський запит № 211 від 01.10.2020 р. вбачається, що до школи [PERSON] приводять та забирають обоє батьків. До порад класного керівника з питань освіти та виховання батьки дослухаються. Дитина у спілкуванні з батьками не виділяє когось з них, однаково ставиться як до батька так і до матері ( а.с.18,т.1). Допитані у судовому засіданні свідки з боку позивача за первісним позовом повідомили таке: [PERSON] - повідомила, що знає [PERSON] з 2000 року, неодноразово бачила його з донькою [PERSON] на кафедрі. Зазначила, що їй відомо, що [PERSON] забирає сина [PERSON] до себе, часто возить дітей на екскурсії, прогулянки в парку. [PERSON] не є конфліктним, не вживає алкогольні напої та наркотичні засоби, дітей не б`є. [PERSON] - повідомила , що є колегою [PERSON] , знає його з грудня 1998 року. Наголосила, що [PERSON] чудовий батько, часто бачила його гуляючим з дітьми, він купував книжки для дітей. Він радіє досягненням доньки. Коли [PERSON] виїхала до м. Києва на чотири місяці, він був з дітьми й сам утримував їх. [PERSON] багато часу приділяє сину, й вважає що він зможе самостійно виконувати батьківські обов`язки. [PERSON] - повідомив, що знає як [PERSON] так і [PERSON] , завжди з ними мав гарні стосунки. Їх стосунки з дітьми завжди були ідеальні. До нього в Бердянськ на море завжди приїздили всією родиною. [PERSON] гарно готує, часто ходив з дітьми по кіно, театрах, концертах. Для нього родина завжди була в пріоритеті. Іноді він буває занадто емоційним. [PERSON] - пояснила, що є лаборантом кафедри в університеті, де працює [PERSON] . Останнього знає з 1993 року. Неодноразово бачила, як він гарно ставиться до своїх дітей. Неодноразово приводив дітей до них на кафедру, а сам в цей час йшов викладати. Діти розповідали, що батько їм готує їжу, купує взуття. [PERSON] турбується про фізичний розвиток дитини, водить сина на спортивний стадіон, театр. Весь свій вільний час присвячував дітям і відводив наукові справи на другий план. Знає, що матеріально підтримує дітей. [PERSON] - повідомила, що є викладачем в університеті, з [PERSON] знайома ще з 1994 року. Знає його як порядну, інтелігентну людину та доброго батька. Неодноразово приводив дітей на кафедру, водив їх на вистави, до театрів. Вважає його чудовим батьком, який має дружні стосунки з дітьми. [PERSON] - пояснила, що знає [PERSON] близько 25 років, а [PERSON] з дня їх весілля. Зазначила, що [PERSON] дивовижна людина як батько, завжди турботливий та уважний. Він дуже зацікавлений в своїх дітях, завжди їх гарно виховував прагнув культурно розвивати. Вважає, що дитині з батьком буде краще і останній самотужки зможе його виховати. [PERSON] - повідомила, що її син [PERSON] гарний батько, стосунки з дітьми у нього хороші. [PERSON] дітей любить, проте в неї не вистачає часу на них, бо зайнята своєю роботою. Вважає, що [PERSON] може самотужки виховувати дітей. Він їх водить в кіно, парки та піклується про них. З поданих позивачем за зустрічним позовом доказів до суду, вбачається таке. Згідно трудової книжки [PERSON] працевлаштована в Навчально-науковому медичному центрі «Університетська клініка» ЗДМУ на посаді лікаря-психотерапевта ( а.с.73-74,т.1). Згідно характеристики з місця роботи від 16.12.2020 р. слідує, що [PERSON] зарекомендувала себе відповідальним, чуйним, професійно грамотним працівником. Користується повагою та авторитетом серед медичного персоналу та пацієнтів. Її значущими якостями можна вважати комунікативність, порядність, співпереживання, тактовність, людяність, емоційну стійкість, чесність. У спілкуванні доброзичлива, привітна, відносини у колективі будує на принципах взаємоповаги, порозуміння ( а.с.75,т.1). Відповідно до Договору оренди від 08.11.2020 р., [PERSON] проживає в орендованій квартирі з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вказана квартира є двокімнатною( а.с.113,т.1). Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2021 р. та постанови Запорізького апеляційного суду від 15.04.2021 р. по справі № 331/3170/20 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільних дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно на кожну дитину ( а.с.161-165,166-169,т.1). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.07.2021 р (ВП 65359218), заборгованість за аліментами [PERSON] станом на 31.05.2021 р. складає 61 900,81 грн. ( а.с.204-205,230, т.1). Відповідно до відповіді № 2751/01-11 від 17.12.2020 р., КНП ЗЦПМСД № 1 повідомило, що за медичною допомогою дитині у випадку необхідності до підприємства звертається мати - [PERSON] , що зафіксовано в історії розвитку дитини (форма № 112/о). Найчастіше до дільничного лікаря-педіатра дитину приводить мати, яка сумлінно виконує всі настанови відносно лікування, регулярних профілактичних оглядів та своєчасного проведення вакцинації ( а.с.78,т.1). Відповідно до відповіді № 308 від 17.12.2020 р.ЗЗШ І-ІІІ ступенів № 15 ЗМР Запорізької області слідує, що батьківське спілкування на платформі Classroomведе мати [PERSON] ; до школи дитину найчастіше приводить мама, а забирає батько; в частині питань освіти та виховання учня [PERSON] , в поточному навчальному році спілкування ведеться тільки з мамою. В минулому навчальному році обоє батьків цікавилися успіхами сина. Згідно Висновку за результатами психологічного дослідження від 11.12.2020 р. вбачається, що з боку мами не визначено порушень процесу виховання та типу негармонійного виховання. У [PERSON] спостерігається прагнення використовувати при вихованні сина похвалу та заохочення. Себе дитина вважає добрим та веселим, трохи балуваним. Хлопчик не хоче бути схожим на батька, але прагне до спілкування з ним. Обгрунтовуючи твердження, що стосуються характеру ставлення до власного батька, [PERSON] використовував наступні відповіді: «Думаю, що мій батько рідко прибирає свою квартиру. Він все розуміє, але щось йому заважає змінитися. Хочу щоб він змінився та знову став добрим. Якщо б він допомагав матусі, вона б могла менше працювати. Я проводив би з нею більше часу. Я її дуже люблю.» Мати [PERSON] знає особливості організації режиму дня сина та розуміє важливість їх дотримання. Зі сторони матері спостерігається прагнення діяти в інтересах сина, враховувати його думку при прийнятті рішень ( а.с.80-81,т.1). Допитані у судовому засіданні свідки з боку позивача за зустрічним позовом повідомили таке: [PERSON] - зазначила, що є донькою сторін, проживає у гуртожитку в м. Києві, а коли приїжджає до Запоріжжя, зупиняється в матері. Вважає, що батько любить її і любить брата, але краще все ж таки йому буде з матір`ю. Батько казав, що діти повинні зростати в страху. Виховання від матері буде краще, вона не залякує та може нормально поговорити. Повідомила, що батька дещо боїться, оскільки в родині неодноразово проявлялося домашнє насильство. Мати ж належним чином виконує батьківські обов`язки. Аліменти батько не сплачує, мати сама забезпечує її брата. Більше дбає про дітей саме мати. [PERSON] не позбавляла батька у праві зустрічей з сином і завжди надає [PERSON] батьку для прогулянок. [PERSON] - повідомила, що знає [PERSON] давно (кума), були сусідами. Зазначила, що [PERSON] завжди намагалася більше заробляти, аби її діти ні в чому не нуждалися. [PERSON] завжди активно брала участь у шкільному житті дітей, ходила на батьківські збори, спілкувалася з вчителями, займалася з дітьми уроками. Всі питання щодо здоров`я дітей вирішувала завжди тільки [PERSON] . У неї завжди були гарні відносини з дітьми, вона їх любить та ніколи не кричала на них, завжди всі питання вирішували мирно. Повідомила, що [PERSON] міг у присутності дітей ображати матір нецензурними словами, іншим чином проявляти свою жорстокість. Зазначила, що досить багато часу проводить з [PERSON] та її сином [PERSON] , і останній виражав свою думку, що він любить обох батьків, проте жити хоче з мамою. [PERSON] - повідомила, що з [PERSON] знайома з 2003 року, разом навчалися в інтернатурі, потім працювали в різних лікарнях, а нині поруч живуть та спілкуються. Повідомила, що разом здійснюють покупки в супермаркетах для дітей, купують речі, тощо. [PERSON] завжди ходить з сином в кінотеатр, в парк «Дубовий Гай», на о. Хортицю, вони постійно гуляють на дитячих майданчиках. Медичними питаннями дітей завжди займається мати. Незважаючи на свою роботу, [PERSON] завжди знаходить час на дітей. Зазначила, що їй відомо, що [PERSON] надає дитину батьку для спілкування, перешкод не чинить. Дитина не хоче проживати з батьком, а хоче бути з матір`ю. [PERSON] - повідомила, що знає [PERSON] з 2016 року, коли остання почала працювати в її компанії медичним представником. Разом вони часто здійснювали покупки товарів для дітей. Для [PERSON] було важливо звозити дітей влітку на море для оздоровлення, взагалі питаннями здоров`я дітей займалася вона самостійно. [PERSON] завжди робить з сином уроки, займається його освітою та вихованням. У вільний час вони ходять з дитиною на прогулянки в кінотеатр, парки, на о. Хортицю та часто висилає фотокартки з таких прогулянок. Відносини з дітьми у [PERSON] гарні, жодного разу не бачила її роздратованою або незадоволеною через дітей. Зазначила, що під час святкування Дня народження у [PERSON] , її син [PERSON] говорив, що йому подобається в новій квартирі, що там затишно, а особливо йому подобається, що там немає сварок. Чула як [PERSON] казав, що сумує за татом, проте жити хоче з мамою. Допитана у судовому засіданні в якості свідка психолог [PERSON] надала пояснення, що майже 2 години витратила на спілкування з [PERSON] . Питанням було стан дитини через розлучення батьків. Дослідження проводилось без присутності матері. За результатами такого дослідження було виявлено, що [PERSON] боїться залишитися з батьком, він хоче бути з матір`ю, проте йому важливо спілкуватися з батьком. V. Оцінка суду. Положеннями статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За приписами частини першої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У § 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частин першої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Суд зауважує, що твердження позивача за первісним позовом про те, що [PERSON] не займається вихованням сина та безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження жодними доказами та спростовуються сукупністю інших доказів наявних у матеріалах справи. Доказів щодо випадків ухилення [PERSON] від виконання передбачених законом обов`язків в частині забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини або вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, або інших обставин, які б впливали на неможливість проживання дитини з нею суду не надано. Судом встановлено, що у батька та матері приблизно рівні можливості щодо забезпечення належного утримання та виховання сина. Водночас, судом не встановлено обставин, які б категорично унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, з якою малолітній [PERSON] проживає з 08.11.2020 року й по теперішній час. З наявних в матеріалах справи доказів, слідує, що [PERSON] офіційно працевлаштована, має стабільний дохід, житлові умови в квартирі, в якій вона нині проживає з дитиною є належними, сама ж дитина забезпечена необхідними засобами до існування, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 28.10.2021 р.,а тому суд не знаходить підстав для відібрання дитини в матері й визначення її місця проживання з батьком ( а.с.66,67-68,т.2). Таким чином, визначаючи місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] у суду відсутні підстави вважати, що це суперечитиме інтересам дитини. При цьому, суд зауважує, що оскільки батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні сина і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання, в тому числі і за місцем проживання батька, то якнайкращі інтереси дитини на підтримання відносин з тим з батьків, хто проживає окремо, незважаючи на визначення місця проживання дитини з матір`ю є забезпеченими належним чином. Згідно частин четвертої, шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суду надано висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визначення місця проживання дитини № 2966/01-20/20.03-2646 від 22.11.2021 року ( а.с.60-65,т.2). З вказаного висновку слідує, що представниками відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 29.10.2021 року, під час відвідування родини за місцем проживання, було проведено бесіду з малолітнім [PERSON] , 2013 р.н., під час якої дитина повідомила, що хоче проживати разом з матір`ю. Враховуючи той факт, що малолітній [PERSON] 2013 р.н. з листопада 2020 року постійно проживає з матір`ю, орган опіки та піклування не вбачає підстав для зміни фактичного місця проживання дитини. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування, дійшла висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Підстав вважати вказаний висновок органу опіки та піклування завідомо неправдивим або підробленим у суду немає. З урахуванням встановлених судом обставин, суд погоджується з таким висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району та вважає, що він є достатньо обґрунтованим, складений по результатам ретельної перевірки усіх фактичних обставин, та повністю відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , крім того, враховує думку самої дитини, що узгоджується з приписами статті171 СК України. За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення діючого сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні первісного позову [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України. Так, згідно вказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судові витрати. Згідно попереднього розрахунку суми судових витрат [PERSON] поніс наступні витрати (т. 1 а.с. 6): -судовий збір у розмірі 840,80 грн.; -витрати на підготовку позову у розмірі 3 000 грн.; -витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 2 000 грн., за кожне судове засідання. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] заявлено про стягнення судових витрат з [PERSON] : -витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 840,80 грн.; -витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 35 000 грн. ( а.с.116-118,т.2) Щодо судового збору слід зазначити таке. Згідно з вимогами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги [PERSON] залишено без задоволення, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, а тому, судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] , як відповідача за зустрічним позовом на користь [PERSON] , як позивача за зустрічним позовом у розмірі 840,80 грн. Щодо витрат на правову допомогу слід зазначити таке. Згідно з вимогами частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Тому, вимога [PERSON] , як позивача за первісним позовом, про стягнення з відповідача [PERSON] , витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню. Вимога [PERSON] , як позивача за зустрічним позовом, про стягнення з [PERSON] витрат на правничу становить 35 000 грн., з яких: 5 000 грн. - надання консультації, опрацювання законодавчої бази, складання зустрічної позовної заяви, підготовка пакету документів. 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 14.01.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 11.02.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 04.03.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 05.04.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 24.05.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 25.05.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 15.06.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 12.07.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 19.07.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 09.09.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 04.10.2021 р.; 2 500 грн. - представництво інтересів у судовому засіданні 20.01.2022 р. Відповідно до частин другої - четвертої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано: -договір про надання правової допомоги від 20.08.2020 р.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 06.01.2021 р. на суму 5 000,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 14.01.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 11.02.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 03.03.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 05.04.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 24.05.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 25.05.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 15.06.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 12.07.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 19.07.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 09.09.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -акт приймання-передачі виконаної роботи від 04.10.2021 р. на суму 2 500,00 грн.; -квитанції до прибуткового касового ордеру на всі вищезазначені суми ( а.с.119-137, т.2). При вирішенні питання щодо розподілу між сторонами витрат на правничу допомогу суд враховує постанови Верховного Суду: (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.11.2020 № 638/7748/18 (61-13573св19). Як вбачається з актів приймання-передачі наданих послуг за всі засідання встановлена фіксована ставка гонорару представника позивача - 2 500,00 грн., що суд вважає неспівмірним тому, що судові засідання проходили в проміжок часу від 40 хв. до 2 годин. Суд зауважує, що заявлені витрати на правничу допомогу мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Цивільний процесуальний кодекс України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Визначаючи суму витрат на надання професійної правничої допомоги, суд враховує складність справи, кількість судових засідань; обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; значення справи для сторони. Крім того, суд виходить із кількості часів судових засідань -15 год., вартості години за представництво інтересів у суді - 1000,00 грн., надання консультації, складання позовної заяви - 5 000,00 грн. (15 год. х 1 000,00 грн. = 15 000 грн. + 5 000,00 грн. за складання позову) = 20 000,00 грн. На підставі викладеного, вимога позивачки за зустрічним позовом про стягнення на свою користь витрат з надання правничої допомоги у розмірі 35 000,00 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 20 000,00 грн., яка в свою чергу, як на думку суду, відповідає критерію співмірності в даній справі.

Outcome: approved