Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 10 337,40 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 646,95 грн. та 3% річних в сумі 326,34 грн., пеню в розмірі 373,95 грн., а також судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 за №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2017 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визнано підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго»». За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради «Київської міської державної адміністрації» від 10.04.2018 за №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затвердженою постановою КМУ від 03.10.2007 за №1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунок за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. [PERSON] є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, свідоцтвом про право власності на житло, інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, акту обстеження, інформацією про теплозабезпечення споживачів. Відповідно до ст. 24 Закону основним обов`язком споживача теплової енергії є в тому числі своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідач з приводу укладання договору на постачання теплової енергії не звертався до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Станом на дату подання позовної заяви письмовий договір між Позивачем та Відповідачем не укладений. Водночас, відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16. 01.01.2008 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та [PERSON] укладено Договір №8151043 на постачання теплової енергії, предметом якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених в договорі. Відповідно до умов договору об`єкт постачання теплової енергії знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Слід зазначити, що номер договору ідентичний номеру особового рахунку, тому вразі зміни постачальника теплової енергії номер особового рахунку не змінився. Враховуючи, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з 01.05.2018 є постачальником теплової енергії, в актах приймання-передавання та інших розрахункових документах зазначається вказаний Договір/особовий рахунок. Позивачем належним чином поставлялась Відповідачу теплова енергія у вигляді гарячої води до об`єкту постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію, у результаті чого утворилася заборгованість за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року включно, яка станом на дату подання заяви становить 10 337,40 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного Кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, пеня за прострочення виконання зобов`язання відповідно до розрахунків позивача складає - 373,95 грн. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов`язання, які відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає сплаті з врахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). Отже, нарахована сума інфляційної складової боргу у розмірі 646,95 грн., а також 3% річних в сумі 326,34 та пені в сумі 373,95 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, підтверджує розмір сум, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті за надані послуги. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали від 07.06.2021, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 за №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2017 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визнано підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго»». За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради «Київської міської державної адміністрації» від 10.04.2018 за №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затвердженою постановою КМУ від 03.10.2007 за №1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунок за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. [PERSON] є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, свідоцтвом про право власності на житло, інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, акту обстеження, інформацією про теплозабезпечення споживачів. Відповідно до ст. 24 Закону основним обов`язком споживача теплової енергії є в тому числі своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідач з приводу укладання договору на постачання теплової енергії не звертався до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Станом на дату подання позовної заяви письмовий договір між Позивачем та Відповідачем не укладений. Водночас, відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16. 01.01.2008 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та [PERSON] укладено Договір №8151043 на постачання теплової енергії, предметом якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених в договорі. Відповідно до умов договору об`єкт постачання теплової енергії знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Слід зазначити, що номер договору ідентичний номеру особового рахунку, тому вразі зміни постачальника теплової енергії номер особового рахунку не змінився. Враховуючи, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з 01.05.2018 є постачальником теплової енергії, в актах приймання-передавання та інших розрахункових документах зазначається вказаний Договір/особовий рахунок. Позивачем належним чином поставлялась Відповідачу теплова енергія у вигляді гарячої води до об`єкту постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію, у результаті чого утворилася заборгованість за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року включно, яка станом на дату подання заяви становить 10 337,40 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного Кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, пеня за прострочення виконання зобов`язання відповідно до розрахунків позивача складає - 373,95 грн. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем існують грошові зобов`язання, які відповідачем порушуються, наявна заборгованість підлягає сплаті з врахуванням трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань (правовий висновок у справі ВСУ № 6-68цс12). Відповідно до ст. 625 ЦК України, нарахована сума інфляційної складової боргу у розмірі 646,95 грн., а також 3% річних в сумі 326,34 та пені в сумі 373,95 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, який є належним та допустимим доказом, підтверджує розмір сум, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті за надані послуги. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи прострочення сплати коштів за користування комунальними послугами з боку відповідача, відсутності будь-яких заперечень щодо позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2 270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved