Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в якому просив: 1. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 630458366 від 10.08.2016 року у розмірі: 13 297,79 грн.; 2. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) на користь ТОВ «Вердикт Капітал» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі: 2270,00 грн.; 3. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ \~ \~ \~ \~КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 36799749, місцезнаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) понесені витрати на правочинну допомогу у розмірі: 20000,00 грн. Позов мотивовано тим, що 10.08.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено оферту на укладання угоди про обслуговування Кредитної Картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії (надалі -Кредитний договір). Ліміт відновлювально кредитної лінії складає 20000,00 (Двадцять тисяч гривень 00 копійок), із процентною ставкою за користування коштами в розмірі 26,0 % річних. 28 січня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 630458366 від 10.08.2016 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. Таким чином, ТОВ «ФК «ВЕСТА» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а АТ «Альфа-Банк» втратив такі права. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 630458366 від 10.08.2016 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ТОВ «ФК «ВЕСТА» втратив такі права. За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 11.03.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 12 606,10 грн. (Дванадцять тисяч шістсот шість гривень 10 копійок), з яких: - Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 2 400,00 грн. - Заборгованість з пені - 10 206,10 грн. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі Кредитного договору № 630458366 від 10.08.2016 року. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 11.03.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 13 297,79 грн. (Тринадцять тисяч двісті дев`яносто сім гривень 79 копійок), з яких: - Нараховані 3% річних - 216,2 грн.; - Втрати від інфляції - 475,49 грн.; - Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 2 400,00 грн. - Заборгованість з пені - 10 206,10 грн. В добровільному порядку відповідач кошти за договором кредиту не сплачує, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом про стягнення боргу за кредитним договором. Ухвалою суду від 28.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Доля О.А. в судове засідання не з`явилися, 14.09.2021р. через канцелярію суду подали заперечення на позовну заяву про стягнення боргу за кредитним договором №630458366 від 10.08.2016р., в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» за недоведеністю та безпідставністю. Заперечення мотивували тим, що 10.08.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а тому просили застосувати главу 19 ЦК України щодо пропуску строку позовної давності в даному спорі на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України. Крім цього зазначили, що договір про відступлення, укладений між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Веста» від 28 січня 2019 року, а також договір про відступлення, укладений між ТОВ «ФК Веста» та позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» 29 січня 2019 року укладені із порушенням порядку відступлення права вимоги за кредитним договором № 630458366 від 10.08.2016 року, оскільки кредитний договір передбачає відмінний, від визначеного частиною 1 статті 516 ТІК України, порядок відступлення права вимоги за таким договором, а ні ТОВ «ФК ВЕСТА», ні Позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» не було повідомлено (попереджено) Відповідача [PERSON] як позичальника за 45 календарних днів (про відступлення права вимоги за цим договором, що є підставою для визнання нікчемним (недійсним) договір відступлення права вимоги, (справа № 910/14716/17 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.05.18 р.) Договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА а також договір відступлення прав вимоги №29-01/19/2 є правочинами, які суперечать положенням ЦК України, зокрема в частині, що стосується заміни кредитора у зобов`язанні. Тому, вважаємо, що недобросовісним є набуття права вимоги заборгованості за договорами кредиту як ТОВ «ФК ВЕСТА» так і ТОВ «Вердикт Капітал». Зазначили, що за період користування кредитними коштами, [PERSON] здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена, при цьому не надає жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, повідомляє лише, що в порядку пункту 8 частини 3 ст.175 ЦПК України, щодо надання інших доказів, окрім наявних в матеріалах даної справи, є неможливим в зв`язку з їх відсутністю, що згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України - доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім цього,\~заперечили стягнення\~витрат на\~правничу допомогу,\~оскільки гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час, при встановленні розміру гонорару враховується складінсть справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Зазначила, що позивач на підтвердження понесених судових витрат надав заявку на надання юридичної допомоги №12 від 08.03.2021 p., Витяг з Акту про надання юридичної правової допомоги №1 від 29.03.21 p., та платіжне доручення від 02.04.2021 року на суму 200000 грн., що не відповідає дійсному розміру стягнення зазначеного в позові 20000 грн. однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 30.09.2021р. представник позивача надіслав суду відповідь на заперечення на позовну заяву, в якій просив позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем було долучено вказані договори, а також витяги із вказаних договорів, в яких вказано про перехід права вимоги, власне, за даним кредитним договором, а тому позивач належними та допустимими доказами довів набуте правого грошової вимоги до відповідача, натомість, відповідач вказує на недійсності укладених договорів факторингу та переходу права вимоги та таких, які укладені всупереч вимогам ЦК України, а з таким твердженням не погоджується. Зазначив, що відповідачем в запереченні на позовну заяву взагалі не аргументовано, з яких підстав правочини мають бути визнані недійсними. Вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, так як заявляє в тому числі вимогу про визнання недійсним правочину, жодним чином не аргументуючи свою вимогу в даній частині. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги щодо недійсності правочинів переходу права вимоги не можуть розглядатися в даному судовому провадженні, оскільки, згідно закону, у разі, якщо особа вважає, що її права порушені, вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, в порядку, визначеному процесуальним законом, із дотриманням всіх послідовностей, натомість, відповідач, безпідставно, не заявляючи окремої вимоги, стверджує про невідповідність закону укладених договорів та, як наслідок, їх недійсність, а тому це твердження не можна розглядати як порушення прав відповідача, а тому, воно є безпідставним. Разом із тим, позивач визнає наявність заборгованості за кредитним договором. Крім того вказав, що позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи, але не корелюється із припиненням зобов`язань. Зазначив, що на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано, договір про надання правової допомоги, заявку про надання правових послуг, акт прийому-передачі робіт, укладених між стягувачем та адвокатським об`єднанням, а також платіжне доручення на загальну суму 200000,00 грн. - загальна сума, а тому було надано весь необхідний пакет документів на підтвердження вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.08.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено оферту на укладання угоди про обслуговування Кредитної Картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії (надалі -Кредитний договір). Ліміт відновлювально кредитної лінії складає 20000,00 (Двадцять тисяч гривень 00 копійок), із процентною ставкою за користування коштами в розмірі 26,0 % річних. 28 січня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 630458366 від 10.08.2016 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. Таким чином, ТОВ «ФК «ВЕСТА» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а АТ «Альфа-Банк» втратив такі права. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 630458366 від 10.08.2016 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ТОВ «ФК «ВЕСТА» втратив такі права. За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 11.03.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 12 606,10 грн. (Дванадцять тисяч шістсот шість гривень 10 копійок), з яких: - Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 2 400,00 грн. - Заборгованість з пені - 10 206,10 грн. Відповідач в добровільному порядку кошти за договором кредиту не сплачує, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом про стягнення боргу за кредитним договором Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 11.03.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 13 297,79 грн. (Тринадцять тисяч двісті дев`яносто сім гривень 79 копійок), з яких: - Нараховані 3% річних - 216,2 грн.; - Втрати від інфляції - 475,49 грн.; - Заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 2 400,00 грн. - Заборгованість з пені - 10 206,10 грн. Спірні правовідносини регулюються: Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі викладеного позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] , про стягнення боргу за кредитним договором, підлягають до часткового задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2270 грн. витрат по сплаті судового збору. Суд враховуючи відсутність у матеріалах справи документів, які підтверджують витрати за надання правничої допомоги в сумі 20000грн. вважає за необхідне у стягненні з відповідача таких витрат відмовити через недоведеність, оскільки в матеріалах справи міститься лише заявка на надання юридичної допомоги №12 від 08.03.2021 p., витяг з Акту про надання юридичної правової допомоги №1 від 29.03.21 p., та платіжне доручення від 02.04.2021 року на суму 200000 грн., які не підтверджують понесення позивачем витрат за надання правничої допомоги в цій справі.

Outcome: approved