Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1226 площею 2,5345 га, 4825481800:01:000:1227 площею 1,4312 га, 4825481800:01:000:1228 площею 0,0171 га, а всього 3,9828 га, які розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані земельні ділянки перебувають у користуванні ТОВ "Агрофірма Корнацьких" відповідно до договору оренди земельної ділянки (пай), укладеного 28 грудня 2009 року. Згідно умов зазначеного договору, орендну плату відповідач повинен сплачувати не пізніше 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок. Відповідач порушує умови договору оренди земельної ділянки, так як систематично своєчасно не сплачує орендну плату. Після неодноразових звернень до відповідача з вимогою виплатити орендну плату у 2020 році, відповідач сплатив її тільки 16.12.2021 року. За 2021 рік орендна плата була сплачена тільки 29.01.2022 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч.1, 2 ст. 651 ЦК України). Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За правилами частини 1 ст.15 ЗУ "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставі визначених ЗК та іншими законами України ( ч. 1 ст.32 ЗУ "Про оренду землі"). Підпунктом "д" ч. 1 ст. 141 Закону України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є в тому числі систематична несплата орендної плати. Аналіз вищезазначених норм права свідчить про те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична (два і більше випадки) несплати орендної плати передбаченої договором. Відповідно до ст. 34 ЗУ "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Викладені обставини свідчать, що права позивачки порушені діями відповідача, які підлягають судовому захисту у спосіб визначений ст. 16 ЦК України. Тому позивач просить достроково розірвати договір оренди земельних ділянок, зобов`язати відповідача повернути землю та стягнути з відповідача судові витрати. 16.06.2022 року відповідач надав відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що на день звернення позивача до суду заборгованість по сплаті орендної плати перед нею відсутня, існує навіть переплата, а тому відсутні систематичні порушення умов договору оренди. Представники сторін надали заяви з проханням про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, з підстав зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 28.12.2009 року між позивачем, від імені якої на підставі нотаріальної довіреності діяв Корнацький В.О., та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», в особі генерального директора Кирилюка Олега Павловича, укладено договір оренди землі (далі - Договір). Згідно з пунктами 1 та 2 Договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Пунктом 2.3 Договору встановлено, що договір укладено на 50 років з 01.01.2010 року по 31.12.2059 року. В 2013-2014 роках позивачем було оформлено право власності на земельні ділянки і отримано свідоцтва про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1226 площею 2,5345 га, 4825481800:01:000:1227 площею 1,4312 га, 4825481800:01:000:1228 площею 0,0171 га, а всього 3,9828 га, які розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В п. 2.3. договору оренди зазначено, що після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) сторони зобов`язані переукласти договір оренди землі відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю); зміни можливі лише за згодою сторін. Припинення дії договору допускається лише в порядку та умовах, визначених цим Договором. У випадку виділення в натурі (на місцевості) належної Орендодавцю земельної частки (паю) Договір зберігає чинність та його умови діють протягом усього терміну до переукладення сторонами договору оренди землі відповідно до виданого Орендодавцю державного акту на право власності на землю. На час розгляду справи сторони не переуклали договір оренди землі відповідно до вищенаведених вимог договору, але виходячи з викладеної вище домовленості, спірний договір оренди зберігає чинність та його умови діють протягом усього терміну до переукладення. Статтею 96 ЗК України встановлено обов`язок землекористувачів своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пп. "в" частина 1). Відповідно до частини 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди) розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Пунктом 2.2 спірного договору оренди землі встановлено, що орендна плата вноситься щорічно до 26 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як зазначила позивач, вона неодноразово зверталася до відповідача щодо невиплати їй орендної плати у 2020 та 2021 році, проте відповідач орендну плату вчасно не виплачував, і виплатив лише 16.12.2021 року орендну плату за 2020 рік, а за 2021 рік орендна плата була сплачена тільки 29.01.2022 року. Таке підтверджується довідкою, доданою відповідачем до відзиву на позов. Суд вважає, що внесення орендної плати є грошовим зобов`язанням саме відповідача, а тому саме він має докладати зусиль для його виконання. Орендодавці, відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" мають лише право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов`язання. Отже, саме відповідач у справі має доводити у суді відсутність своєї вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди з внесення орендної плати або ж довести факт виконання ним даного зобов`язання. Відповідачем не надано суду доказів про те, що він приймав заходи щодо своєчасного внесення орендної плати за договорами оренди щороку до 26 грудня. Відповідачем не надано доказів про те, що позивач відмовлялась прийняти належне виконання, запропоноване боржником, а саме, отримати орендну плату за 2020, 2021 роки у строки та на умовах, що встановлені договором оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 537 Цивільного кодексу України боржник має право виконати свій обовязок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобовязання, ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Відповідачем наведені норми закону не виконані, а тому на переконання суду, відповідачем не доведено своєчасне внесення орендної плати за 2020, 2021 роки. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної виплати орендної плати є істотним, оскільки позивач внаслідок такого порушення значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивач довів систематичність несвоєчасної сплати орендної плати відповідачем, що є підставою для розірвання договору оренди землі і в свою чергу тягне припинення дії договору оренди землі. Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору.

Outcome: approved