Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

До Магдалинівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою та визнання права власності на нерухоме майно. Позивач посилається\~на те,\~що 20\~січня 2022\~року між\~ним та\~відповідачем був\~укладений договір\~купівлі-продажу\~житлового будинку\~з господарськими\~спорудами та\~земельної ділянки\~площею 0.25\~га,\~призначеної для\~будівництва та\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(кадастровий\~номер 1222381100:02:001:0229)\~в [ADDRESS] . Даний факт підтверджується розпискою [PERSON] про передачу їй 95\~000 грн. Позивач декілька разів зверталася до відповідача з проханням посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та присадибної земельної ділянки у нотаріуса. Вона обіцяла виконати своє зобов`язання, але потім почала ухилятися, посилаючись на похилий вік та хворобу. З [PERSON] вони домовились щодо усіх істотних умов договору та позивач виконав їх, а саме: передав їй усю суму грошей, за яку домовились, а вона передала йому ключі від будинку та правовстановлюючі документи. Тому позивач змушений звернутися до суду і просить ухвалити рішення, яким договір купівлі-продажу визнати дійсним та визнати за ним право власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву, в якій він прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, визнала позовні вимоги. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , належав [PERSON] відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 грудня 2016 року (а. с. 16). Земельна ділянка площею 0.25 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 1222381100:02:001:0229), належала [PERSON] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 грудня 2016 року. Нерухоме майно знаходиться в [ADDRESS] (а. с. 13). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На а. с. 9 є розписка [PERSON] про отримання нею плати за житловий будинок з присадибною земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , згідно якої позивач придбав у [PERSON] нерухоме майно, що належало останній на праві власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину (розписок), домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судом встановлено обставини неможливості здійснення позивачем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, вказані обставини свідчать про неможливість нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між позивачем та відповідачем вважається таким, що вчинено правомірно, тому є законні підстави для визнання дійсним договору та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved