Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~вищезазначеним позовом\~до відповідача\~ [PERSON] \~та просить\~суд стягнути\~з відповідача\~аліменти на\~її користь\~на утримання\~повнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/6\~частки його\~доходу (заробітку)\~до закінчення\~дитиною навчання, посилаючись на відсутність добровільної допомоги зі сторони відповідача та передбачений сімейним законодавством обов`язок по утриманню їх спільної дитини. В обґрунтування вимог зазначено, що їх спільний син [PERSON] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні, досяг повноліття, однак продовжує навчання у Київському університеті культури, строк навчання до 30 червня 2025 року. Тому в зв`язку з необхідністю матеріальної допомоги сину від батька теж, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримали повністю. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з відзивом на позов. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач надає довідку від 12.10.2021 про те, що є студентом Київського університету культури денної форми навчання, а отже формально не може проживати з позивачкою, оскільки фактично проживає у м. Києві, тому [PERSON] є неналежним позивачем по справі. В матеріалах справи не міститься жодного доказу на підтвердження витрат позивача на утримання повнолітнього сина довідки з навчального закладу про розмір оплати за навчання чи копію договору, квитанції на проїзні документи, канцелярські витрати та витрати на проживання, тощо. До того ж він має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , на утримання якої він сплачує аліменти згідно із судовим наказом № 211/557/19, а також непрацездатну матір [PERSON] , яка хворіє та потребує витрат на ліки. Він не має свого житла та змушений мешкати на дачі, на якій фактично відсутні умови для нормального існування. Таким чином, його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, оскільки це поставить під загрозу життя та здоров`я непрацездатної матері відповідача, яка хворіє та потребує догляду і витрат на лікування, обмежить його реалізацію права на житло, оскільки фактично він є безпритульним та суттєво вплине на його соціально-економічне становище. Тому оскільки позивач переслідує власну корисливу мету з особистого збагачення, а не утримання сина, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання у Київському університеті культури IV рівня акредитації, денної форми навчання на контрактній основі, термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Згідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні\~розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Так, судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2019 року, стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), до повноліття дітей. Оскільки один із дітей досяг повноліття, аліменти на іншу дитину стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, відповідно до частини третьої статті 183 СК України. Стосовно доводів\~про неналежного\~позивача по\~справі,\~оскільки аліменти повинні бути стягнуті на користь повнолітньої дитини, а не матері, з якою дитина фактично не проживає, то судом встановлено та не заперечувалося відповідачем, що повнолітній син сторін перебуває на утриманні матері [PERSON] , а тому відповідно до правової позиції, викладеної неодноразово Верховним Судом, в тому числі й у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18), вимога про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, на користь матері є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам сімейного законодавства. До того ж, дитина зареєстрована за однією адресою проживання з матір`ю, на вихідних та канікулах приїжджає за адресою реєстрації, що також свідчить про проживання повнолітньої дитини разом з матір`ю, що не спростовано відповідачем. Стосовно перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері, то відповідачем не надано доказів того, що він є єдиною дитиною у своєї матері, яка несе тягар по утриманню непрацездатної матері, не надано доказів отриманих матір`ю доходів, в тому числі й розміру пенсії, тощо. З наданих до суду довідок встановлено, що відповідач допомагає матері по господарству, яка має ряд захворювань, однак доказів утримання її відповідачем не надано. Так, Верховний Суд в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц (провадження № 61-12568св18), вирішуючи вимогу про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, зазначив, що «вирішення питання про звільнення особи від сплати аліментів у зв`язку зі скрутним майновим станом зобов`язує особу, яка його ініціювала, довести відсутність можливості брати участь в утриманні дитини та не ставиться в залежність від доходів іншого з батьків, з яким проживає дитина та на утриманні якого знаходиться. Також не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатної матері, оскільки судами встановлено, що вона є пенсіонером за віком та отримує пенсію». Стосовно відсутності у відповідача власного житла, на підтвердження чого знову ж таки відповідачем не надано доказів, то вказана обставина не може слугувати підставою для звільнення його від сплати аліментів та утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Враховуючи викладене, оскільки відповідач є працездатною особою, має стабільний заробіток, згідно поданих до суду письмових доказів, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку сина, який продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] на період його навчання, слід стягнути аліменти в розмірі 1/8 частки доходу (заробітку), що буде відповідати інтересам сторін. При цьому суд зазначає про потреби повнолітньої дитини, яка продовжуючи навчання, потребує коштів на проїзд до навчального закладу, харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання, тощо, що є звичними людськими потребами навіть без наявності квитанції на підтвердження цього. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 15 листопада 2021 року. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 908,00 грн.

Outcome: partial