Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся через Марганецький міський суд Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої - [PERSON] , третя особа - територіальна громада міста Марганець, в інтересах якої діє Марганецька міська рада Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що будинок [ADDRESS] , належить йому на праві власності. В будинку значаться зареєстрованими відповідач - [PERSON] , який є його сином, [PERSON] , яка є його невісткою, їх неповнолітня донька [PERSON] та [PERSON] , яка є його онукою. Понад десять років відповідачі не проживають в будинку. Фактично проживають у місті Дніпро. Ніяких перешкод у проживанні відповідачами в будинку ним та членами його сім`ї не чиниться. Він не може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, що є порушенням його права володіти, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи відсутність заяви відповідачів із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Будинок [ADDRESS] належить позивачу на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П. 26.04.2000 року, зареєстрований в реєстрі за № 1471 /а.с. 4/. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої 18.05.2022 року головою квартального комітету 25 Марганецької міської ради Дніпропетровської області в будинку [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON] , [INFO] , який приходиться [PERSON] сином, [PERSON] , [INFO] , яка приходиться [PERSON] невісткою, неповнолітня донька [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка приходиться [PERSON] онукою та [PERSON] , [INFO] , яка приходиться [PERSON] онукою /а.с. 5 /. Згідно акту від 20.05.2022 року, складеного в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] та затвердженого головою квартального комітету 25 Марганецької міської ради Кучинською Л.М., відповідачі по справі в будинку [ADDRESS] не проживають понад 10 років /а.с. 6/. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків. Дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Судом встановлено, що відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління паспортної роботи та реєстрації фізичних осіб ГУДМС в Дніпропетровській області [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] по теперішній час. Враховуючи те, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] постійно проживає разом з батьками та перебуває на їх вихованні, то її реєстрація повинна бути за місцем їх проживання. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі мали можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їм позивач або члени його сім`ї не чинили, майно та речі відповідачів в будинку відсутні, поважних причин для їх відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідачів за місцем мешкання понад одного року, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником будинку та відповідачами, дають суду підстави зробити висновок, що відповідачі, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні більш ніж одного року, без поважних причин, втратили право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягають визнанню такими в судовому порядку. Позивача на підставі ухвали судді від 01 липня 2022 року звільнено від сплати судового збору. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved