Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просила суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на А - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надвірні будівлі та споруди: Б - погріб, В - літня кухня, Г - сарай, Д - сарай, Е - убиральня, І - цистерна, 1-3 огорожа. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем вказаної спадщини за законом є позивач. Відповідно до листа приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивач та його представник не з`явилися, але від представника надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі та слухати справу у їх відсутність (а.с. 69). Відповідач [PERSON] та представник відповідача Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області у судове засідання не з`явилися, але надали до суду заяви, відповідно до яких не заперечували проти задоволення позову та просили справу слухати у їх відсутність (а.с. 68, 70). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу (у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову). Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11.02.2015 року (а.с. 16). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.1983 року, батьками позивача [PERSON] є мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 28). Позивач звернувся із заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини на житловий будинок, однак листом № 1254/02-14 від 17.06.2022 року (а.с. 65) йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до довідок Кам`янської сільської ради №260 та №261 від 08.06.2015 року, зазначено, що [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50), також за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] дружина, [PERSON] син (а.с. 51). Як вбачається зі спадкової справи №302/2015 року, позивач є спадкоємцем за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] відмовилась від спадщини на користь спадкоємця за законом: сина [PERSON] , інших спадкоємців немає (а.с.46-65). Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцям оформити свідоцтво про право на спадщину, тому вони змушені звернутись з позовом до суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори, однак оформити спадкове майно не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Ніким іншим спадщина не прийнята. Можливість позивача у оформленні ним свого спадкового права в позасудовому порядку відсутня, тому є підстави для задоволення позовних вимог. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved