Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівна, вчинений 10 грудня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за №30409, про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» боргу у загальній сумі 30337,99 грн, судові витрати у справі по сплаті судового збору та 5000 грн. витрат, що понесені позивачем на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, на адресу місця роботи позивача від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. було надіслано повідомлення про відкриття виконавчого провадження з якого вона дізналась, що 17.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис №30409 від 10.12.2019 року. У відповідь на адвокатський запит від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. отримано копію виконавчого напису від 10.12.2019 року, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2020 року ВП60999314, копію постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 17.01.2020 року ВП 360999314, копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію кредитного договору від 02.07.2013 року №R53113439051В, копію заяви про примусове виконання рішення, умови надання кредиту, додаток до кредитного договору від 02.07.2013 року № R53113439051В. Ознайомившись із даними документами, позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що вчинений всупереч встановленого порядку, з порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості, не надано доказів видачі кредиту та сплати заборгованості, виконавчий напис вчинено за період більш ніж три роки. Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21 березня 2022 року. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, пояснень щодо позовних вимог не подала. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відзив на позов не подав, наявні умови, встановлені\~ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 02 липня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №R53113439051В, згідно п.1 даного Договору Банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі 27300 грн. на строк по 02 липня 2016 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних. Пункт 3 даного договору визначено, що позичальник зобовязується використати кредит на споживчі потреби в інтересах сім`ї. Пункт 4.3 передбачає, що сторони дійшли згоди, що Кредит повертається, а проценти та Комісія сплачуються Позичальником 2 числа кожного місяця (дата списання банком платежів) у відповідності до графіка, який є невід`ємною частиною цього договору та включає в себе суму місячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів. Пунктом 4.5 визначено, що повернення кредиту, сплата процентів, комісій та інших платежів здійснюється позичальником шляхом зарахування коштів на транзитний рахунок № [NUMBER] у Відділенні «Рівненська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк». Пунктом 4.13 визначено, що Сторони досягли згоди, що у разі не згоди Позичальника із зміненими умовами Правил (порядок зміни регламентується п.5.1 та 5.2 правил) через 60 календарних днів з дати відповідних змін строк повернення Кредиту за Договором вважається таким що настав. Згідно Прикінцевих положень п.7.1 визначено, що на підставі ст.259 ЦК України строк позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафів, передбачених договором, встановлюєтвся у 3 роки. Початок перебігу позовної давності визначається згідно з чинним законодавством України. 10 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , яка є Боржником за Кредитним договором №R53113439051Ввід 02.07.2013 року, укладеним із ПАТ «ВТБ Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА, укладеного 02 жовтня 2019 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Строк платежу за Кредитним договором №R53113439051Ввід 02.07.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.05.2018 року по 23.10.2019 року. Сума заборгованості складає 30037,99 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 22368,27 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 5720,58 грн; прострочена заборгованість за процентами 1949,14 грн; неустойка (штраф, пеня) за порушення зобов`язань по кредиту 0 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача в розмірі 300 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника, яким є [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» складає 30337,99 грн. Даний виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №30409. З матеріалів справи вбачається, що 17.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні виконавчого напису №30409, що виданий 10.12.2019 року про стягнення із [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 30337,99 гривень. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За загальними правилами статей\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~глава 14 Закону України "Про нотаріат"\~та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Відповідно до положень\~статті 87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями\~статті 88 Закону України "Про нотаріат"\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншій строк давності. Виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). На підставі викладеного слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов"язання боржником. Отже, відповідно право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також\~\~бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов"язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 закону України "Про нотаріат"). З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат"\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено\~Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов"язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов"язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акта суб"єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Підставою для скасування вказаного\~\~нормативного\~\~акту слугувало те, що\~\~саме по собі включення\~\~тих чи інших\~\~документів,\~\~які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує\~\~безспірності\~\~заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~статтею 88 Закону України "Про нотаріат"\~умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням\~статті 87 цього Закону. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 10 грудня 2019 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правова позиція Верховного суду України в справі за №6-887 цс17). Зважаючи на\~наведене,\~та враховуючи\~ту обставину\~що на\~момент вчинення\~спірного виконавчого\~напису нотаріус\~керувався нечинним\~нормативним актом,\~і під\~час розгляду\~справи встановлена\~обставина наявності\~спору щодо\~наявності та\~розміру заборгованості\~за кредитним\~договором №R53113439051Ввід 02.07.2013 року,\~\~суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.00 коп. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному\~статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представником позивача [PERSON] [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, тому у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved