Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення коштів. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що наказом 15 грудня 2020 року до Дніпровської районній філії Київського міського центру зайнятості звернувся [PERSON] з заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом № НТ201215 від 15.12.2020, Дніпровської районній філії Київського міського центру зайнятості відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», [PERSON] надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 15 грудня 2020 року. З метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Київським міським центром зайнятості було проведено звірку факту перебування у трудових відносинах і отримання доходу, в результаті чого складено Акт № 1402 від 24.05.2021 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Вказаним Актом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «РРП ГРУП» укладено договір про виконання робіт від 05.11.2020 №11/20/В2/Д-р/1, згідно п.10.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань. На підставі акту приймання - передачі виконаних робіт та наданих послуг від 15.12.2020 до Договору про виконання робіт від 05.11.2020 № 11/20/В2/Д-р/1 [PERSON] нарахована винагорода. Згідно з довідки - розрахунком надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття [PERSON] , який був зареєстрований як безробітний в Дніпровській районній філії КМЦЗ з 15.12.2020 по 24.05.2021 підлягає поверненню сума коштів в розмірі 5322,58грн. Дніпровською районною філією Київського міського центру зайнятості 03.06.2021 видано наказ № 61, відповідно до якого визнано матеріальне забезпечення [PERSON] безпідставним та таким, що підлягає поверненню. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 5322,58грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.11.2021, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 17.11.2021 сторонам направлено лист з додатками до нього, а саме: позивачу копію ухвалу про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї. Однак, станом на 08 лютого 2022 року повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу по справі в матеріалах справи відсутнє. Враховуючи вище викладене, 08 лютого 2022 року суд повторно повідомляє відповідача про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін для надання можливості надати пояснення та докази щодо справи. 15.03.2022 суддею Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. було продовжено строки розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін по цивільній справі 754/17033/21, оскільки 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан на підставі Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, про що повідомлено сторін по справі. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін за адресою зазначеною в позовній заяві, яка є адресою проживання відповідача ( [ADDRESS] ), до суду повернулося повідомлення з відміткою «вкладено до абонентської скриньки». Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Станом на 13.07.2022 закінчились строки для подання додаткових документів/доказів, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 15 грудня 2020 року до Дніпровської районній філії Київського міського центру зайнятості звернувся [PERSON] з заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Наказом № НТ201215 від 15.12.2020, Дніпровської районній філії Київського міського центру зайнятості відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», [PERSON] надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 15 грудня 2020 року. З метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Київським міським центром зайнятості було проведено звірку факту перебування у трудових відносинах і отримання доходу, в результаті чого складено Акт № 1402 від 24.05.2021 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Вказаним Актом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «РРП ГРУП» укладено договір про виконання робіт від 05.11.2020 №11/20/В2/Д-р/1, згідно п.10.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань. На підставі акту приймання - передачі виконаних робіт та наданих послуг від 15.12.2020 до Договору про виконання робіт від 05.11.2020 № 11/20/В2/Д-р/1 [PERSON] нарахована винагорода. Згідно з довідки - розрахунком надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття [PERSON] , який був зареєстрований як безробітний в Дніпровській районній філії КМЦЗ з 15.12.2020 по 24.05.2021 підлягає поверненню сума коштів в розмірі 5322,58грн. Дніпровською районною філією Київського міського центру зайнятості 03.06.2021 видано наказ № 61, відповідно до якого визнано матеріальне забезпечення [PERSON] безпідставним та таким, що підлягає поверненню. Київський міський центр зайнятості надіслав [PERSON] повідомлення від 04.06.2021 про необхідність повернути в добровільному порядку нараховане та виплачене матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Однак відповідач [PERSON] кошти в добровільному порядку не повернув. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено встановлення статусу безробітного, а саме безробітним може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Пунктом 8 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, зокрема у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач в період перебування на обліку в Київському міському центрі зайнятості, також перебував у відносинах цивільно-правового характеру з Товариством з обмеженою відповідальністю «РРП ГРУП», а тому не мав права отримувати передбачені законом соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved