Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 19642,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.04.2018 між сторонами було укладено договір № 055842 банківського вкладу на суму 197000,00 грн. на строк 12 місяців до 10.04.2019 із щомісячною виплатою процентів з розрахунку 16,5 % річних. 10.07.2018 відповідач в односторонньому порядку достроково розірвав договір, припинив нараховувати та виплачувати проценти по вкладу позивачеві. Після 10.07.2018 відповідач повернув позивачу суму вкладу, але не виплатив проценти по вкладу. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язання по договору, позивач не отримав доходи. На думку позивача, сума упущеної ним вигоди складає 19642,00 грн. Позивач вважає, що відповідач завдав йому збитків у зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутися за захистом своїх майнових прав та інтересів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.11.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2020 позовну заяву повернуто позивачу. Постановою Київського апеляційного суду від 06.04.2021 вищезазначену ухвалу скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.06.2021 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2021 позов залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 09.02.2022 вищезазначену ухвалу скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 10.04.2018 між сторонами було укладено Договір №055842 банківського вкладу, фізичної особи «КЛАСИЧНИЙ» (далі по тексту - договір вкладу), відповідно до якого відповідач прийняв від позивача вклад у сумі 197000,0 грн. на строк з 10.04.2018 по 10.04.2019 зі сплатою процентів у розмірі 197000,0 грн. (а.с. 6-7). Повернення вкладу здійснюється в день повернення вкладу шляхом перерахування на поточний рахунок Вкладника № [NUMBER] у Банку (п. 4.1. договору вкладу). Згідно пп. 2.1.3. договору вкладу, банк має право відмовити вкладнику у здійсненні фінансової операції, у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, що підлягає фінансовому моніторингу відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом». Відповідно до пп. 2.1.4. договору вкладу, банк має право вимагати у вкладника надання відомостей і документів, які необхідні для проведення ідентифікації, а також дають змогу з`ясувати його особу, суть діяльності, фінансовий стан. У разі ненадання Владником необхідних відомостей чи документів або умисного надання неправдивих відомостей про себе, Банк має право відмовити Вкладнику в його обслуговуванні. Згідно пп. 2.2.3. договору вкладу, оформити довіреність на розпорядження вкладом іншою особою у порядку, згідно з чинним законодавством України. Вкладник зобов`язується, враховуючи вимоги законодавства України в сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, надати Банку на його письмову вимогу або без такої вимоги письмову інформацію в разі набуття Вкладником статусу національного, іноземного публічного діяча, діяча, що виконує політичні функції в організаціях, особи, що діє від його імені, його близької особи або пов`язаної з ним особи (пп. 2.4.5 договору вкладу). Згідно п. 6.1 договору вкладу, останній набуває чинності з дня надходження коштів на рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, аналіз вищезазначених положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що позивач зобов`язаний довести: наявність протиправної поведінки, збитки, яких позивач, начебто, зазнав, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та збитками. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обовязковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причиннии зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками) зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Позивач зобов`язаний довести, що збитки, які начебто йому були завдані, є наслідком саме даного порушення боржником зобов`язання, а не якихось інших обставин (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 918/216/17). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом (постанова Верховного Суду України від 12.02.2014 у справі № 6-168цс13). Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювана, а викликана якимись іншими обставинами. При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб`єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди. Вищевказані висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 22.05.2018 по справі № 915/1015/16, від 25.06.2018 по справі № 916/1991/17, від 12.06.2018 по справі № 908/999/17. Таким чином, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що є його процесуальним обов`язком, протиправної поведінки з боку акціонерного товариства "Агропросперіс Банк"та завдання ним збитків позивачу. У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи зазначене, позивачем не надано належних підтверджень, що саме діями, рішенями чи бездіяльністю відповідача завдано шкоди останньому, та як, суду не надано належних доказів, які б вказували на причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяними збитками, тому в задоволенні позову слід відмовити. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного

Outcome: dismissed