Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11 лютого 2020 року між банком та відповідачем шляхом подання заяви-договору № 2020/І_С/043-000906 укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ «Укргазбанк» та договір № 2020/ОВР/043-000526. Відповідно до вказаного договору банк відкрив клієнту картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування: пакет «Еко-кредитка», на якому встановлено орієнтовна сума кредиту 10 000 грн., можливу суму кредиту 300 000 грн., пільговий період 30 днів, відсоткова ставка 36% річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48%; комісію за видачу кредиту 4,0%, строк дії договору 12 місяців. Банк взяті на себе зобов`язання виконав. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 22 липня 2021 року має заборгованість 15 022,01 грн., яка складається із строкової та простроченої заборгованості по кредиту та відсотках, а тому позивач просить стягнути на свою користь із відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою від 10.05.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 липня 2022 року відповідачка направила відзив на позовну заяву, в якому визнала позовні вимоги\~ частині заборгованості за тілом кредиту у сумі 12 468,40 грн., в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками та платежів згідно з положеннями ч.2 ст. 625 ЦПК України просила відмовити. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 11.02.2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] шляхом подання заяви-договору № 2020/І-С/043-000906 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УкргазБанк», укладено договір № 2020/ОВР/043-000526. Згідно з умовами договору відповідачу на картковий рахунок та субрахунок за програмою «ЕКО-кредитка» встановлено орієнтовану суму кредиту 10 000 грн., можливу суму кредиту 300 000 грн., пільговий період 30 днів, з відсотковою ставкою 36% річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48% зі строком дії договору з 11.02.2020 року по 10.02.2021 року. Згідно п.п. 1.3.1.1, 1.3.1.2, 1.3.1.3, 1.3.2, 1.4.1.2 Правил банк взяв на себе обов`язок відкрити клієнту рахунок/субрахунок, видати платіжну картку (додаткові платіжні картки), надати кредитні кошти (овердрафт) та здійснювати розрахунки за операціями з використанням платіжної картки (додаткових платіжних карток), що видані клієнту, в залежності від обраного клієнтом продукту банку. Відповідно п.п. 1.3.5., 2.2.2.3 Правил, обов`язок банку відкрити картковий рахунок/субрахунок, виконувати розрахунково-касове обслуговування, надання клієнту кредиту (овердрафт), тощо кореспондується із обов`язком клієнта здійснювати оплату послуг банку, в розмірі та строки, що передбачені умовами укладеного правочину. В матеріалах справи також містяться надані позивачем тарифний план, розрахунок заборгованості за договором № 2020/ОВР/043-000526 від 11.02.2020 року, виписка по рахунку [PERSON] , вимога про дострокове повернення кредиту № 129/18120/2021 від 15.05.2021 року та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 21.05.2021 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22.07.2021 року заборгованість відповідача перед банком становить 15 022,01 грн., з яких: 12 438,40 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 209,85 грн. поточна заборгованість по процентах; 1 886,26 грн. - прострочена заборгованість по процентах; 457,50 грн. - заборгованість згідно ч.2 ст.625 ЦК України (а.с.25). У наданій банком виписці по рахунку відповідача відображені дата та деталі операції за період з 28.05.2020 року по 01.07.2021 року, а також розрахунок прострочених відсотків, який становить 1 886,26 грн . 15.05.2021 року за №2129/18120/2021 АТ АБ «Укргазбанк» направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту у тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги - достроково повернути суму кредиту, суму процентів та комісію за користування кредитом всього у розмірі 13 937,34 грн (а.с.31). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, з огляду на те, що термін дії договору, укладеного між сторонами, становив 1 рік та закінчився 11.02.2021 року, а тому з вказаної дати нарахування процентів на підставі договору є безпідставним. За таких обстави, оскільки банк продовжував нараховувати відсотки в розмірі 4643,72 грн після 11.02.2021 р., тобто за межами строку укладеного між сторонами договору, а їх залишок за змістом позовних вимог становить 2 096,11 грн, а відтак вимога про їх стягнення за вказаний період задоволенню не підлягає, оскільки за період такого прострочення кредитор має право на стягнення грошової суми відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Отже, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в установлені договором строки, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти, на що він розраховував при укладенні договору, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором, що складається заборгованості по самому кредиту в розмірі 12 468,40 грн. Водночас, суд не погоджується з проведеним позивачем розрахунком заборгованості на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України з огляду на таке. Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У своєму розрахунку позивач вказав відсоткову ставку в розмірі 36% річних з урахування загальної заборгованості від 14 564,51 грн (а.с.25, зворотна сторона). Натомість оскільки ч.2 ст. 625 ЦК України передбачена відсоткова ставка 3% річних, а не 36 % річних, як це зазначив позивач у розрахунку, а відтак застосуванню підлягає визначена законом відсоткова ставка в розмірі 3% річних. Крім цього, суд не погоджується з розміром заборгованості, виходячи з якого позивач навів розрахунок на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки у вказаний ним період прострочення з 21.06.2021 року заборгованість становила 12 468,40 грн. За таких обставин, розрахунок 3% річних буде таким: 12 468,40 х (3% х 32 (кількість днів прострочення)/365)/100% = 32,79 грн. Отже, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №2020/ОВР/323-000526 від 11.02.2020 року, яка виникла станом на 22.07.2021 року і складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 12 468,40 грн. та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України в розмірі 32,79 грн, а всього 12 501,19 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2 059 грн. 23 коп. (12 501,19 грн. х 100 : 15 022,01 = 83%, 2481 грн. х 83% = 2 059 грн. 23 коп.). На підставі вищевикладеного та ст.ст. 509, 525, 526, 610, 611, 625, 634, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial