Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] , в особі адвоката Руденко В.Б., звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заподіяні йому збитки у розмірі 198 769,40 грн, інфляційні витрати у розмірі 306 600,48 грн, 3% річних у розмірі 29 831,75 грн та у рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди - 50 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач являється власником автобуса «Богдан А-091», 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується довідкою Територіального сервісного центру МВС № 8041 від 28.10.2021. У березні 2015 року позивач, за посередництва свого знайомого [PERSON] , передав за усною домовленістю у тимчасове користування вказаний автобус відповідачеві [PERSON] , оскільки він здійснює підприємницьку діяльність із перевезення пасажирів. За наявною інформацією відповідач надавав послуги з перевезення пасажирів на автобусі, отриманому в користування від позивача, на маршрутах № 22, № 213, № 459 в м. Києві. 15.01.2017 позивач за місцезнаходженням автобуса по [ADDRESS] виявив, що належний йому автобус повністю розібраний, з нього зняті усі комплектуючі та залишений тільки кузов, тобто автобус був фактично знищений як транспортний засіб. Оскільки на неодноразові дзвінки позивача відповідач не реагував, 19.01.2017 позивач звернувся до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, де було оформлено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення щодо знищення [PERSON] транспортного засобу позивача. У вказаній заяві позивач оцінив нанесену йому шкоду в розмірі 250 000 грн. В той же день позивач був допитаний як потерпілий. Оскільки позивач не отримував відповіді від Дарницького управління поліції, він обґрунтовано вважав, що органами поліції здійснюється досудове розслідування за його заявою та він у подальшому буде повідомлений про його перебіг. Лише у 2021 році, після звернення за правовою допомогою, позивачем було отримано копію висновку Дарницького УП ГУ НП у м. Києві про результати розгляду звернення позивача, в якому зазначено, що в даній події вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються в приватному зверненні, матеріали перевірки зняті з контролю та списані до справи. Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 08.11.2021 № 32812/21-54, середня ринкова вартість транспортного засобу «Богдан А-091», 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , станом на 05.01.2017 складає 198 769,40 грн. Оскільки відповідачем було фактично знищено належний позивачеві транспортний засіб, саме тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення збитків з урахуванням 3% річних та індексу інфляції, а також моральної шкоди. Також просив визнати поважними причини пропуску строку звернення з позовом до суду, оскільки він був пропущений з поважних причин у зв`язку з тривалою відсутністю будь-якої відповіді з Дарницького управління поліції. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 07.02.2022 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.05.2022 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимоги, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що жодних договорів з позивачем не укладав та шкоди не завдавав. Автобус «Богдан А-091» був переданий йому в оренду з правом викупу [PERSON] умови якого ним були виконані, кошти повністю сплачені. Також посилався на те, що позивач пропустив строк звернення до суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. [PERSON] на праві власності належить автобус «Богдан А-091», 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , об`єм двигуна 4570 см.куб., кількість сидячих місць з водієм 22 свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] від 04.10.2013, що підтверджується довідкою Територіального сервісного центру МВС № 8041 від 28.10.2021 за № 31/26-1223 (а. с. 14). 19.01.2017 [PERSON] звернувся в Дарницьке УП ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, в якій зазначено що 15.01.2017 приблизно о 12-00 год. по [ADDRESS] , заявник виявив свій автобус «Богдан», з якого викрали всі запчастини та комплектуючі до нього (а. с. 25 - 26). Також 19.01.2017 [PERSON] був допитаний в якості потерпілого, в кримінальному провадженні, де він зазначив, що приблизно в 2015 році він здав належний йому автобус «Богдан» у користування [PERSON] на усній домовленості для використання його у пасажирських перевезеннях. Розрахунок за оренду автобуса [PERSON] передавав через [PERSON] , який і познайомив позивача та відповідача. І от у січні 2017 він виявив свій автобус без запчастин та комплектуючих до нього (а. с. 27 - 28). Відповідно до висновку про результати розгляду звернення [PERSON] , затвердженого заступником начальника Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 11.02.2017, встановлено що в даній події вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються в приватному зверненні, тому перевірку визнано завершеною, матеріали перевірки знято з контролю та списано до справи (а. с. 30). Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення авто товарознавчого дослідження № 32812/21-54 від 08.11.2021, середня ринкова вартість транспортного засобу «Богдан А-091», 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , станом на 05.01.2017 складає 198 769,40 грн. (а. с. 34 - 42). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що саме він продав автобус «Богдан» позивачеві [PERSON] . До продажу, автобус працював на маршруті з пасажирських перевезень. Під час продажу він повідомив позивача, що він може здавати автобус в оренду та отримувати за це гроші. Гроші за оренду автобуса отримував від [PERSON] та передавав [PERSON] . [PERSON] дізнався що автобус належить [PERSON] вже після того, як автобус був знятий з маршруту. Він радив позивачеві та відповідачеві зв`язатися між собою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2017 році, коли в черговий раз приїхав проплачувати оренду за свої автобуси, виявив, що у нього також пограбовані машини. Він викликав поліцію та зателефонував [PERSON] , так як знав, що він теж мав автобуси. На стоянці бачив 2 автобуси [PERSON] , один з яких був таким, як на утилізацію. Підозрює, що деталі з автобусів зникли по вині [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу гуртуватися на припущеннях. Позивач, звертаючись до суду з вказаною позовною заявою та заявляючи вимоги про відшкодування збитків, посилалася на ст. ст. 386, 1166 ЦК України, а також на загальну ст. 22 ЦК України, якою передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Позивачем не доведено належними доказами, що йому, як власнику автобуса «Богдан», 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , неправомірними діями відповідача заподіяна шкода, а також не доведено розмір вказаної шкоди, оскільки з наданих до суду фотографій кузову автобуса неможливо ідентифікувати, що це саме належний позивачеві автобус. Висновок експерта, як належний доказ заподіяного розміру шкоди, суд не приймає з тих підстав, оскільки на вирішення експерта не ставилося питання щодо розміру шкоди, а визначено лише вартість автобуса станом на 2017 рік. Враховуючи зазначене, суд вважає що заявлені позовні вимоги в частині відшкодування шкоди не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційної складової боргу, а також відшкодування моральної шкоди, є похідними від основної вимоги щодо відшкодування заподіяної шкоди, у задоволенні якої судом відмовлено, тому і вказані вимоги не підлягають задоволенню. Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Таким чином, оскільки суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, тому строки позовної давності застосуванню не підлягають. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed