Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

12 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелкін (Вольф) Тетяна Леонідівна, про повернення (стягнення) безпідставно набутих коштів. Позов мотивує тим, що з січня місяця 2021 року йому стало відомо, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого 17.10.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з позивача на користь відповідача 22707,13 грн. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.02.2021 вказаний вище виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. Проте відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 16.07.2021 р. з його пенсії за період з грудня 2018 року по квітень 2021 року утримано в сумі 17782,97 грн. на користь відповідача згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. Враховуючи викладене, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, просив стягнути з відповідача на його користь в порядку повернення стягнутих за виконавчим написом, вчиненим 17.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 9500, безпідставно набутих коштів у розмірі 17782,97 грн. Ухвалою від 03 листопада 2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді від 17 грудня 2021 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву та продовжено розгляд справи. Позивач в позовній заяві до суду просив справу слухати без його участі. Представник відповідача та треті особи до суду не з`явились, проте належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Сторони повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні до суду не подали. У відзиві на позовну заяву від 09.01.2022 року представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, мотивуючи тим, що виконавчий напис нотаріуса є способом позасудового захисту цивільних прав нотаріусом, а не підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, підставою ж виникнення прав та обов`язків сторін є укладення між позивачем та відповідачем договору, при цьому застосування статей глави 83 ЦК України, зокрема ст. 1212 ЦК України, можливе лише у тому випадку, коли є факт безпідставного збагачення однієї особи за рахунок іншої. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, постановою, винесеною приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., про відкриття виконавчого провадження від 07 листопада 2018 року (ВП № 57619628) постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 23137,13 грн. на підставі виконавчого напису № 9500, виданого 17.10.2018 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. (а.с. 42-44). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23 листопада 2018 року (ВП № 57619628) звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 45). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 лютого 2021 року виконавчий напис № 9500, виданий 17.10.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 22707,13 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 46-47). На підставі вказаного вище рішення, яке набрало законної сили, винесена постанова приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 19 квітня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 57619628 (а.с. 48-51). Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 16.07.2021 р. з пенсії [PERSON] за період з грудня 2018 року по квітень 2021 року утримано боргу в сумі 17782,97 грн., кошти відраховані згідно постанови приватного виконавця Вольф Т.Л. від 23.18.2018 по ВП № 57619628 та перераховані на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. та ПАТ «Перший український міжнародний банк» (а.с. 52). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Як встановлено судом, між [PERSON] та АТ «Банк ренесанс капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», було укладено кредитний договір, що є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Факт набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Аналогічний правовий висновок відносно застосування ст. 1212 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року в справі N 472/786/18. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі N 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі N 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі N 916/1415/19). Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, однак при цьому позивачем не оскаржено до суду невиконання відповідчем умов договору, не вчинено інших дій з метою спонукання до виконання умов кредитного договору, тощо то вбачається, що ним обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed