Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою в якій вказує, що вона з 21.06.2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від сумісних стосунків мають троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявниця вказує, що шлюб розірваний Бродівським районним судом Львівської області 02 липня 2021 року. Підставою для звернення до суду із заявою про розірвання шлюбу стало те, що кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати їй та її рідним фізичною розправою, неодноразово завдавав її та її рідним тілесні ушкодження. Заявниці стверджує, що вона зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON] , переслідувань, погроз, заподіяння тілесних ушкоджень колишнім чоловіком. Її та членам її родини постійно надходять погрози вбивством, фізичної розправи як в телефонних розмовах так і безпосередньо при спілкуванні. Неодноразові звернення за захистом до правоохоронних органів не дало жодного результату і бувший чоловік зовсім не змінив своєї поведінки. Остання стверджує, що [PERSON] на шлях виправлення не став, а навпаки посилює свою агресію відносно заявниці. Як наслідок вироком Бродівського районного суду Львівської області від 03.02.2022р. по справі № 439/1271/21 [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу - 850 гривень. Окрім того, 05.05.2022 року Бродівським районним судом Львівської області [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП у виді штрафу у сумі 170 гривень. Згідно звернення матері заявниці - [PERSON] від 12.06.2022 року щодо спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, відносно [PERSON] було порушено кримінальне провадження № 12022142160000066 - витяг з ЄРДР від 13.06.2022 року. Заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою. Тому заявниця мотивує, що вона вимушена звернутися із заявою про видачу обмежувальної припису, оскільки попередньо вжиті заходи виявилися неефективними та не захистили її від домашнього насильства. 04 липня 2022 року - відкрито провадження у справі Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, додавши, що [PERSON] переслідує її постійно: приїжджає на місце роботи, проживання та влаштовує скандали, що призвело до того, що заявниця просить сусідів, знайомих, щоб останні супроводжували її, як на роботу так і до магазину. Зазначає, що її життя стало нестерпним. Представник заявниці - [PERSON] надала пояснення, що оскільки існує реальна загроза життю [PERSON] , зі сторони колишнього чоловіка [PERSON] , який у постійно чинить насильство щодо заявниці, то кричуще необхідно видати обмежувальний припис із застосуванням заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , підтримала заяву в повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення вказаної заяви, оскільки в разі задоволення вказаної заяви будуть надмірно обмежуватися його права на свободу пересування, перебування в місцях загального користування, навчальних закладах, впливати на спілкування з його дітьми, які є спільними з заявницею, не зможе обговорювати з заявником питання виховання спільних дітей, а отже такі обмеження щодо нього не можна визнати пропорційними меті застосування такого обмежувального припису. В судовому засіданні не заперечував, що фактично слідкує цілодобово за колишньою дружиною, приїздить на місце її роботи, проживання, хоча фактично мешкає за п`ятдесят кілометрів від місця проживання та роботи останньої. Вважає, що заявник поводить себе негативно, не слідкує за дітьми. В подальшому в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про обмежувальний припис в повному об`ємі. Представник заінтересованої особи Відділення поліції № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області Темкевич М.С. в судовому засіданні підтримав заяву, додавши копії заяв [PERSON] від 05.07.2022 року відповідно до якої, остання просить прийняти міри до [PERSON] , який по місцю її роботи погрожував останній фізичною розправою та заяву від 08.07.2022 року відповідно до якої [PERSON] 08.07.2022 року близько 02.20 год. ображав заявницю. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 02.07.2021р. у справі № 439/646/21 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 червня 2008 року у Заболотцівській сільській раді Бродівського району Львівської області, актовий запис № 6. (а.с. 7,8). За час перебування у шлюбі в сторін народилося троє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,6,7). [PERSON] протягом 2022 року притягався до адміністративної відповідальності, за вчинення домашнього насильства (психологічного характеру) відносно [PERSON] : постановою Бродівського районного суду Львівської області від 05 травня 2022 року - [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на нього, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень (а.с. 11). Вироком Бродівського районного суду Львівської області від 03.02.2022р. по справі № 439/1271/21 [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу - 850грн. (а.с. 10). Відділенням поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 12022142160000066 від 13.06.2022 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України., згідно звернення - [PERSON] від 12.06.2022 року щодо спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень (а.с. 12). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. За змістом нормативного регулювання пунктів 3, 6-8 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездiяльнiсть) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. А саме: -економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; -психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Імперативним приписом пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. - Вимогами пункту 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. У частині 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: -заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; -усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; -обмеження спілкування з постраждалою дитиною; -заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; -заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; -заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Нормою частини 4 статті 26 вищевказаного Закону передбачається, що обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вище зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказаний закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. При цьому, згідно із пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Частиною 4 статті 350-6 ЦПК України передбачено, що рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до частини 2 статті 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Правилами пункту 10 частини 1 статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису. Як вбачається із доказів по справі [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини [PERSON] . Судом встановлено безумовні факти систематичного вчинення з боку [PERSON] щодо заявниці психологічного насильства. Між колишнім подружжям примирення не відбулося [PERSON] не припиняє свою протиправну поведінку. Такі обставини мотивують високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. В тому числі й з тяжким наслідками, такі ризики є реальними та підтверджуються доказами по справі. Також суд бере до уваги вжиті заявницею розумні та законні заходи для її захисту та покарання винного, зокрема в рамках адміністративних справ та кримінального провадження, які не дали очікуваного результату. Обмежувальний припис залишається єдиним належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Тимчасове обмеження прав кривдника - [PERSON] з метою забезпечення безпеки постраждалої особи - [PERSON] , шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. За таких обставин справи, суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту прав заявниці до [PERSON] , задля досягнення легітимної мети необхідно застосувати обмежувальний припис, яким протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), роботи; заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто із постраждалою особою, окрім як заборони наближатися на визначену відстань до інших місць частого відвідування [PERSON] , оскільки заявницею не зазначено чітку адресу вказаних місць. Таке обмеження прав [PERSON] не буде надто обтяжливим для нього, та на думку суду буде розмірним заходом до мети, яка повинна бути досягнена застосування такого обмежувального припису. За правилами частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. На підставі статтей 1, 24, 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»

Outcome: partial