Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до ТОВ «Районний редакційно-видавничий комплекс «Новини Виноградівщини»\~ про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовна заява мотивована тим, позивач [PERSON] працювала в ТОВ «Районний редакційно-видавничий комплекс «Новини Виноградівщини» на посаді оператора комп`ютерної верстки та була звільнена з роботи днем 17.06.2021 року (наказ ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» №16 від 17.06.2021 року). Позивач [PERSON] працювала в ТОВ «Районний редакційно-видавничий комплекс «Новини Виноградівщини» на посаді інженера-технолога та була звільнена з роботи днем 01.07.2021 року (наказ ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» №17 від 01.07.2021 року). Позивач [PERSON] працював в ТОВ «Районний редакційно-видавничий комплекс «Новини Виноградівщини» на посаді друкаря-офсетника та був звільнений з роботи днем 02.07.2021 року (наказ ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» №18 від 02.07.2021 року). Однак на день звільнення та до цього часу ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» не провело з позивачами повного розрахунку з нарахованої заробітної плати. Згідно довідки ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» №3 від 01.02.2022 року заборгованість відповідача з виплати заробітної плати [PERSON] складає 21410,43 гривень. Згідно довідки ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» №2 від 01.02.2022 року заборгованість відповідача з виплати заробітної плати [PERSON] складає 19276,84 гривень. Згідно довідки ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» №4 від 01.02.2022 року заборгованість відповідача з виплати заробітної плати [PERSON] складає 24483.53 гривень. На підставі вищевикладеного, позивачі просять суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку, та судові витрати по справі.. Представник відповідача ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» надав суду письмовий відзив на позовну заяву де зазначив, що позовні вимоги визнає частково, просив суд задовольнити позовні вимоги в тій частині, яка підтверджується довідкою про заборгованість, оскільки\~ позивачам частково здійснена заборгованість по заробіній платі, про що подала розрахунок. При вирішенні питання про середнього заробітку за час затримання розрахунку при звільненні просить застосувати принцип пропорційності та співмірності між заявленими вимогами та фактичною сумою боргу відповідача перед позивачами. Щодо витрат на правову допомогу, просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу на суму 4200 гривень. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно трудової книжки [NUMBER] , виданої 06 серпня 1982 року,\~ [PERSON] працювала в ТОВ «Районний редакційно-видавничий комплекс «Новини Виноградівщини» на посаді оператора комп`ютерної верстки та була звільнена з роботи днем 17.06.2021 року, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати (наказ ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» №16 від 17.06.2021 року) (а.с.6-7). Відповідно трудової книжки, виданої 05 серпня 1977 року, та наказу №17 від 01 липня 2021 року «Про звільнення у зв`язку із розірванням договору [PERSON] », [PERSON] працювала в ТОВ «Районний редакційно-видавничий комплекс «Новини Виноградівщини» на посаді інженера-технолога та була звільнена з роботи днем 01.07.2021 року, у зв`язку із розірванням договору (наказ ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» №17 від 01.07.2021 року) (а.с.10-12). Відповідно трудової книжки [NUMBER] , виданої 15 липня 1985 року,\~ [PERSON] працював в ТОВ «Районний редакційно-видавничий комплекс «Новини Виноградівщини» на посаді друкаря-офсетника та був звільнений з роботи днем 02.07.2021 року, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати (наказ ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» №18 від 02.07.2021 року) (а.с.15-16). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Оформивши звільнення позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до роз`яснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Слід також зауважити, що відповідно п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджено наказом від 29.07.93 року № 58, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 241-1 КЗпП строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. З довідки № 3 від 01 лютого 2022 року, виданої ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» вбачається, що станом на 01.02.2022 року [PERSON] не виплачена заробітна плата, у розмірі 21 410,43 грн. З довідки № 2 від 01 лютого 2022 року, виданої ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» вбачається, що станом на 01.02.2022 року [PERSON] не виплачена заробітна плата, у розмірі 19 276,84 грн. З довідки № 4 від 01 лютого 2022 року, виданої ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» вбачається, що станом на 01.02.2022 року [PERSON] не виплачена заробітна плата, у розмірі 24 483,53 грн. В судовому засіданні також встановлено, що згідно відомості № 33 від 10.03.2022 року, позивачам [PERSON] та [PERSON] станом на момент розгляду справи судом,\~\~ частково здійснена виплата заборгованості по заробітній платі в розмірі по 4830,00 гривень кожному. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі позивачам [PERSON] та [PERSON] , підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку слід зазначити, що у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» в якому судам роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Вирішуючи позовні вимоги у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд встановив наступне. З довідки № 11 від 20 квітня 2022 року, виданої ТОВ «РРВК «Новини Виноградівщини» вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] , складає 6000,00 грн., [PERSON] 5375,00 гривень, [PERSON] 5299,00 гривень. Загальна кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні позивача [PERSON] , станом на день ухвалення рішення складає 263 дні. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом на день ухвалення рішення складає: 315,78 (середньоденна заробітна плата) Х 263 (кількість днів затримки розрахунку) = 83 050,14грн. Загальна кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні позивача [PERSON] станом на день ухвалення рішення складає 255 дні. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом на день ухвалення рішення складає: 252,33 (середньоденна заробітна плата) Х 255 (кількість днів затримки розрахунку) = 64344,15грн. Загальна кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні позивача [PERSON] станом на день ухвалення рішення складає 254 дні. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом на день ухвалення рішення складає: 255,95 (середньоденна заробітна плата) Х 254 (кількість днів затримки розрахунку) = 65 011,30грн. Оцінюючи доводи відповідача щодо зменшення суми стягнення за час затримки виплати суд зазначає, що відповідачем допущено прострочення більше як на один рік. Доказів на обґрунтування такого відповідачем не надано. Також не наведено недобросовісної поведінки позивачів і такого не встановлено на час розгляду справи. Покликання відповідача на оголошення воєнного стану і даному випаду є безпідставним. Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 263 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачів в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі, та слід стягнути з відповідача заборгованість по сумам, які підлягали виплаті позивачам на час їх звільнення з урахуванням частково виплачених сум та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд звертає увагу, що за подання до суду позовної заяви про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, позивачами були понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача по справі на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп кожному. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно положень ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Разом з тим заявлені позивачами витрати на правничу допомогу у розмірі по 3000 грн. підлягають частковому задоволенню з оглядку на те, що фактично подано один позов, а відтак, з урахуванням того, що справу розглянуто у спрощеному провадженні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі по 1000 грн. на користь кожного з позивачів.

Outcome: approved