Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

31.08.2022 року позивачка звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва до відповідача з позовом про поділ спільного майна подружжя. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] : нежитлову будівлю: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1139959248101; загальна площа (кв.м): 1170.6, опис: літ. А - нежитлова будівля естетик-клуб " [INFO] " з джаз-клубом, кафе-закусочною та літнім майданчиком загальною площею 1170,6 кв.м., літ. Б - навіс, літ. В - навіс, літ. К - будівля охорони, літ. Ж - нежитлова будівля, літ. Т - трансформаторна підстанція, №5,1 - огорожі та споруди; адреса: [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 09.08.2021 р.; житловий будинок: реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна: 165066648101; Площа (кв.м) 226,9; за адресою: [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 23.09.2013 р.; житловий будинок: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3546553; за адресою: [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 17.09.2012 р.; визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частину вказаного нерухомого майна. Також просила стягнути з відповідача половину отриманого ним доходу від діяльності ТОВ «СІП "ПІВДЕННА АГРАРНО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ», ФГ «КАЛИНІВКА-2010», ФГ «КОРМИШКІН», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "БЕРЕЗНЕГУВАТЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЄЛАНЕЦЬКЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОЇ ОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВЕСЕЛИНІВСБКЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "СНІГУРІВСЬКЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАБОРІВСЬКЕ», ТОВ «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕННА АГРАРНО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ", ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВОЗНЕСЕНСЬКЕ», ТОВ «ДОСЛІДНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕННЕ", ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СИНТЕЗ», ТОВ «ІМПЕРІАЛ-КОНСАЛТ». Визнати позивача співвласником ТОВ «СП "ПІВДЕННА АГРАРНО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ», ФГ «КАЛИНІВКА-2010», ФГ «КОРМИШКІН», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "БЕРЕЗНЕГУВАТЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЄЛАНЕЦЬКЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБІ НИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВЕСЕЛИНІВСЬКЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСІЮДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "СНІГУРІВСЬКЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСГВО «ТАБОРІВСЬКЕ», ТОВ «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕННА АГРАРНО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ", ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВОЗНЕСЕНСЬКЕ", ТОВ «ДОСЛІДНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕННЕ", ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СИНТЕЗ», ТОВ «ІМПЕРІАЛ-КОНСАЛТ» з правом власності позивача на частку статутного капіталу ТОВ «СП "ПІВДЕННА АГРАРНО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ», ФГ «КАЛИНІВКА-2010», ФГ «КОРМИШКІН», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "БЕРЕЗНЕГУВА`ГЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЄЛАНЕЦЬКЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ІДПРИЄМСТВО "ВЕСЕЛИНІВСЬКЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "СНІГУРІВСЬКЕ», ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТАБОРІВСЬКЕ», ТОВ «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕННА АГРАРНО-ЕКСПОРТНА КОМПАНІЯ", ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВОЗНЕСЕНСЬКЕ", ТОВ «ДОСЛІДНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕННЕ", ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СИНТЕЗ», ТОВ «ІМПЕРІАЛ-КОНСАЛТ» у розмірі 50%. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обгрунтування позову посилалася на те, що перебуває з 27.10.2001 року з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі . Наразі між подружжям виник спір в частині поділу майна подружжя. В період шлюбу та проживання однією сім`єю за спільні кошти позивачем та відповідачем було набуто вказане спірне майно, яке є їх спільною сумісною власністю. Також під час шлюбу подружжя в особі [PERSON] заснувало наведений перелік товариств з обмеженою відповідальністю та фермерських господарств, вартість корпоративних прав у яких становить 1 067 160 грн. Зазначені юридичні особи створені за час шлюбу та проживання однією сім`єю, подружжя мало спільний бюджет на час придбання спірного майна , домовленості про відступлення від рівності часток у спільній власності між ними не було. Посилаючись на положення ст.ст. 60 -65, 69-72 СК України, рішення КСУ № 17-рп/2012 від 19.09.2012 року просила про задоволення позову. 22 вересня 2021 року представником відповідача адвокатом Заякіним Д.О. надано відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що позовна заява не містить посилань на джерело придбання спірного майна та правову підставу придбання спірного майна. Позивачем не надано доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та спільної участі у придбанні майна - отже неможливо встановити обсяг саме спільного нажитого майна. Також окремо зазначає, що позивачем було приховано факт добровільного поділу спільної сумісної власності шляхом викупу відповідачем нежитлової будівлі по [ADDRESS] . Так 22.07.2021 року нотаріально був посвідчений Договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлової будівлі по [ADDRESS] , за яким позивачка придбала цей об`єкт за 8 223 877 грн. В подальшому 09.08.2021 року нотаріально був посвідчений договір купівлі-продажу цього ж нерухомого майна , за яким відповідач придбав у позивачки цю будівлю за 8 223 877 грн, які були повністю ним сплачені продавцю ( [PERSON] ) Таким чином, подружжя за попередньою усною домовленістю поділили це майно і відповідно припинилося право спільної сумісної власності подружжя на це майно. Щодо зазначення у позові підприємств, набутих подружжям під час шлюбу , то зазначає про безпідставність цих вимог та відсутність у позивача права спільної сумісної власності на частку статутного капіталу наведеного переліку господарських товариств та взагалі права одного з подружжя стати співвласником підприємств, заснованих іншим подружжям - посилаючись на судову практику Верховного Суду. 07 лютого 2022 року позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій остаточно просить ( з подальшим уточненням від 10.02.2022) : 1. Визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] : -нежитлову будівлю: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1139959248101; Загальна площа (кв.м): 1170.6, Опис: літ. А - нежитлова будівля естетик-клуб " [PERSON] " з джаз-клубом, кафе-закусочною та літнім майданчиком загальною площею 1170,6 кв.м., літ. Б - навіс, літ. В - навіс, літ. Е - будівля охорони, літ. Ж - нежитлова будівля, літ. Т - трансформаторна підстанція, №5,І - огорожі та споруди; адреса: [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 09.08.2021 р.; -житловий будинок: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 165066648101; Площа (кв.м) 226,9; Адреса: [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 23.09.2013 р.; -житловий будинок: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3546553; Адреса: [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 17.09.2012 р. -нежитлові приміщення офісу: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 296385748101; Загальна площа (кв.м): 570,8 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -склад: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281193848257; Загальна площа (кв.м): 174,8 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -вісова: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281111248257; Загальна площа (кв.м): 20,2 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -зерноток: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 280539048257; Загальна площа (кв.м): 131,3 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -майстерні: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 280400448257; Загальна площа (кв.м): 1244,5 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -будівельна бригада: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 280037348257; Загальна площа (кв.м): 1167,4 м2, Адреса: Україна, Миколаївська область, Снігурівський район, Новопетрівка; -автогараж: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 279862248257; Загальна площа (кв.м): 1075,2 м2 м2, Адреса: [ADDRESS]; -житловий будинок: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 121968048230; Загальна площа (кв.м): 64,0 м2, Адреса: Калинівка / Єланецький район / Миколаївська область / Україна; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 814435948230; Загальна площа (кв.м): 38200 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0751: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 814407548230; Загальна площа (кв.м): 38212 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0274: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 814373148230; Загальна площа (кв.м): 8643 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0625: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 814359148230; Загальна площа (кв.м): 55534 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0624: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 703607048230; Загальна площа (кв.м): 57100 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0626: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409275448230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0618: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409182148230; Загальна площа (кв.м): 15600 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0625: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409100948230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0624: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409077348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0615: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409063748230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0617: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 408263748230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0538: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 408212248230; Загальна площа (кв.м): 19900 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0539: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407456348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0549: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407150548230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0529: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407115548230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0528: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407049148230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0537: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406289648230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0531: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406174048230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0532: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406073348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0534: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406043048230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0525: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406025048230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0535: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406005348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0536: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 174136248101; Загальна площа (кв.м): 376 м2, кадастровий номер: 4810136300:03:010:0019: Адреса: [ADDRESS] ; вартість на дату набуття права або за останньою грошовою оцінкою, згідно декларації з Єдиного державного реєстру декларацій від 30.03.21р. не вказано. -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 122059148230; Загальна площа (кв.м): 1932 м2, кадастровий номер: 4823081701:03:007:0015: Адреса: [ADDRESS] ; -гаражі: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 332297148230; Загальна площа (кв.м): 281,5 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1522252048101; Загальна площа (кв.м): 941 м2, кадастровий номер: 4810137200:07:020:0004; Адреса: Україна, Миколаївська область, Миколаїв; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 332297148230; Загальна площа (кв.м): 10000 м2, Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1800285748230; Загальна площа (кв.м): 10000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0918; Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -адмінбудівля А-2: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 332394348230; Загальна площа (кв.м): 384,7 м2, Адреса: [ADDRESS]; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 200510248257; Загальна площа (кв.м): 442000 м2, кадастровий номер: 4825785000:32:000:0184; Адреса: Україна, Миколаївська область, Снігурівський район, Червона Долина; -квартира: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 60999948101; Загальна площа (кв.м): 255,3 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -об`єкт житлової нерухомості: комплекс будівель та споруд пансіонату "[INFO]", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 651833365223; Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: адмінкорпус, А. ( корпус обслуговування персоналу, Б загальною площею 175.6 м2; спальний корпус №2,В загальною площею 716.3 м2; спальний корпус № 3, Г загальною площею 991.8 м2; спальний корпус № 4, Д загальною площею 993.8 м2; житловий вагончик, E1,E2.E3,E4,E5,E6,E8 загальною площею 5072 м2; житловий вагончик, Е9,Е10,Е11,Е12,Е13 загальною площею 14.5 м2; житловий вагончик, Е14,Е15,Е16,Е17,Е7 загальною площею 14.5 м2; житловий вагончик, Е18,Е19,Е20,Е21,Е22 загальною площею 14.5 м2; їдальня, Ж загальною площею 14.5 м2; кафе, Н загальною площею 1813 м2; гараж, З загальною площею 63.5 м2; побутовий корпус, бойлерна, И; овочесховище, вхід в підвал, підвал, К; туалет, Л1, Л2; трансформ.підстанція, М; літній кінотеатр, О; склад, П, Р; насосна станція з артсвердловиною, С; насосна станція, Т; навіс з танц. майданчиком, У; тир, Ф; сміттєзбірник, Х; роздягала, Ч1, Ч2; КПП, Ш; господарча будівля, Щ; аерарій, Ю1,Ю2; навіс тіньовий, Я1, Я2; хвіртка, 1; ворота, 2, 3; огорожа, 4; водонапірна башня, 5; автостоянка, I; танц. майданчик, II; дитячий майданчик, III; тенісний корт, IV; літній майданчик, V; берегоукріплення (дві лінії), VI; буна№1, VIII; рятувальна вежа, VIII; пожежний резетвуар, IX). Форма власності: приватна; вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: 9/10. згідно з Сертифікатом суб`єкту оціночної діяльності № 1127/20 від 21.12.2020 р. -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 5320; рік випуску: 1985; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 55102; рік випуску: 1987; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 55102; рік випуску: 2005; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 53212; рік випуску: 1994; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 53211; рік випуску: 1983; -Автомобіль вантажний: марка: МАЗ; модель: 5334 АЦ; рік випуску: 1982; -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ 53; модель: АТЗ; рік випуску: 1992; -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ 5201; модель: АТЗ; рік випуску: 1984; -Автомобіль вантажний: марка: ЗИЛ 4314; модель: 12 КС 2561; рік випуску: 1988; -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ; модель: 5314; рік випуску: 1984; -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ-САЗ; модель: 3507; рік випуску: 1985; -Причіп: марка: ВЕРДА; модель: 1; рік випуску: 2013; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1981; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1982; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8352; рік випуску: 1987; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8535; рік випуску: 1990; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1985; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1987; -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8527; рік випуску: 1990; -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8551; рік випуску: 2005; -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8355; рік випуску: 1990; -Сільськогосподарська техніка: марка: МТЗ-80; рік випуску: 1997; -Сільськогосподарська техніка: марка: МТЗ-80; рік випуску: 1983; -Мотоцикл (мопед): марка: HARLEY-DAVIDSON; модель: FXS; рік випуску: 2014; -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2014; -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2013; -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2013. 2. Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ (одну другу) частину: -нежитлову будівлю: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1139959248101; Загальна площа (кв.м): 1170.6, Опис: літ. А - нежитлова будівля естетик-клуб "[INFO]" з джаз-клубом, кафе-закусочною та літнім майданчиком загальною площею 1170,6 кв.м., літ. Б - навіс, літ. В - навіс, літ. Е - будівля охорони, літ. Ж - нежитлова будівля, літ. Т - трансформаторна підстанція, №5,І - огорожі та споруди; адреса: [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 09.08.2021 р.; -житловий будинок: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 165066648101; Площа (кв.м) 226,9; Адреса: [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 23.09.2013 р.; -житловий будинок: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3546553; Адреса: [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 17.09.2012 р. -нежитлові приміщення офісу: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 296385748101; Загальна площа (кв.м): 570,8 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -склад: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281193848257; Загальна площа (кв.м): 174,8 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -вісова: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 281111248257; Загальна площа (кв.м): 20,2 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -зерноток: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 280539048257; Загальна площа (кв.м): 131,3 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -майстерні: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 280400448257; Загальна площа (кв.м): 1244,5 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -будівельна бригада: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 280037348257; Загальна площа (кв.м): 1167,4 м2, Адреса: Україна, Миколаївська область, Снігурівський район, Новопетрівка; -автогараж: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 279862248257; Загальна площа (кв.м): 1075,2 м2 м2, Адреса: [ADDRESS]; -житловий будинок: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 121968048230; Загальна площа (кв.м): 64,0 м2, Адреса: Калинівка / Єланецький район / Миколаївська область / Україна; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 814435948230; Загальна площа (кв.м): 38200 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0751: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 814407548230; Загальна площа (кв.м): 38212 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0274: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 814373148230; Загальна площа (кв.м): 8643 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0625: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 814359148230; Загальна площа (кв.м): 55534 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0624: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 703607048230; Загальна площа (кв.м): 57100 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0626: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409275448230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0618: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409182148230; Загальна площа (кв.м): 15600 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0625: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409100948230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0624: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409077348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0615: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409063748230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0617: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 408263748230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0538: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 408212248230; Загальна площа (кв.м): 19900 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0539: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407456348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0549: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407150548230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0529: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407115548230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0528: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407049148230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0537: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406289648230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0531: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406174048230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0532: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406073348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0534: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406043048230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0525: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406025048230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0535: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406005348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0536: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 174136248101; Загальна площа (кв.м): 376 м2, кадастровий номер: 4810136300:03:010:0019: Адреса: [ADDRESS] ; вартість на дату набуття права або за останньою грошовою оцінкою, згідно декларації з Єдиного державного реєстру декларацій від 30.03.21р. не вказано. -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 122059148230; Загальна площа (кв.м): 1932 м2, кадастровий номер: 4823081701:03:007:0015: Адреса: [ADDRESS] ; -гаражі: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 332297148230; Загальна площа (кв.м): 281,5 м2, Адреса: [ADDRESS]; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1522252048101; Загальна площа (кв.м): 941 м2, кадастровий номер: 4810137200:07:020:0004; Адреса: Україна, Миколаївська область, Миколаїв; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 332297148230; Загальна площа (кв.м): 10000 м2, Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1800285748230; Загальна площа (кв.м): 10000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0918; Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -адмінбудівля А-2: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 332394348230; Загальна площа (кв.м): 384,7 м2, Адреса: [ADDRESS]; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 200510248257; Загальна площа (кв.м): 442000 м2, кадастровий номер: 4825785000:32:000:0184; Адреса: Україна, Миколаївська область, Снігурівський район, Червона Долина; -квартира: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 60999948101; Загальна площа (кв.м): 255,3 м2, Адреса: [ADDRESS] ; -об`єкт житлової нерухомості: комплекс будівель та споруд пансіонату "[INFO]", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 651833365223; Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: адмінкорпус, А. ( корпус обслуговування персоналу, Б загальною площею 175.6 м2; спальний корпус №2,В загальною площею 716.3 м2; спальний корпус № 3, Г загальною площею 991.8 м2; спальний корпус № 4, Д загальною площею 993.8 м2; житловий вагончик, E1,E2.E3,E4,E5,E6,E8 загальною площею 5072 м2; житловий вагончик, Е9,Е10,Е11,Е12,Е13 загальною площею 14.5 м2; житловий вагончик, Е14,Е15,Е16,Е17,Е7 загальною площею 14.5 м2; житловий вагончик, Е18,Е19,Е20,Е21,Е22 загальною площею 14.5 м2; їдальня, Ж загальною площею 14.5 м2; кафе, Н загальною площею 1813 м2; гараж, З загальною площею 63.5 м2; побутовий корпус, бойлерна, И; овочесховище, вхід в підвал, підвал, К; туалет, Л1, Л2; трансформ.підстанція, М; літній кінотеатр, О; склад, П, Р; насосна станція з артсвердловиною, С; насосна станція, Т; навіс з танц. майданчиком, У; тир, Ф; сміттєзбірник, Х; роздягала, Ч1, Ч2; КПП, Ш; господарча будівля, Щ; аерарій, Ю1,Ю2; навіс тіньовий, Я1, Я2; хвіртка, 1; ворота, 2, 3; огорожа, 4; водонапірна башня, 5; автостоянка, I; танц. майданчик, II; дитячий майданчик, III; тенісний корт, IV; літній майданчик, V; берегоукріплення (дві лінії), VI; буна№1, VIII; рятувальна вежа, VIII; пожежний резетвуар, IX). Форма власності: приватна; вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: 9/10. згідно з Сертифікатом суб`єкту оціночної діяльності № 1127/20 від 21.12.2020 р. -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 5320; рік випуску: 1985; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 55102; рік випуску: 1987; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 55102; рік випуску: 2005; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 53212; рік випуску: 1994; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 53211; рік випуску: 1983; -Автомобіль вантажний: марка: МАЗ; модель: 5334 АЦ; рік випуску: 1982; -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ 53; модель: АТЗ; рік випуску: 1992; -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ 5201; модель: АТЗ; рік випуску: 1984; -Автомобіль вантажний: марка: ЗИЛ 4314; модель: 12 КС 2561; рік випуску: 1988; -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ; модель: 5314; рік випуску: 1984; -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ-САЗ; модель: 3507; рік випуску: 1985; -Причіп: марка: ВЕРДА; модель: 1; рік випуску: 2013; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1981; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1982; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8352; рік випуску: 1987; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8535; рік випуску: 1990; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1985; -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1987; -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8527; рік випуску: 1990; -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8551; рік випуску: 2005; -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8355; рік випуску: 1990; -Сільськогосподарська техніка: марка: МТЗ-80; рік випуску: 1997; -Сільськогосподарська техніка: марка: МТЗ-80; рік випуску: 1983; -Мотоцикл (мопед): марка: HARLEY-DAVIDSON; модель: FXS; рік випуску: 2014; -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2014; -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2013; -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2013. 3. Визнати [PERSON] співвласником ТОВ "СУМІСНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПАЕК" (код юридичної особи 38524687), ТОВ "СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПАЕК" (код юридичної особи 41967335), ТОВ "СГ ВП "БЕРЕЗНЕГУВАТЕ" (код юридичної особи 41489810), ТОВ "СГ ВП "ЄЛАНЕЦЬКЕ" (код юридичної особи 41489831), ТОВ "СГ ВП "ВЕСЕЛИНІВСЬКЕ" (код юридичної особи 41489847), ТОВ "СГ ВП "СНІГУРІВСЬКЕ" (код юридичної особи 41489868), ТОВ "СГ ВП "ТАБОРІВСЬКЕ" (код юридичної особи 41495321), ТОВ "СГ ВП "ВОЗНЕСЕНСЬКЕ" (код юридичної особи 41489779), ТОВ ДОСЛІДНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕННЕ" (код юридичної особи 41495049), СГ ТОВ "СИНТЕЗ" (код юридичної особи 41495211), ТОВ "МИКОЛАЇВСЬКЕ СГРП" (код юридичної особи 00476725), ТОВ "ІМПЕРІАЛ-КОНСАЛТ" (код юридичної особи 43412650), ФГ "КАЛИНІВКА-2010" (код юридичної особи 35630883), ФГ "КОРМИШКІН" (код юридичної особи 41188324), ТОВ "АГРО-ЮТАС" (код юридичної особи 36363689), ТОВ "СГ ВП "БОЛГАРКА" (код юридичної особи 34851838), ТОВ "СГ ВП "АГРО-ФЛАГМАН" (код юридичної особи 33573017), ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕННЕ" (код юридичної особи 32199372), ТОВ ДОСЛІДНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СТЕПОВЕ" (код юридичної особи 39555276), ТОВ "СГ ВП "ТАБОРІВСЬКЕ" (код юридичної особи 38099947), ТОВ "БАЛОВНЯНСЬКА ВИРОБНИЧА БАЗА" (код юридичної особи 32818720), ТОВ "ГАЛАГАНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (код юридичної особи 35451779), ТОВ "ЕКОТРАНС" (код юридичної особи 23616583), ТОВ "КОСТЯНТИНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (код юридичної особи 37043280), ТОВ "АРТЕМ АГРО" (код юридичної особи 40642859), ТОВ ДП "СТЕПОВЕ" (код юридичної особи 39555276), ТОВ "ДРУЖБА" (код юридичної особи 32572012), ТОВ "НИВА БЕРЕЗНЕГУВАТЕ" (код юридичної особи 36743827), ТОВ "БАЛОВНЕНСЬКА ВИРОБНИЧА БАЗА" (код юридичної особи 41927892), ТОВ "РОЗДОЛЛЯ" (код юридичної особи 32983367), ТОВ "БУЗЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (код юридичної особи 42896243), ТОВ "ІМПЕРІАЛ-ФІНАНС" (код юридичної особи 43439176), ТОВ "ГРАНТ-Н" (код юридичної особи 35889794) у розмірі 50% статутного капіталу. Зазначає про остаточну ціну позову - 59 284 918,00 грн. Ухвалою суду від 02.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справ, призначено підготовче судове засідання на 26.10.2021 року. Ухвалою суду від 02.09.2021 року частково задоволено заяву [PERSON] , про забезпечення позову та накладено обтяження у вигляді арешту на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] ; житловий будинок за адресою [ADDRESS] та житловий будинок за адресою [ADDRESS] . В підготовчому засіданні 26.10.2021 року оголошено перерву до 15.11.2021 року. Підготовче засідання 15.11.2021 року відкладено на 07.02.2022 року за клопотанням представника позивача через неможливість явки до суду. Ухвалою суду від 11.02.2022 року прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог від 07 лютого 2022 року з урахуванням уточнень від 10.02.2022 року. Ухвалою суду від. 11.02.2022 року заява [PERSON] про забезпечення позову - задоволена частково. Накладено обтяження у вигляді арешту на майно, яке належить на праві власності [PERSON] , та накласти заборону здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, щодо відчуження зазначеного переліку нерухомого майната земельних ділянок - до набрання судовим рішенням по справі законної сили. Відмовлено в задоволенні інших вимог заяви , а накладенні арешту на майно, яке належить на праві власності [PERSON] із забороною [PERSON] чи будь-яким іншим особам відчужувати щодо всього рухомого майна (транспортних засобів), що належать [PERSON] на підставі права власності; накладенні арешту на все рухоме та нерухоме майно - корпоративні права, яке належить на праві власності Відповідачу ( перелік визначених господарських товариств) в тому числі будь-який спосіб заборонити особам, які уповноважені вчиняти правочини від імені юридичних осіб (в тому числі на підставі довіреності), вчиняти будь-які дії направлені на відчуження основних засобів юридичних осіб (нерухомого майна, сільськогосподарської техніки, автомобілів, поголів`я худоби тощо), корпоративні права юридичних осіб та/або дії направлені на припинення прав користування (оренди) земельними ділянками, в тому числі дії направлені на розірвання укладених договорів оренди земельних ділянок; заборони органам управління вказаних юридичних осіб приймати рішення про зміну складу учасників юридичних осіб, про перерозподіл часток між учасниками юридичних осіб, про звернення до суду щодо початку процедури банкрутства та уповноваження особи на подання таких документів, про прийняття рішення про перехід до процедури ліквідації юридичних осіб та обрання ліквідаційної комісії (ліквідатора), про зміну місцезнаходження юридичних осіб; заборони Міністерству юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, нотаріусам України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та будь яким іншим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаних Товариств. Підготовче засідання було відкладено на 15 червня 2022 року. 09 червня 2022 року відповідач надав відзив на позовну заяву з урахуванням збільшених позовних вимог, одночасно просив поновити строк на подання відзиву , посилаючись на поважні причини. Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Режим дії воєнного стану неодноразово продовжувася, на теперішній час дія воєнного стану продовжена Указом Президента України з 25 травня 2022 року на 90 діб. Судом було поновлено строк відповідачу на подання відзиву на позов. Так, в заперечення позовних вимог посилаються на ненадання позивачем доказів стсовно джерела придбання спірного майна, асам факт придбання його під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі згідно сталої судової практики не може слугувати підставою для автоматичного визнання його спільною сумісною власністю. Крмі того, позивачем включено в перелік майна об`єкти, які є особистою приватною власністю відповідача згідно ст. 57 СК України, а саме : житловий будинок в [ADDRESS] з земельною ділянкою, приміщення офісу по [ADDRESS] з земельною ділянкою, нежитлові об`єкті в с.Новопетрівка Снігурівського району, земельні ділянки в с.Калинівка Єланецького району , які набуті ним у спадщину, нежитлові об`єкти в с.Калинівка Єланецького району, які набуті ним на підставі Свідоцтва про право власності на неррухоме майно в 2010 році. Також, крім приховування факту добровільного поділу майна у вигляді нежитлової будівлі по [ADDRESS] , таке ж стосується і майна - комплекс будівель та споруд пансіонату « [INFO] » за адресою [ADDRESS] - який [PERSON] продала [PERSON] за нотаріально посвідченим договором 09.08.2021 року, тобто відповідач викупив це майно зі спільної сумісної власнсоті. Щодо поділу транспортних засобів, то позивачка взагалі не надала суду жодних доказів належності відповідачу цих об`єктів. Щодо вимог позову у тій редакції, яка заявлена позивачем, щодо визнання її співвласником 50% статутного капіталу господарських товариств, то зазначають про безпідставність цих вимог, посилаючись на правові позиції Верховного Суду. 14 червня 2022 року представник позивача адвокат Павлович Є.В. надав суду клопотання про витребування доказів , в якому просив суд витребувати детальну інформацію щодо рухомого майна транспортних засобів, що належали на праві власності [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , станом на 23.11.2021 року - на дату розірвання шлюбу, що включає : реєстраційний номер, дату першої реєстрації, рік випуску, марку автомобіля, модель,тип, номер шасі, особливі відмітки, колір, та копії свідоцтв про реєстрацію всіх визначених транспортних засобів від розпорядника такої інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області (54020, м.Миколаїв, пров.Транспортний,1а/1) .Просить розглянути клопотання у відсутності сторін. Ухвалою суду про витребування доказів від 15.06.2022 року витребувано в строк до 27 червня 2022 року у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області (54020, м.Миколаїв, пров.Транспортний,1а/1) детальну інформацію щодо рухомого майна транспортних засобів, що належали на праві власності [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , станом на 31 серпня 2021 року та на 23.11.2021 року, що включає : реєстраційний номер, дату першої реєстрації, рік випуску, марку автомобіля, модель,тип, номер шасі, особливі відмітки, колір, та копії свідоцтв про реєстрацію всіх визначених транспортних засобів. Витребувано в строк до 27 червня 2022 року у відповідача [PERSON] та у Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області належним чином завірену копію рішення Новопетрівської сільської ради Снігурівського району від 08.05.2008 року № 18 - на підставі якого [PERSON] , видані Свідоцтва про право власності на нерухоме майно на склад, загальна площа (кв.м): 174,8 м2, адреса: [ADDRESS] ; вісова, Загальна площа (кв.м): 20,2 м2, Адреса: [ADDRESS] ; зерноток, Загальна площа (кв.м): 131,3 м2, Адреса: [ADDRESS] [ADDRESS] ; майстерні: , Загальна площа (кв.м): 1244,5 м2, Адреса: [ADDRESS]; будівельна бригада, Загальна площа (кв.м): 1167,4 м2, Адреса: Україна, Миколаївська область, Снігурівський район, Новопетрівка; автогараж, Загальна площа (кв.м): 1075,2 м2 м2, Адреса: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 15 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Призначено справу до судового розгляду по суті на 27 червня 2022 року на 12.00 год. . 24 червня 2022 року від представника відповідача адвоката Заякіна Д.О. надійшли письмові пояснення щодо ухвали суду від 15.06.2022 про витребування доказів. Судове засідання відкладено на 05.07.2022 в зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду про витребування доказів. 04 липня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від ГСЦ МВС в Миколаївській області . Судове засідання відкладено на 28.07.2022 для ознайомлення сторін з додатковими доказами . 28 липня 2022 року представником відповідача подані додаткові письмові пояснення по суті позову. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, просив про задоволення позову. Надав докази поважності неможливості явки до суду. Представник відповідача адвокат Зотіков С.Є. надав суду заяву про розгляд справи у відсутнсготі відповідача та його представників. Просив відмовити у задоволені позову з викладених у відзиві та додаткових письмових поясненнях підстав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (частина перша статті 51, пункт 6 частини першої статті 92). У статті 3 Кодексу встановлено, що сім`я створюється на підставі шлюбу та на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, серед яких визначено проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Кодексу та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна позиція міститься у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.05.2019 по справі № 522/19610/15-ц. За змістом частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно зі статтею 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Зазначені норми закону встановлюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц, а також Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Так, щодо позовних вимог про розподіл рухомого майна. Так, як вбачається з матеріалів справи та Витягу РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області станом на 17.06.2022 року [PERSON] на час вирішення справи належать наступні транспортні засоби, які були зареєстровані за відповідачем в період перебування у шлюбі з позивачкою: -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 5320; рік випуску: 1985; державний номерний знак [NUMBER] ; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 55102; рік випуску: 1987 , державний номерний знак [NUMBER] ; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 55102; рік випуску: 2005 , державний номерний знак [NUMBER] ; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 53212; рік випуску: 1994; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 53211; рік випуску: 1983; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: МАЗ; модель: 5334 АЦ; рік випуску: 1982; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ 53; модель: АТЗ; рік випуску: 1992; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ 5201; модель: АТЗ; рік випуску: 1984; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: ЗИЛ 4314; модель: 12 КС 2561; рік випуску: 1988; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ; модель: 5314; рік випуску: 1984; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ-САЗ; модель: 3507; рік випуску: 1985; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ВЕРДА; модель: 1; рік випуску: 2013; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1981; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1982; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8352; рік випуску: 1987; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8535; рік випуску: 1990; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1985; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1987; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8527; рік випуску: 1990; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8551; рік випуску: 2005; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8355; рік випуску: 1990; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2013; чорний універсал -В , державний номерний знак [NUMBER] , на підставі Свідоцтва ТЗ серії [NUMBER] -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2013. Синій універсал В ,державний номерний знак [NUMBER] , на підставі Свідоцтва серії [NUMBER] . Щодо заявлених в позові транспортних засобів сільськогосподарська техніка: марка: МТЗ-80; рік випуску: державний номерний знак [NUMBER] та сільськогосподарська техніка: марка: МТЗ-80; рік випуску: державний номерний знак [NUMBER] - то належних та допустимих доказів належності відповідачу цих транспортних засобів на час розгляду справи суду не надано, як і не надано доказів придбання цього майна в період шлюбу. За такого, у задоволенні вимог позову в частині визнання права спільної сумісної власнсоті та поділу цих двох одиниць техніки слід відмовити за недоведеністю. Також в матеріалах справи містяться докази, що наступні транспортні засоби : автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2014; д/н [NUMBER] - був відчужений [PERSON] за договором купівлі-продажу від 21.04.2021 року та мотоцикл (мопед): марка: HARLEY-DAVIDSON; модель: FXS; рік випуску: 2014; д/н [NUMBER] був відчужений [PERSON] за договором купівлі-продажу від 20.08.2021 року . Так вказані автомобілі, набуті у шлюбі за спільні кошти, а отже, є спільною сумісною власністю подружжя, частки у праві власності дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також суд враховує презумпцію спільності майна, набутого за час шлюбу, яка відповідачем спростована не була. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Зазначена норма не забороняє подружжю припинити право спільної сумісної власності подружжя на це майно і встановити право спільної часткової власності подружжя на нього відповідно до статті 64 СК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власнику. Якщо майно належить особі не на праві особистої приватної власності, а разом з іншим співвласником на праві спільної сумісної власності, то розпорядження майном здійснюється за згодою останнього. Відсутність такої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину щодо спільного майна свідчить про відсутність у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення такого правочину. У таких випадках відсутня воля власника спільного майна, на боці якого виступають обидва співвласники (подружжя), на вчинення правочину. Водночас пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. При цьому наявність згоди одного з подружжя на укладення другим з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном наділяє його необхідним обсягом повноважень на вчинення такого правочину. З аналізу зазначених норм закону в їх взаємозв`язку можна зробити висновок, що презумпція розпорядження спільним майном одним з подружжя за згодою другого з подружжя встановлена саме на користь добросовісного набувача прав на таке майно. За такого, оскільки вказані автомобілі JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2014; д/н [NUMBER] та мотоцикл (мопед): марка: HARLEY-DAVIDSON були відчужені відповідачем в період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, а останньою не надано суду доказів того, що [PERSON] здійснив відчуження цих транспортних засобів проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, то вказані транспортні засоби не враховується при поділі. Також сторонами не надано суду належних доказів вартості зазначеного рухомого майна. За такого, суд враховуючи рівність часток подружжя та принцип поділу спільного майна в натурі приходить до наступного висновку: за [PERSON] слід визнати право власності в порядку поділу спільного майна подружжя на наступні транспортні засоби (виходячи з кількісного принципу поділу) : -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2013. Синій універсал В ,державний номерний знак [NUMBER] , на підставі Свідоцтва серії [NUMBER] . -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2013. Синій універсал В ,державний номерний знак [NUMBER] , на підставі Свідоцтва серії [NUMBER] . -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 53212; рік випуску: 1994; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 5320; рік випуску: 1985; державний номерний знак [NUMBER] ; -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 55102; рік випуску: 1987 , державний номерний знак [NUMBER] ; -Автомобіль вантажний: марка: ЗИЛ 4314; модель: 12 КС 2561; рік випуску: 1988; державний номерний знак [NUMBER] - Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ; модель: 5314; рік випуску: 1984; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ 5201; модель: АТЗ; рік випуску: 1984; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1981; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8535; рік випуску: 1990; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1987; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8527; рік випуску: 1990; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8551; рік випуску: 2005; державний номерний знак [NUMBER] Залишити у власності [PERSON] наступні транспортні засоби: -Автомобіль легковий: марка: JEEP; модель: PATRIOT; рік випуску: 2013; чорний універсал -В , державний номерний знак [NUMBER] , на підставі Свідоцтва ТЗ серії [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 55102; рік випуску: 2005 , державний номерний знак [NUMBER] ; -Автомобіль вантажний: марка: МАЗ; модель: 5334 АЦ; рік випуску: 1982; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: КАМАЗ; модель: 53211; рік випуску: 1983; державний номерний знак [NUMBER] ; -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ 53; модель: АТЗ; рік випуску: 1992; державний номерний знак [NUMBER] -Автомобіль вантажний: марка: ГАЗ-САЗ; модель: 3507; рік випуску: 1985; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: СЗАП; модель: 8355; рік випуску: 1990; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ВЕРДА; модель: 1; рік випуску: 2013; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1982; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8352; рік випуску: 1987; державний номерний знак [NUMBER] -Причіп: марка: ГКБ; модель: 8350; рік випуску: 1985; державний номерний знак [NUMBER] Щодо позовних вимог стосовно нерухомого майна на території с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , належить на праві власності на підставі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно : склад, загальна площа (кв.м): 174,8 м2, адреса: [ADDRESS] ; вісова, Загальна площа (кв.м): 20,2 м2, Адреса: [ADDRESS] ; зерноток, Загальна площа (кв.м): 131,3 м2, Адреса: [ADDRESS] [ADDRESS] ; майстерні: , Загальна площа (кв.м): 1244,5 м2, Адреса: [ADDRESS]; будівельна бригада, Загальна площа (кв.м): 1167,4 м2, Адреса: Україна, Миколаївська область, Снігурівський район, Новопетрівка; автогараж, Загальна площа (кв.м): 1075,2 м2 м2, Адреса: [ADDRESS] - які були видані [PERSON] на підставі рішення № 18 Новопетрівської сільської ради Снігурівського району від 08 травня 2008 року . Як стверджує відповідач , право власності на вказані об`єкти нерухомого майна отримано ним на підставі рішення сільської ради шляхом безоплатної передачі у власність та відповідно до вимог ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції станом на час прийняття рішення в 2008 році та Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна , що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб № 121 від 09.06.1998 році - у відповідіній редакції. В зв`язку з тим, що на час розгляду справи територія Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області перебуває безпосередньо в зоні бойових дій та фактично є тимчасово окупованою територією - дійсно неможливо отримувати документи з архіву цієї сільської ради та перевірити підстави набуття права власності відповідача на вказане майно. За такого, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині цього нерухомого майна - за недоведеністю позовних вимог. Проте, в зв`язку з виключними обставинами, які позбавили суд можливості перевірити підставність вказаних вимог позивача, які викликані введенням в Україні воєнного стану та веденням бойових дій проти України з боку РФ, в тому числі і на території Миколаївської області - наведені висновки суду не позбавляють позивача права після усунення вказаних обставин звернутися до суду в установленому законом порядку за вирішенням спору щодо поділу вказаного спірного майна, яке перебуває на території с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області. Щодо позовних вимог про розподіл земельних ділянок. Відповідно до положень ст. 57 СК України,, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Так, земельна ділянка, загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0549: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка , для ведення особистого селянського господарства - належить [PERSON] , на підставі Державного Акту на право власнсгті на земельну ділянку від 28.12.2012 року, виданого на підставі ; розпорядження Єланецької райдержадміністрації від 24.12.2012 року за № 755-р. При цьому, як вбачається з цього Державного Акту - сусідня земельна ділянка належить [PERSON] . Як пояснив відповідач, вказана земельна ділянка була приватизована ним у межах встановлених норм (2га) в порядку ЗУ «Про особисте селянське господарство» та у відповідності до ст. 116,121 ЗК України - отже згідно п.5 ч.1 ст. 57 СК України є особистою приватною власністю відповідача та не підлягає поділу. Наведене підтверджується Архівним витягом з розпорядження Єланецької райдержадміністрації від 24.12.2012 року за № 755-р. За такого, вказана земельна ділянка належить відповідачу на праві особистої власності відповідно до п.5 ч.1 ст. 57 СК України та не відноситься до спільної сумісної власності подружжя. Земельна ділянка: Загальна площа (кв.м): 57100 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0626: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка -належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про прав на спадщину за заповітом від 14.08.2015 року. Земельні ділянки, загальна площа (кв.м): 55534 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0624; загальна площа (кв.м): 8643 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0625; загальна площа (кв.м): 38212 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0274; загальна площа (кв.м): 38200 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0751, що розташовані за адресою: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка - належать [PERSON] на підставі Свідоцтва про прав на спадщину за заповітом від 22.12.2015 року. За такого, вказані п`ять земельних ділянок належать відповідачу на праві особистої власності відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 СК України та не відносяться до спільної сумісної власності подружжя. Щодо наступного переліку земельних ділянок, то згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, наданого позивачем до матеріалів справи, зазначені земельні ділянки ( землі сільськогосподарського призначення) належать відповідачу на підставі договорів купівлі-продажу за жовтень 2014 року- тобто в період перебування у шлюбі з позивачкою , а отже за вищенаведених висновків суду є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] : -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409275448230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0618: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409182148230; Загальна площа (кв.м): 15600 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0625: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409100948230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0624: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409077348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0615: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 409063748230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0617: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 408263748230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0538: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 408212248230; Загальна площа (кв.м): 19900 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0539: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407150548230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0529: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407115548230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0528: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 407049148230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0537: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406289648230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0531: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406174048230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0532: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406073348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0534: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406043048230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0525: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406025048230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0535: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 406005348230; Загальна площа (кв.м): 20000 м2, кадастровий номер: 4823081700:02:000:0536: Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 332297148230; Загальна площа (кв.м): 10000 м2, Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка; -земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1800285748230; Загальна площа (кв.м): 10000 м2, кадастровий номер: 4823081700:01:000:0918; Адреса: Україна, Миколаївська область, Єланецький район, Калинівка. Земельна ділянка реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 200510248257; Загальна площа (кв.м): 442000 м2, кадастровий номер: 4825785000:32:000:0184; Адреса: Україна, Миколаївська область, Снігурівський район, Червона Долина - належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.12.2020 року, а за такого також відноситься до спільної сумісної власності подружжя. Так, сторонами не надано суду належних доказів вартості вказаного майна ( грошової оцінки спірного майна, визначеної відповідним експертом чи спеціалістом у встановленому законом порядку) . За такого, судом здійснюється поділ в натурі вказаного майна, виходячи з загального площі земельних ділянкок, обрахованих простим математичним шляхом. Так, всього за відповідчаем зареєстровано земель, що мають режим спільної сумісної власності з [PERSON] , згідно наданих доказів 355500 кв.м. сільськогосподарських земель - на території с.Калинівка Єланецького району та 442000 кв.м сільськогосподарських земель - на території с.Червона Долина Снігурівського району. Так, враховуючи вимоги розумності та справедливості, з врахуванням напружених відносин сторін, з метою уникнення ймовірних конфліктів під час користування суміжними земельними ділянками , суд приходить до висновку, що слід розподілити вказані землі в натурі між сторонами, виділивши кожному у власність землі єдиним масивом, а саме у с.Калинівка, загальною площею 355500 кв.м. - [PERSON] , а в с.Червона Долина, загальною площею та 442000 кв.м. - [PERSON] , що максимально відповідає принципу рівності часток подружжя та реальності поділу майна в натурі. Щодо позовних вимог про поділ нежитлової будівлі по [ADDRESS] та пансіонату « [INFO] » в с.Залізний порт. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно Договору купівлі-продажу від 22.07.2021 року , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНО за реєстровим № 1063, [PERSON] прийняла у приватну власність нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , загальна площа (кв.м): 1170.6, опис: літ. А - нежитлова будівля естетик-клуб " [PERSON] " з джаз-клубом, кафе-закусочною та літнім майданчиком загальною площею 1170,6 кв.м., літ. Б - навіс, літ. В - навіс, літ. К - будівля охорони, літ. Ж - нежитлова будівля, літ. Т - трансформаторна підстанція, №5,1 - огорожі та споруди;яка розташована на земельній ділянці, що належить до земель комунальної власності; дата державної реєстрації: 09.08.2021 р.. Продаж за домовленістю сторін вчиняється за 8 223 877 грн , які отримані продавцем [PERSON] , від покупця [PERSON] до підписання цього договору, сторони своїми підписами засвідчили факт повного розрахунку. Згідно Договору купівлі-продажу від 09.08.2021 року , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНО Чорною Л.С. за реєстровим № 1303, представник продавця [PERSON] на підставі довіреності від 07.08.2021 року - [PERSON] передала, а покупець [PERSON] прийняв у приватну власність нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , загальна площа (кв.м): 1170.6, опис: літ. А - нежитлова будівля естетик-клуб " [PERSON] " з джаз-клубом, кафе-закусочною та літнім майданчиком загальною площею 1170,6 кв.м., літ. Б - навіс, літ. В - навіс, літ. К - будівля охорони, літ. Ж - нежитлова будівля, літ. Т - трансформаторна підстанція, №5,1 - огорожі та споруди;яка розташована на земельній ділянці, що належить до земель комунальної власності. Продаж за домовленістю сторін вчиняється за 8 223 877 грн , які сплачені представнику продавця від покупця [PERSON] до підписання цього договору, сторони своїми підписами засвідчили факт повного розрахунку. Згідно Договору купівлі-продажу від 09.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНО Чорною Л.С. за реєстровим № 1302, представник продавця [PERSON] на підставі довіреності від 07.08.2021 року - [PERSON] передала, а покупець [PERSON] прийняв у приватну власність 9/10 часток у праві спільної часткової власності на комплекс будівель та споруд пансіонату « [INFO] » за адресою [ADDRESS] ; які розташовані на земельній ділянці, площею 8,8474 га, що належить до земель комунальної власності. 9/10 часток цього майна належать продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2020 року за реєстровим № 2080, право власності за [PERSON] було зареєстровано в установленому законом порядку. Продаж за домовленістю сторін вчиняється за 13 402 000 грн , які сплачені представнику продавця від покупця [PERSON] до підписання цього договору, сторони своїми підписами засвідчили факт повного розрахунку. Також позивачем надано заяву про кримінальне правопорушення до ГУНП в Миколаївській області від [PERSON] від 18.08.2021 року щодо вчинення правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України відносно того, що вона не видавала довіреності на ім`я [PERSON] від 07.08.2021 року на право продажу нерухомого майна та подальшого вичнення на підставі цієї довіреності, яку вона не підписувала, від її імені продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі по [ADDRESS] за договором від 09.08.2021 року покупцю [PERSON] . Згідно нотаріальної заяви [PERSON] від 17.08.2021 року скасовано довіреність, яка була видана на ім`я [PERSON] для представлення її інтересів на продаж нерухомого майна і була посвідчена приватним нотаріусом МНО Чорною Л.С. від 07.08.2021 за № 1286. За заявою [PERSON] від 20.08.2021 року відділенням поліції № 1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області 21.08.2021 року внесено відомості до ЄРДР щодо кримінального правовпорушення за ч.4 ст. 190 КК України. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.10.2021 року, яке набуло законної сили, справа № 490/6524/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] що зареєстрований 27 жовтня 2001 року Новопетрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис за № 8. Як вбачається з вказаного рішення суду , судом встановлено, що сторони на час розгляду справи разом не проживають, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні відносини. Як слідує із пояснень представника відповідача подружні відносини сторони не підтримують із серпня 2021 року. Позивач не бажає примиритися із відповідачкою, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка просила надати строк для примирення, однак у задоволенні цього клопотання судом відмовлено, про що постановлена ухвала. За такого, суд приходить до висновку, що судом фактично не встановлено , коли саме ( в серпні і з якої дати, чи пізніше, чи станом на час розгляду справи) сторони припинили подружні стосунки . Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Статтею 69 СК України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Так, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою, зокрема, уклавши договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності. Якщо об`єктом поділу є нерухоме майно, тоді такий договір укладається у письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню (частина друга статті 69 СК України). Поділ спільного майна подружжя означає припинення права спільної сумісної власності подружжя на це майно і виникнення на її основі приватної (роздільної) власності або спільної часткової власності подружжя. Поділ спільного майна може здійснюватися в добровільному порядку за рішенням самого подружжя або в судовому порядку за наявності між ними спору. Добровільний поділ майна подружжя передбачає наявність взаємної волі подружжя на припинення режиму спільної сумісної власності щодо належного їм майна. Сімейні відносини як вид цивільних правовідносин можуть бути врегульовані крім СК України іншими нормативно-правовими актами. Оскільки СК України допускає регулювання сімейних відносин за допомогою договору, то при укладенні, виконанні і розірванні такого договору можуть застосовуватися й норми ЦК України. Зокрема, стаття 355 ЦК України передбачає два види спільної сумісної власності осіб: спільна сумісна або спільна часткова. При поділі або виділі в натурі частки з майна, що перебуває в спільній сумісній власності, вважається, що частки в співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не передбачено договором або законом. Частина третя статті 368 ЦК України встановлює, що майно, набуте подружжям у шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, або законом. Зазначені положення ЦК України збігаються з положеннями СК України щодо правового режиму спільного майна подружжя. СК України закріплює як право спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте подружжям під час шлюбу (стаття 60 СК України), так і право поділу цього майна (стаття 70), а також право подружжя на укладання між собою договорів щодо поділу цього майна (стаття 9, частина перша статті 65, частина друга статті 69 СК України). У статті 9 СК України законодавець закріпив право подружжя на укладення між собою сімейних договорів. При цьому подружжя може врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам СК України, інших законів та моральним засадам суспільства. Особи, які проживають однією сім`єю, також можуть врегулювати свої сімейні відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов`язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам СК України, інших законів України та моральним засадам суспільства. У частині першій статті 65 СК України закріплено принцип розпорядження спільним майном подружжя за взаємною згодою. Також частина друга статті 69 СК України передбачає принцип розподілу майна подружжя за взаємною згодою. Згідно зі статтею 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Зазначена норма не забороняє подружжю припинити право спільної сумісної власності подружжя на це майно і встановити право спільної часткової власності подружжя на нього відповідно до статті 64 СК України. Отже, майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, може бути поділено між ними як у рівних, так і в інших частках за взаємною домовленістю. Так, оскільки [PERSON] вказані об`єкти нерухомості були придбані в період перебування у шлюбі з [PERSON] - то суд погоджується з твердженням позивача, що також визнав і відповідач у своєму відзиві, що ці об`єкти набули статусу спільного сумісного майна подружжя. Разом з тим, вчинивши продаж цього майна також в період перебування у шлюбі з відповідачем на користь останнього, отримавши при цьому від [PERSON] повну вартість цього майна ( а не лише за належну їй Ѕ частку як-то презюмується у спільній власності подружжя) , [PERSON] фактично розпорядилася спільним майном подружжя за взаємною згодою з чоловіком ( відповідачем по справі) , припинивши таким чином як режим спільного майна, так і своє право власності на це майно в добровільному порядку. В противному випадку ( як-то стверджує у своєму позові [PERSON] ) визнання цього майна після його відчуження на користь одного з подружжя за умови отримання другим з подружжя його повної вартості, знову спільним сумісним майном подружжя та визнання за кожним з них права власності по 1/2 частині в порядку поділу - призведе до подвійного поділу одного і того самого об`єкта права власності і повторного набуття позивачем права власності на Ѕ частину того самого майна . Таке також буде суперечити законодавчо встановленому принципу рівності часток подружжя при поділі спільного майна та загальному принципу добросовісності дій учасників цивільних та сімейних правовідносин. За такого, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині поділу цього майна в порядку спільного сумісного майна подружжя та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину цього майна. Щодо посилання позивачки на незаконність правочину, за яким її представником було продане вказане майно - то відповідно до ст. 204 ЦК України діє принцип презумції правочину, згідно якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як на час звернення до суду з цим позовом, так і на час вирішення справи судом- договори купівлі-продажу від 09.08.2021 року не визнані судом недійсними, адже позивач не надала суду жодних доказів того, що ці договори оспорюються нею в судовому порядку або є вирок суду чи хоча б кримінальна справа перебуває на розгляді в суді, щодо оспорювання цих правочинів. Проте наведені висновки суду не прешкоджають [PERSON] в разі визнання вказаних договорів купівлі-продажу від 09.08.2021 року недійсними або незаконними в судовому порядку - звернутися до суду в установленому законом порядку з позовом щодо поділу цього майна. Крім того, п.2 ч.2 ст. 423 ЦПК України встановлена можливість для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з підстав встановленння вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факту фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі. Щодо наступного майна: Щодо житлового будинку за адресою [ADDRESS] ; дата державної реєстрації: 17.09.2012 р. , то позивачем не надано правовстановлювальних документів на вказане майно . Проте відповідчаем не оспорюється факт придбання цього будинку [ADDRESS] в період шлюбу та набутття ним статусу спільного сумісного майна подружжя, таке ж стверлжує і позивач. За такого, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України , суд вважає цей факт встановленим. Житловий будинок, загальною площею 226,9 кв.м., житловою площею 139 кв.м. за адресою [ADDRESS] - належить на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 05.12.2011 року , виданого на підставі рішення виконкому ММР від 22.11.2011 № 1239 - замість договору купівлі-продажу від 07.08.2006 року . Згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку від 11.03.2009 року [PERSON] , належить земельна ділянка, площею 0,0376 га в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель та споруд на підставі рішення ММр від 19.12.2008 року № 31/50. Житловий будинок, загальною площею 64,0 м2, житловою площею 47,4 кв.м., Адреса: [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, загальною площею 1932 м2, кадастровий номер: 4823081701:03:007:0015- належать [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу серія№ 761 від 01.08.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Єланецької державної нотаріальної контори Миколаївської області . З огляду на вищенаведені висновки суду щодо правил встановлення режиму спільного майна подружжя та його поділу, суд вважає встановленим, що вказані об`єкти нерухомості придбані сторонами в період шлюбу, а отже є спільним сумісним майном подружжя і частки у спільній сумісній власності на нього є рівними ( встановлена презумція відповідачем не спростована жодними доказами) . За такого , враховуючи принцип розподілу майна подружжя в натурі, вимоги розумності та добросовісноті, та фактичний порядок користування цим майном - суд приходить до висновку про здійснення поділу цього майна наступним чином.: будинок [ADDRESS] та земельну ділянку за цією адресою (дотримуючись положень ст. 120 ЗК України) залишити у власності [PERSON] , а у власності [PERSON] - будинок [ADDRESS] та визнати за сторонами право власності в рівних частках на житловий будинок, загальною площею 64,0 м2, з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, загальною площею 1932 кв.м. в [ADDRESS] з урахуванням наближення до рівності часток подружжя при поділі спільного майна в натурі. Щодо наступного майна: Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належить на праві власності на підставі Свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 17.11.2010 року: гаражі, загальна площа (кв.м): 281,5 м2, Адреса: [ADDRESS] ; адмінбудівля А-2, загальна площа (кв.м): 384,7 м2, Адреса: [ADDRESS] - які були видані [PERSON] на підставі рішення № 40 від 17.11.2010 року виконкому Калинівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек вбачається, що зазначені нежитлові будівлі перебувають в іпотеці за іпотечним договором № PL 19-521/400 від 20.06.2019 року , іпотекодавець [PERSON] , іпотекодержатель АТ «ОТП БАНК», видавник : ТОВ «СГВП`Снігурівське», ТОВ «СГВП «Вознесеньске» ТОВ «СВГП «Єланецьке», ТОВ ДП «Південне», ТОВ СП «ПАЕК»4 строк виконання зобов`язань 13.05.2022 року , розмір основного зобов`язання 160 000 000 грн. 20.06.2019 року накладено заборону на вказане нерухоме майно, обтяжувач АТ «ОТП БАНК». [PERSON] належить на праві власності нежитлові приміщення офісу, загальна площа (кв.м): 570,8 м2, Адреса: [ADDRESS] - на підставі Свідоцтва про право власності 19.02.2014 року , виданого на підставі рішення виконкому ММР від 22.11.2011 № 1239 - замість договору купівлі-продажу від 07.08.2006 року та земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1522252048101; Загальна площа (кв.м): 941 м2, кадастровий номер: 4810137200:07:020:0004; Адреса: [ADDRESS] - для обслуговування будівель торгівлі, обслуговуваання нежитлових приміщень офісу, зареєстрована на праві власності за [PERSON] 20.09.2018 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.09.2018 року З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек вбачається, що зазначені нежитлові приміщення офісу та земельна ділянка перебувають в іпотеці за іпотечним договором № PL 19-521/400 від 20.06.2019 року , іпотекодавець [PERSON] , іпотекодержатель АТ «ОТП БАНК», видавник : ТОВ «СГВП`Снігурівське», ТОВ «СГВП «Вознесеньске» ТОВ «СВГП «Єланецьке», ТОВ ДП «Південне», ТОВ СП «ПАЕК»4 строк виконання зобов`язань 13.05.2022 року , розмір основного зобов`язання 160 000 000 грн. 20.06.2019 року накладено заборону на вказане нерухоме майно, обтяжувач АТ «ОТП БАНК». [PERSON] належить на праві власності квартира, загальною площею 255,3 кв.м., житловою площею 162,2 кв.м. за адресою [ADDRESS] - на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1155 від 20.06.2020 року. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , Державного реєстру іпотек вбачається, що зазначена квартира перебуває в іпотеці за іпотечним договором № 2119 від 21.10.2020 року , іпотекодавець / майновий поручитель [PERSON] , іпотекодержатель АТ «ОТП БАНК», боржник : ТОВ «СГВП`Снігурівське», ТОВ «СГВП «Вознесеньске» ТОВ «СВГП «Єланецьке», ТОВ ДП «Південне», ТОВ СП «ПАЕК»; строк виконання зобов`язань 20 жовтня 2023 року , розмір основного зобов`язання 20 000 000 грн. 21 жовтня 2020 року накладено заборону на вказане нерухоме майно, обтяжувач АТ «ОТП БАНК». З огляду на вищенаведені висновки суду щодо правил встановлення режиму спільного майна подружжя, суд вважає встановленим, що вказані об`єкти нерухомості придбані сторонами в період шлюбу, а отже є спільним сумісним майном подружжя ( встановлена презумція відповідачем не спростована жодними доказами) . Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною шостою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, ухвалення рішення, яке стосується зміни власника іпотечного майна, у будь-якому випадку стосується прав та обов`язків іпотекодержателя, оскільки безумовно впливає на можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання боржником основного зобов`язання. Щодо порушення прав іпотекодержателя у подібних правовідносинах вказував Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2513св16 та Верховний Суд у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 61-20786св18. При цьому ні іпотекодавець [PERSON] , ні позивачка всупереч статті 43 ЦПК України не повідомили про необхідність залучення до участі у розгляді справи іпотекодержателя АТ «ОТП Банк», хоча на час подачі заяви про збільшення позовних вимог сторонам достовірно відомо було про вказані обставини. Крім того, слід зазначити, що однією з загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відсутність у чинному законодавстві України норми, яка прямо визначає правові наслідки поділу спільного сумісного майна подружжя для цілей матеріального іпотечного правовідношення та, відповідно, процесуального правовідношення, не має створювати перешкоди для захисту інтересів добросовісного кредитора/іпотекодержателя. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Так, визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину вказаного майна-предмета іпотеки, фактично призведе до зміни сторони іпотечних договорів , що прямо вплине на права та обов`язки АТ «ОТП Банк» щодо відповідача [PERSON] , а отже , суд позбавлений можливості в даному судовому процесі вирішити питання про перехід права власності на предмет іпотеки, яке стосується прав іпотекодержателя - оскільки останній не є учасником справи. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Разом із тим, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Для правильного вирішення справи необхідно встановити, чи взагалі є боргові зобов`язання, в забезпечення виконання яких передане в іпотеку спільне сумісне майно подружжя, спільними борговими зобов`язаннями, якщо так, то за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення цього боргу тощо. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 2-1905/1/2010 Проте жодна зі сторін по справі такі докази суду не надала і навіть не повідомила суд про вказані обставини, жодних клопотань про залучення інших осіб до участі у спраі ( хоча підготовче засідання відкладалося судом неодноразово саме за клопотаннями представників сторін) суду заявлено не було. Відповідно до принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства ( ст. 12, 13 ЦПК УКраїни, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За такого, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання на [PERSON] права власності на Ѕ частину вказаного майна. При цьому суд враховує, що обидві сторони користувалися професійною правничою допомогою , обидва представники сторін- адвокати по справі клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутності та у відсутності сторін. Суд також враховує, що в умовах воєнного стану в Україні м.Миколаїв є безпосередньо прифронтовим містом, яке ( як і Миколаївська область взагалі) щодня піддається ракетним обстрілам та, як наслідок, щоденно відбуваються знищення будівель у всіх районах міста - за такого подальше затягування та відкладення розгляду справи є вкрай недоцільним. Проте, вищенаведені висновки суду не перешкоджають позивачеві звернутися до суду в установленому законом порядку після усунення вказаних недоліків та обставин з вимогами про поділ вищевказаного спільного сумісного майна, що перебуває в іпотеці. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 та у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 496/1561/16-ц зазначив, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Щодо позовних вимог про визнання [PERSON] співвласником ФГ "КАЛИНІВКА-2010" (код юридичної особи 35630883), ФГ "КОРМИШКІН" (код юридичної особи 41188324) у розмірі 50% статутного капіталу. Як зазначає позивач, за час шлюбу [PERSON] заснував за рахунок спільних коштів подружжя ФГ "КАЛИНІВКА-2010" та ФГ "КОРМИШКІН" зі статутним капіталом на час розгляду справи 0,00 грн. Відповідно до частини першої статті 62 ГК України підприємством є самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Частиною першою статті 63 ГК України передбачена класифікація підприємств за ознакою форми власності. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 червня 2019 року в справі № 917/1338/18 (провадження № 12-23гс19) погодилась із висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 917/1887/17, що характеристика юридичної особи як приватного підприємства - це характеристика того, на підставі якої власності його створено. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20) вказала, що у пункті 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012 зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 61 СК України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас у пункті 2.1 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Отже, передусім статутний капітал та майно приватного підприємства може бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя не в усіх випадках, а лише за умови, що це майно не є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка (якщо воно отримане, наприклад, у спадок). В абзаці п`ятому пункту 2.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України вказано, що вклад до статутного капіталу та виділене зі спільної сумісної власності подружжя майно (кошти) передаються у власність приватного підприємства. Це твердження узгоджуватиметься з резолютивною частиною Рішення Конституційного Суду України, у якій вказано, що майно приватного підприємства - це об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, якщо виходити з того, що в резолютивній частині мається на увазі приватне підприємство як єдиний майновий комплекс (про що також йдеться в зазначеному абзаці з посиланням на статтю 191 ЦК України), а не лише як юридична особа. Отже, проведений аналіз свідчить, що висновки, викладені в Рішенні Конституційного Суду України, слід розуміти так: статутний капітал приватного підприємства - юридичної особи або майно приватного підприємства - єдиного майнового комплексу можуть бути об`єктами права спільної сумісної власності подружжя (якщо вони не є об`єктами права особистої власності одного з подружжя). Іншими словами, пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України охоплює два різні випадки: перший - коли майно передано у власність юридичної особи, зареєстрованої як приватне підприємство. Тоді частка в статутному капіталі такої юридичної особи (але не її майно) може належати на праві приватної спільної сумісної власності подружжю; другий - коли йдеться про єдиний майновий комплекс, тобто про підприємство в розумінні статті 191 ЦК України, яке не передане як вклад юридичній особі, а використовується одним з подружжя без створення юридичної особи, зокрема, як фізичною особою - підприємцем. Тоді майно, яке входить до складу підприємства як єдиного майнового комплексу (але не частка в статутному капіталі майнового комплексу, бо майновий комплекс не може мати статутного капіталу), може належати на праві спільної сумісної власності подружжю. Так, відповідно до висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 161/19023/17, у якій висловлено правову позицію про те, що грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства (підприємства), а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об`єкт - право вимоги на виплату половини такого внеску. Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» та статті 13 Закону України «Про фермерське господарство», селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Членами селянського (фермерського) господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 16-річного віку, та інші родичі, які об`єдналися для роботи в цьому господарстві. Членами селянського (фермерського) господарства не можуть бути особи, в тому числі родичі, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом, угодою). Селянське (фермерське) господарство може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. При створенні одним із членів сім`ї селянського (фермерського) господарства інші члени сім`ї та родичі самостійно приймають рішення про участь в його діяльності. Згідно з частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, можуть бути земля, жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, птиця, бджолосім`ї, посіви та посадки сільськогосподарських культур і насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція і доходи від її реалізації, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення для ведення селянського (фермерського) господарства і заняття підсобними промислами. Майно цих осіб належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено угодою між ними. Відповідно до частин першої та другої статті 17 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» володіння, користування і розпорядження майном здійснюється членами селянського (фермерського) господарства за взаємною домовленістю. Селянське (фермерське) господарство має право продавати і передавати підприємствам, установам, організаціям і громадянам, обмінювати, здавати в оренду, надавати у тимчасове користування належне йому на праві власності майно. Статтею 19 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно з частинами першою-третьою статті 20 Закону України «Про фермерське господарство» майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями у межах майна, яке є власністю фермерського господарства. Як підтверджується матеріалами справи ( витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань - а інших доказів суду не надано) що засновником і головою цих фермерських господарств є [PERSON] . Статути ФГ судом не досліджувалися, адже жодна зі сторін таких доказів суду не надала, на них навіть не посилалася, клопотань про їх витребування суду не надавала. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства. Майнові спори між фермерським господарством та його членами вирішуються судом. (ст.20 Закону). Позивачка не є та не була членом вказаних ФГ. Відповідно до принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства ( ст. 12, 13 ЦПК УКраїни, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на вищезазначені положення Закону, визначити порядок вступу інших членів ФГ до його складу, порядок поділу майна ФГ та підстави його набуття - згідно наявних у справі доказів за відсутності Статуту фермерського господарства -неможливо. За такого, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог про визнання [PERSON] співвласником ТОВ "СУМІСНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПАЕК" (код юридичної особи 38524687), ТОВ "СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПАЕК" (код юридичної особи 41967335), ТОВ "СГ ВП "БЕРЕЗНЕГУВАТЕ" (код юридичної особи 41489810), ТОВ "СГ ВП "ЄЛАНЕЦЬКЕ" (код юридичної особи 41489831), ТОВ "СГ ВП "ВЕСЕЛИНІВСЬКЕ" (код юридичної особи 41489847), ТОВ "СГ ВП "СНІГУРІВСЬКЕ" (код юридичної особи 41489868), ТОВ "СГ ВП "ТАБОРІВСЬКЕ" (код юридичної особи 41495321), ТОВ "СГ ВП "ВОЗНЕСЕНСЬКЕ" (код юридичної особи 41489779), ТОВ ДОСЛІДНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕННЕ" (код юридичної особи 41495049), СГ ТОВ "СИНТЕЗ" (код юридичної особи 41495211), ТОВ "МИКОЛАЇВСЬКЕ СГРП" (код юридичної особи 00476725), ТОВ "ІМПЕРІАЛ-КОНСАЛТ" (код юридичної особи 43412650), ТОВ "АГРО-ЮТАС" (код юридичної особи 36363689), ТОВ "СГ ВП "БОЛГАРКА" (код юридичної особи 34851838), ТОВ "СГ ВП "АГРО-ФЛАГМАН" (код юридичної особи 33573017), ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕННЕ" (код юридичної особи 32199372), ТОВ ДОСЛІДНЕ ПІДПРИЄМСТВО "СТЕПОВЕ" (код юридичної особи 39555276), ТОВ "СГ ВП "ТАБОРІВСЬКЕ" (код юридичної особи 38099947), ТОВ "БАЛОВНЯНСЬКА ВИРОБНИЧА БАЗА" (код юридичної особи 32818720), ТОВ "ГАЛАГАНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (код юридичної особи 35451779), ТОВ "ЕКОТРАНС" (код юридичної особи 23616583), ТОВ "КОСТЯНТИНІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (код юридичної особи 37043280), ТОВ "АРТЕМ АГРО" (код юридичної особи 40642859), ТОВ ДП "СТЕПОВЕ" (код юридичної особи 39555276), ТОВ "ДРУЖБА" (код юридичної особи 32572012), ТОВ "НИВА БЕРЕЗНЕГУВАТЕ" (код юридичної особи 36743827), ТОВ "БАЛОВНЕНСЬКА ВИРОБНИЧА БАЗА" (код юридичної особи 41927892), ТОВ "РОЗДОЛЛЯ" (код юридичної особи 32983367), ТОВ "БУЗЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (код юридичної особи 42896243), ТОВ "ІМПЕРІАЛ-ФІНАНС" (код юридичної особи 43439176), ТОВ "ГРАНТ-Н" (код юридичної особи 35889794) у розмірі 50% статутного капіталу. Як зазначає позивач, за час шлюбу [PERSON] заснував за рахунок спільних коштів подружжя вказані Товариства з обмеженою відповідальністю. Зазначено розмір статутного капіталу на час розгляду справи - виходячи з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань. За змістом статті 60 СК України право спільної сумісної власності на майно виникає у обох із подружжя одночасно. При цьому статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» установлено спростовну презумпцію відомостей, унесених до єдиного державного реєстру (ЄДР). Такий висновок зроблено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 813/6286/15 (провадження № 11-576апп18), від 06.02.2019 у справі № 462/2646/17 (провадження № 11-1272апп18), від 19.06.2019 у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 17.06.2020 у справі № 826/10249/18 (провадження № 11-771апп19), від 01.09.2020 року у справі № 907/29/19 (провадження № 12-17гс20). Отже, наявність у ЄДР відомостей про належність частки у статутному капіталі юридичної особи лише одному з подружжя не позбавляє іншого з подружжя доводити наявність права спільної сумісної власності на частку. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди застосовують положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Грошові кошти, внесені одним із подружжя, який є учасником господарського товариства, до статутного капіталу цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об`єкт - право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання. Вклад до статутного фонду господарського товариства не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом частин другої, третьої статті 61 СК України, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім`ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. Отже, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна ( грошових коштів) в разі поділу майна подружжя або право вимоги на половину отриманого доходу від діяльності підприємства. Відповідний правовий висновок був викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 638/19826/15-ц (провадження № 61-26190св18) .Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: від 29 січня 2020 року у справі № 642/2179/17 (провадження № 61-10217св19) ; від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/6236/16-ц (провадження № 61-19815св18) ; від 18 липня 2018 року у справі № 209/974/15-ц (провадження № 61-31318св18) ; від 06 листопада 2019 року у справі № 161/11764/15-ц(провадження № 61-24242св18) ; від 06 листопада 2019 року у справі № 314/3916/15-ц (провадження № 61-1925св19) ; від 29січня 2020 року у справі № 642/2179/17 (провадження № 61-10217св19) . Відповідно до ст. 80 ГК України, до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства. Товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів. Відповідно до ст. 85 ГК України, господарське товариство є власником: майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом. Відповідно до положень статті 115 ЦК України господарське товариство є власником: 1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; 2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; 3) одержаних доходів; 4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до висновків , викладених у Постанові від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20) Великої Палати Верховного Суду, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право власності на майно, передане учасниками господарського товариства як вклад, належить товариству, а не його учасникам (засновникам). Право власності на майно, передане кооперативу як вступні, членські, цільові внески, вклади його членів тощо належить кооперативу, а не його членам. Тому майно господарського товариства, кооперативу належить їм на праві власності і не може належати на праві власності іншим особам. Зокрема, таке майно не може належати на праві спільної власності учаснику (засновнику, члену) приватного підприємства та його подружжю (колишньому подружжю). Часткою в статутному капіталі товариства є сукупність корпоративних прав та обов`язків, пов`язаних з участю особи в товаристві, серед яких право на управління товариством, право на отримання частини прибутку від діяльності товариства, а також право на отримання частини майна товариства у разі виходу з нього учасника або у випадку розподілу майна товариства в процесі його ліквідації. При цьому розмір відчужуваної частки визначає обсяг окремих корпоративних прав, які переходять до нового володільця частки. Зокрема, кількість голосів, яку має новий володілець частки при голосуванні на загальних зборах учасників товариства, частини прибутку товариства, яку він має право отримати у разі виплати дивідендів, частини майна товариства, яку він може вимагати у разі виходу з товариства, що пропорційні до розміру переданої йому частки. Водночас з урахуванням положень статті 115 ЦК України, статті 85 ГК України та статті 12 Закону, за якими власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на належне йому майно, у тому числі на внесені учасниками вклади. Таким чином, з моменту внесення грошових коштів чи іншого майна як вкладу таке майно належить на праві власності самому товариству, і воно втрачає ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Схожі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 03.07.2013 у справі № 6-61цс13, з якими Велика Палата Верховного Суду погоджується. Отже, передача одним з подружжя іншому частки в унітарному приватному підприємстві є способом поділу такого підприємства та перетворює це підприємство в корпоративне, засноване на особистій власності кожного з подружжя, та породжує в іншого подружжя корпоративні права в цьому підприємстві. Саме така позиція щодо поділу корпоративного господарського товариства висловлена в постанові Касаційного господарського суду від 12 листопада 2019 року у справі № 918/598/18. У зазначеній постанові Верховний Суд зазначав, що: «згідно з положеннями статті 10 Закону України «Про господарські товариства» та статті 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують його участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. З моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч статті 65 ЦК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу. Таким чином, у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а друге подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям». Згідно із частиною першою статті 140 ЦК України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом. Згідно із частиною першою статті 116 ЦК учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); 3) вийти у встановленому порядку з товариства; 4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; 5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом. Учасники господарського товариства можуть також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом. Відповідно до частини першої статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до частини першої статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно зі статтею 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. З наведених норм права вбачається, що частка у статутному капіталі господарського товариства є оборотоздатним об`єктом цивільного права. Змістом частки є сукупність прав, у тому числі корпоративних, установлених законом і статутом підприємства, які отримує учасник Товариства при набутті права власності на таку частку. Зазначені права учасник може використовувати окремо одне від одного, проте відчужити їх може лише у сукупності - шляхом відчуження належної йому частки. Окреме право, яке складає зміст частки, цивільної оборотоздатності не має. Указані вище правові норми розрізняють право на частку та права з частки (право на цінний папір та права за цінним папером). Право на частку виникає в особи з моменту набуття її у власність. Проте для того, щоб користуватись часткою (використовувати права з частки), особа має стати учасником приватного підприємства. При цьому час набуття особою прав на частку та прав з частки може збігатися або не збігатися. Особа може бути власником частки (мати право на частку), при цьому не бути учасником підприємства (не мати прав з частки). Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Справи, що належать до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України, за змістом пунктів 3, 4, 15 частини першої якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання. Натомість відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Аналізуючи положення пункту 4 частини першої статті 20 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду в пункті 37 постанови від 03.11.2020 у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59гс20) дійшла висновку, що справи в спорах щодо правочинів незалежно від їх суб`єктного складу, що стосуються акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, підлягають розгляду господарськими судами. Винятком є спори щодо таких дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення сімейних і спадкових прав та обов`язків, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Відповідно до частини першої статті 2 СК України цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Згідно із частиною першою статті 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до частин перших статті 14 та 15 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що ознакою сімейних прав і обов`язків є їх тісний зв`язок з відповідним носієм, що зумовлює неможливість їх передання (перекладення) іншій особі. Тобто носії таких прав та/або обов`язків можуть врегулювати свої відносини, пов`язані з їх реалізацією та/або виконанням, за домовленістю, зокрема, шляхом укладення договору, про який йдеться в статті 9 СК України, однак передати та/або перекласти зазначені права та/або обов`язки на іншу особу їх носії не можуть. Отже, зазначені норми права визначають правочин у сімейних правовідносинах як домовленість, зокрема, між подружжям, батьками та дітьми про врегулювання належних їм сімейних прав та обов`язків, які тісно пов`язані з їх особами та не можуть бути передані та/або перекладені на інших осіб. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа в спорі про визнання недійсним укладеного одним з подружжя без згоди іншого з подружжя договору щодо розпорядження часткою в статутному капіталі юридичної особи має розглядатися господарським судом відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 ГПК України. Так, позивачем заявлено позовні вимоги саме « визнати [PERSON] співвласником зазначених вище господарських товариств у формі Товариств з обмеженою відповідальністю у розмірі 50% статутного капіталу. Тобто, позивач заявляє вимоги щодо набуття нею права власності на частку у корпоративному підприємстві - що не є спором з сімейних правовідносин, адже такі їх правовідносини з відповідачем не є тими правовідносинами, які регулюють сімейні права та обов`язки між подружжям, батьками та дітьми. Норми статей 60, 65, 70 СК України , на які, як на підставу позовних вимог в цій частині посилається позивач, регулюють відносини реалізації подружжям права спільної сумісної власності, яке передбачене статтями 368-372 ЦК України. Право власності не належить до сімейних прав, а суб`єктами права власності можуть бути фізичні особи, у тому числі ті, які не перебувають у сімейних правовідносинах, юридичні особи, держава, територіальні громади тощо Отже , як слідує з Позиції Великої Палати Верховного Суду , викладеної у Постанові від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 , можна дійти висновку, що за умови саме такого формулювання заявлених позовних вимог щодо визнання позивачки співвласником господарських товариств з визначенням її частки у статауному капіталі - це є корпоративний спір, який не належить до цивільної юрисдикції. Проте, в будь-якому разі, враховуючи вищенаведений принцип диспозитивності цивільного судочинства, з огляду на вищенаведені висновки суду - у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити і в зв`язку з невірно обраним позивачем способи захисту порушеного права ( тобто щодо трансформації речового права власності подружжя після внесення спільного майна/коштів в статутний капітал ТОВ - в зобов`язальне право вимоги, сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна або грошових коштів в разі поділу майна подружжя або право вимоги на половину отриманого доходу від діяльності підприємства, а не визнання прваа власності на частку в статутному капіталі господарського товариства). Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на корсить позивача соді стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 783 грн 68 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial