Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Головне управління Національної поліції України в Київській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило: стягнути з відповідача на користь позивача 62\~467,04 грн боргу за надані комунальні послуги, 749,50 грн інфляційних втрат та 1\~870 грн 3 % річних, всього 65\~086,54 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідач зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] (відомчий гуртожиток Головного управління Національної поліції України в Київській області) на підставі ордера виданого 26 липня 1993 року Управлінням тилового забезпечення Управління тилового забезпечення Управління внутрішніх справ міліції Київської обласної державної адміністрації (з 07.11.2015 ГУНП в Київській області) та отримував послуги, що надавались Головним управлінням Національної поліції України в Київській області. Між позивачем та відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг під час проживання на зазначеній житловій площі та оплату коштів за користування ними. Станом на 01.09.2020 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 65\~086,54 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся з позвовом до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області (суддя Усатов Д.Д.) від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. № 579 від 08.10.2021 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/15112/20 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В. Ухвалою судді від 11.10.2021 року справу прийнято за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого представник позивача підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] (відомчий гуртожиток Головного управління Національної поліції України в Київській області) на підставі ордера виданого 26 липня 1993 року Управлінням тилового забезпечення Управління тилового забезпечення Управління внутрішніх справ міліції Київської обласної державної адміністрації (з 07.11.2015 ГУНП в Київській області) та отримував послуги, що надавались Головним управлінням Національної поліції України в Київській області. Між позивачем та відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг під час проживання на зазначеній житловій площі та оплату коштів за користування ними. Станом на 01.09.2020 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 65\~086,54 грн. При встановлені фактичних даних, дослідженні матеріалів справи та пояснень сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. За приписами ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України від 09 листопада 2017 року№ 2189-VIII«Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтями 67, 68 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити оплату за житлово-комунальні послуги. За приписами ст. 526 ЦК України установлено, що зобов`язання повинно виконувати належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що станом на 01.09.2020 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 62 467,04 грн. Відповідачем доказів сплати позивачу заборгованості суду не надано. З огляду на наведене, позовна вимога про стягнення 62\~467,04 грн підтверджується наявними матеріалами справи, є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 749,50 грн інфляційних втрат та 1\~870 грн 3 % річних за період з 1 січня 2020 року по 30 серпня 2020 року. Згідно з ч. 1 ст. 625\~ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, суд вважає його арифметично правильним, а відтак вимоги про стягнення 749,50 грн інфляційних втрат та 1\~870 грн 3 % річних підлягають задоволенню судом. У силу положень ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved