Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно зі співвідповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 36\~141,94 гривня. В обґрунтування позову зазначила, що співвідповідачі є споживачами послуг, які Концерн «Міські теплові мережі» надає у квартиру [ADDRESS] . Заборгованість співвідповідачів за період з 01.10.2014 до 31.10.2021 за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання складає 36\~141,94 гривня. Співвідповідачі відзиви на позов не подали. Ухвалою суду від 15.06.2022 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Співвідповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи без їх участі не подали. Враховуючи те, що співвідповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзиви не подали, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП № 300048248 від 17.02.2022 співвідповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Співвідповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , а співвідповідачка [PERSON] за адрпесою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 14.06.2022. За комунальною квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] закріплені два особові рахунки № [NUMBER] та [NUMBER] . Власниками (квартиронаймачами) вказаною квартири є співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] . Заборгованість за особовим рахунком № [NUMBER] , споживачем за яким є співвідповідач [PERSON] , за період з 01.10.2014 до 31.10.2021 становить 36\~141,94 гривня. Вказані обставини підтверджуються довідкою щодо заборгованості за надані послуги опалення та централізованого постачання гарячої води, та розрахунком суми позову. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У статті 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Аналогічні норми містить стаття 1 Закону № 2189-VIII. Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-IV, статтею 5 Закону № 2189-VIII, позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що зазначено у статті 509 ЦК України Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між позивачем та співвідповідачем [PERSON] встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 року, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частин першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання позивач виконує в повному обсязі, що не було спростовано співвідповідачами. Співвідповідач [PERSON] , у свою чергу, порушив свої зобов`язання та своєчасно не вносив оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим з 01.10.2014 до 31.10.2021 має заборгованість в сумі 36\~141,94 гривня. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути зі співвідповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 36\~141,94 гривня. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надані належні, допустимі та достатні докази того, що співвідповідачка [PERSON] є співвласницею спірної квартири, її наймачем, проживає у вказаній квартирі або уклала з позивачем договір про надання послуг. Таким чином, позивачем не доведено, що співвідповідачка [PERSON] споживала надані ним комунальні послуги, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості зі співвідповідачки необхідно відмовити. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто зі співвідповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~481 гривня.

Outcome: partial