Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики №3459010323-15288 від 15 жовтня 2020 року в сумі 19058,28 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 15 жовтня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] був укладений Договір позики №3459010323-15288 «Проста позика» відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 2400,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську карту позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця, строком на 23 доби, тобто з 15 жовтня 2020 року по 07 листопада 2020 року зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 1,95% за кожен день. Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №3459010323-15288 від 15 жовтня 2020 року, що акцептована відповідачем 15 жовтня 2020 року, шляхом підписання електронним цифровим підписом відповідача (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердженням, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої надалі ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було перераховано кошти у розмірі 2400,00 грн., що підтверджується квитанцією та довідкою. 23 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №23-06/20, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, які зазначені у Реєстрах боржників укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, 03 червня 2021 року відповідно до п. 6.2.3 договору про відступлення право вимоги вищевказаного договору було підписано додаток №2 до даного договору, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договорами позики, в тому числі договором №3459010323-15288 від 15 жовтня 2020 року, укладеним з [PERSON] , тобто внаслідок укладення вказаного договору відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ «Вердикт Капітал » набуло статусу нового кредитора за вищевказаним договором позики. Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 06 жовтня 2021 року становить 19058,28 грн., з яких: 2400,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1081,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована за акційною відсотковою ставкою, 15370,92 грн. - заборгованість за відсотками нарахована відповідно до п.9.7 договору, 206,36 грн. - індекс інфляції. В зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки на його користь заборгованості за договором позики та відшкодувати судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи була двічі повідомлена належним чином, не повідомила відповідачка й про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти: Судом встановлено, що 15 жовтня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено договір позики №3459010323-15288, згідно умов якого Товариство приймає на себе зобов`язання, а Позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом, у вигляді нарахованих на Суму кредиту процентів, за фактичний строк користування Кредитом, у порядку встановленому цим Договором (п.2.1 Договору). Кредит надається в загальному розмірі (Сума кредиту) 2400,00 грн. на строк 23 доби починаючи з 15 жовтня 2020 року по 07 листопада 2020 року (включно) (п.п.2.2, 2.3 Договору). Відповідно до п.3.2 Договору, Кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на Рахунок Позичальника, зазначений позичальником при подачі Заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (Реквізити сторін) цього Договору. Згідно з п.10 банківський рахунок [PERSON] - IBAN [NUMBER] . Позичальник зобов`язується здійснити повернення Суми кредиту та нараховані у відповідності до цього Договору проценти за користування Кредитом одноразовим платежем в розмірі 3481,00 грн. 07 листопада 2020 року, шляхом зарахування власних коштів на Рахунок Товариства не пізніше 07 листопада 2020 року (п.3.9 Договору). Згідно Додатку №1 до Договору позики, розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом у акційний період згідно графіку розрахунків становить 1,95%, у базовий - 3,9%. Відповідно до п. 9.7 Договору сторони домовились, що після закінчення Строку дії цього Договору, проценти за користування Кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст.625ЦК України у розмірі передбаченому п.п. 9.4 цього Договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної Вимоги Позикодавця Позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти Позичальника. Відповідно до п. 9.4 Договору Позичальник сплачує Товариству плату за користування Кредитом з розрахунку 702,00 % річних. Згідно п.п.9.2. та 9.3 розділу 9 вказаного Договору, договір позики укладено в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.9.2 цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису. За приписами ч.1 ст.205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За приписами п.п. 6, 12 ч. 1 ст.3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Пунктом 12 ст.11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи слідує, що вказаний договір позики укладено в електронній формі на умовах оферти на укладення електронного договору позики №3459010323-15288 від 15 жовтня 2020 року, що акцептована відповідачем 15 жовтня 2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки та укладення договору, проведено на підставі п.п. 6, 12 ч.1 ст.3, ст.12, ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 Цивільного Кодексу України. Відповідачка [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої надалі ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було перераховано грошові кошти у розмірі 2400 гривень. Факт отримання позичальником коштів у розмірі 2400,00 грн. підтверджується листом сервісу iPay.ua №2873_210930152923 від 30 вересня 2021 року та квитанцією про сплату послуг через сервіс онлайн-платежів iPay.ua із змісту яких слідує, що 15 жовтня 2020 року о 15:40 год. відбулося зарахування коштів на суму 2400,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 69363474, призначення платежу: зарахування 2400,00 грн. на карту [NUMBER] . 23 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги №23-06/20, відповідно умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передає за плату ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за Договорами позики вказаними у Реєстрах Боржників (Додаток № 1 до договору), укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» (п.1.1 Договору). Відповідно до п.6.2.3 цього Договору право Вимоги переходить до Нового Кредитора з моменту підписання сторонами Додатку №2 до цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Відповідно до п.6.3 цього Договору в редакції від 23 червня 2020 року разом з правами вимоги до Нового Кредитора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Новий Кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за Договорами позики з Дати відступлення Права Вимоги за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договору позики. 23 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було підписано Додаткову угоду до Договору про відступлення права вимоги № 23-06/20, яка є невід`ємною його частиною, відповідно до якої змінено редакцію п. 6.3 Договору та передбачено право Нового Кредитора з Дати Відступлення Прав Вимоги здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Кредитором) за Договорами позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договору позики. Відповідно до Додатку №1 до Договору, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики №3459010323-15288 від 15 жовтня 2020 року, укладеним між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кошти у розмірі, встановленому Договором. Відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання згідно договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №3459010323-15288 від 15 жовтня 2020 року становить 19058,28 грн., з яких: 2400,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1081,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована за акційною відсотковою ставкою, 15370,92 грн. - заборгованість за відсотками нарахована відповідно до п.9.7 договору, 206,36 грн. - індекс інфляції. Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилася та не надала суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь товариства заборгованості за договором позики на загальну суму 19058,28 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь ТзОВ «Вердикт Капітал» 2270 гривень 00 копійок сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги платіжне доручення №0313220000 від 20 грудня 2021 року про сплату судового збору. Крім того, позивач скористався правничою допомогою та в підтвердження цих витрат надав договір про надання правової допомоги №05-03/2021 від 05 березня 2021 року, заявку на надання юридичної допомоги №49 від 24 листопада 2021 року, витяг з акту №4 про надання юридичної допомоги від 28 листопада 2021 року та платіжне доручення №0307390000 від 02 грудня 2021 року. Надаючи оцінку наданим доказам та зважаючи на відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах цієї цивільної справи. Тому, слід стягнути з відповідача на користь позивача 9000,00 грн. відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: approved