Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог, відзиву. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на її користь розмір страхового відшкодування в сумі 6671,92 грн та пеню в сумі 4670, 40 грн, всього 11342,32 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь 10 000 грн витрати, які вона понесла на відновлення свого порушеного права та 20 000 грн моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що з 17.06.2017 близько 19 год 00 хв мало місце ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] у якому винним визнано [PERSON] . 21.06.2017 [PERSON] звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта» та надала повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування , а також було проведено визначення розміру вартості відновлюваного ремонту ТЗ , який становить 6671,92 грн. Після встановлення винної особи, вона звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта», однак їй відмовили у виплаті, оскільки вона несвоєчасно надала заяву про виплату страхового відшкодування. Крім того вона понесла витрати у сумі 10 000 грн для відновлення свого порушеного права, пов`язані з розглядом в Кременчуцькому районному суді справ про притягнення до адміністративної відповідальності її та [PERSON] , оскільки вона була змушена звертатись за допомогою до адвоката, змушена була доводити відсутність її вини у ДТП тощо. Також їй було завдано моральної шкоди через пошкодження її транспортного засобу, під час ДТП в її транспортному засобі перебували її діти і вона була дуже налякана за її життя і здоров`я , була змушена приймати участь в проведенні експертиз та знову в спогадах переживати жахіття ДТП та стресс, [PERSON] декілька разів змінював свої показання та версії ДТП , що потребувало від неї постійного і додаткового спростування його омани. Процедурні питання, пов`язані із рухом справи в суді та інші процесуальні дії. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.07.2020 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного провадження. 08.09.2020 від ПАТ «НАСК «Оранта» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнають та просять відмовити у його задоволенні. 21.10.2020 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с.85-86). 04.02.2021 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить застосувати позовну давність установленому законом, до всіх грошових вимог [PERSON] до [PERSON] та в задоволенні позовних вимог відмовити. 13.12.2021 від [PERSON] надійшла заява про відмову від частини позовних вимог. Ухвалою суду від 07.07.2022 прийнято відмову представника позивача [PERSON] в частині заявлених позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення на користь позивача розміру страхового відшкодування у сумі 6 671,92 грн та пені в сумі 4670,40 грн та до [PERSON] про стягнення на користь позивача 10 000 грн моральної шкоди. Провадження в цивільній справі закрито в частині зазначених позовних вимог та продовжено розгляд справи по суті в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат, які особа зробила для відновлення свого порушеного права та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Відповідно до постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.12.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі щодо [PERSON] закрито у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Вказаною постановою було встановлено, що [PERSON] 17.06.2017 близько 19 год керуючи автомобілем Renault Kangoo д.н.з [NUMBER] , під час руху заднім ходом поблизу СТ «Шведівка» 7-ма алея Келебердянської селищньої ради Кременчуцького району Полтавської області, не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки Daewoo д.н.з [NUMBER] . Під час зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.5-6). Згідно постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.12.2019 справу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.7-8). Відповідно до зведеної таблиці даних попереднього розрахунку розміру матеріального збитку вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу Daewoo д.н.з [NUMBER] складає 6671,92 грн, вказані обставини також наведені у зведених даних по розрахунку (а.с.14-16). 30.10.2017 між Бойченко Г.В. та [PERSON] було укладено договір № 040399 про надання правової допомоги та додаткова угода №1 до вказаного договору (а.с.18-19). Згідно квитанцій №29/10/18 та №30/10/17 [PERSON] сплатила адвокату Бойченко Г.В. 10 000 грн за надання правової допомоги та представництва інтересів в суді по справі №536/1121/17 та №536/1122/17 щодо притягнення до адміністративної відповідальності та потерпілої від ДТП за участі [PERSON] (зворотна сторона а.с.19) Відповідно до акту приймання-передання виконання робіт та наданої правової допомоги [PERSON] у справах №536/1121/17 та №536/1122/17 Кременчуцького районного суду Полтавської області, Бойченко Г.В. приймала участь 9 разів , 10 годин, складала процесуальні документи , ознайомлювалась з матеріалами судових справ, консультувала клієнта по судових справах (а.с.20). Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Так у справі відповідачем заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Суд вважає, що у цих правовідносинах слід застосовувати положення закону про загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки. Як встановлено в ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, за змістом норми ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так згідно наданих суду документів подія ДТП учасниками якої були позивач і відповідач сталася 17.06.2017, а позивач звернулася до суду 16.06.2020, тобто в межах строку позовної давності . Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат, які позивач понесла на відновлення свого права суд наголошує на наступному. У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19). Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 червня 2020 року в справі № 910/12945/19. Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, понесені нею в справах №536/1121/17 та №536/1122/17, що розглядались Кременчуцьким районним судом Полтавської області. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Вбачається, що понесені стороною позивача витрати на правничу допомогу у судовому провадженні в іншому суді, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову, а такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями відповідача [PERSON] , суд виходить з того, що пошкодження автомобіля позивача завдало їй негативних емоцій та переживань та неможливості нормального користування ним і в свою чергу призвело до душевних страждань позивача, порушення її звичного способу життя. Враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань й виходячи із засад розумності й справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 6000 грн, саме такий розмір відповідатиме засадам розумності та справедливості. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Розподіл судових витрат Так, згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial