Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивач через свого представника адвоката Ієговську А. О. звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням та шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 грудня 2020 року біля с. Заповітне на 27 км автодороги Т-О805 Запорізької області Кам`янсько-Дніпровського району відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2108», номерний знак [NUMBER] , допустив лобове зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-21093», номерний знак [NUMBER] , під керуванням позивача. Позивач посилається на те, що внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження та було завдано шкоду його здоров`ю, яка пов`язана з лікуванням та з тимчасовою втратою працездатності. Оскільки шкоду було завдано внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу «ВАЗ-2108», номерний знак [NUMBER] , а тому відповідальність за заподіяну шкоду настала у володільця джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб не була застрахована, а 14 грудня 2020 року було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021080000000419 з кваліфікацією по ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Позивач зазначає, що внаслідок отриманих ним травм він знаходився на стаціонарному лікуванні та поніс витрати на лікування в сумі 50\~354 гривні 47 копійок. Крім того, позивач зазначає, що він поніс витрати, які пов`язані тимчасовою втратою працездатності, які він оцінює в суму 2\~999 гривень 88 копійок. З посиланням на ст. ст. 1167, 1168, 1187 ЦК України та норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія на дату ДТП не була застрахована, тому відшкодувати збитки зобов`язаний відповідач незалежно від наявності вироку суду. Проте відповідач не відшкодував позивачу заподіяну шкоду, а тому він змушений звернутися за захистом свого права до суду. Позивач та його представник, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Надали клопотання, згідно якого просять суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. 12). Представник відповідача, який про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Надав відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що він поданий передчасно, оскільки вирок суду у кримінальній справі не ухвалений (а.с.48). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Розпорядженням голови Верховного Суду від 10 березня 2022 року №4/0/9-22 підсудність Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області визначено за Солонянським районним судом Дніпропетровської області. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята та шоста\~статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 12021080000000419 від 14 грудня 2020 року відносно [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 14 грудня 2020 року біля с. Заповітне на 27 км автодороги Т-О805 Запорізької області Кам`янсько-Дніпровського району відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2108», номерний знак [NUMBER] , допустив лобове зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-21093», номерний знак [NUMBER] , під керування водія [PERSON] (а.с.13-16). Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження: поєднана травма голови, тулубу та кінцівок: закрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку легкого ступеню, перелом кісток носу без зміщення кісткових уламків скальпована рана в лівій лобно-скроневій ділянці; закрита травма грудної клітки: вогнища забою в нижній частці правої легені, двосторонній малий гідраторакс; закриті переломи лівої вертлюгової западини, лівої сідничної кістки, лівої лонної кістки, гілки правої сідничної кістки, черезвертлюговий перелом лівої стегнової кістки із наступним проведенням метало остеосинтезу, скупчення крові в черевній порожнині, рана в ділянці середньої третини лівого стегна по латеральній поверхні; закриті переломи 3-5 плеснових кісток лівої стопи, перелом головки основної фаланги 5-го пальця лівої стопи; закриті переломи таранної та п`яткової кісток правої стопи зі зміщенням кісткових уламків із наступним проведенням метало остеосинтезу переломів; множинні садна в ділянках обличчя, тулуба та кінцівок. Виявлені тілесні ушкодження утворились за механізмом тупої травми, тобто від дії тупих предметів, та могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди (а.с.13-16). Також судом встановлено, що 13 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП (а.с.29-30), з заявами про виплату страхового відшкодування в розмірі 50\~354 гривні 47 копійок (а.с.30 зворот) та 2\~666 гривень 66 копійок (а.с.31). 08 серпня 2021 року позивач направив відповідачу документи для виплати страхового відшкодування (а.с.31 зворот, 32), а відповідач листом від 08 вересня 2021 року повідомив, що для вирішення питання про відшкодування шкоди, позивачу необхідно надати зокрема копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вирок суду, постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, що підтверджує відповідальність іншого учасника ДТП (а.с.33). Також судом з`ясовано, що листом від 04 жовтня 2021 року відповідач повідомив позивача, що відповідно до вимог пп. «а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно інформації, отриманої з єдиного державного реєстру судових рішень, справа за фактом ДТП розглядається в суді. Після отримання інформації про прийняте рішення у судовій справі, МТСБУ повернеться до розгляду питання про відшкодування заподіяної шкоди (а.с.33 зворот). Суд вважає, що спірні правовідносини регулюються ст. ст. 1166, 1187,1188 ЦК України відповідно до яких, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Нормами\~ст. 1187 ЦК України\~передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 зазначеної статті визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП здійснюється у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі закон № 1961-IV) . Відповідно до ст. 35 Закону № 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування, а згідно п. 36.1\~ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених\~ст. 41 цього Закону - МТСБУ),

Outcome: dismissed