Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

06.10.2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними та позбавлення права користування житловим приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 29.04.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/034-МК/1, згідно якого АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 18000,00 доларів США строком до 06.02.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 06.02.2008 року уклали договір іпотеки, згідно якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житлову квартиру [ADDRESS] . Договором іпотеки передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у вказаному будинку (предметі іпотеки) інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. АТ КБ "Приватбанк" вказує, що відповідачем, всупереч вимог договору іпотеки, порушено його обов`язок та у житловому будинку за вищезазначеною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином АТ КБ "Приватбанк" вважає, що мешканці, які були зареєстровані з порушенням вимог законодавства у вищезгаданому житловому будинку, що є предметом іпотеки, не мають права користуватись житловим будинком, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 25.10.2021 заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху. Ухвалою суду від 23.11.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.02.2022. 10.02.2022 розгляд справи відкладено на 17.03.2022. 17.03.2022 розгляд справи відкладено на 11.04.2022. Ухвалою суду від 11.04.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи на 08.06.2022. 09.06.2022 розгляд справи відкладено на 20.07.2022. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, відзив до суду не подали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, в судове засідання не з`явилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечує щодо зняття з реєстрації неповнолітніх. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що що 29.04.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/034-МК/1, згідно якого АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 18000,00 доларів США строком до 06.02.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с.6-10). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 06.02.2008 року уклали договір іпотеки, згідно якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житлову квартиру [ADDRESS] (а.с.13-14). Згідно з п. 35.3. Договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме житлову квартиру [ADDRESS] , який належить іпотекодавцю [PERSON] . Згідно довідку Криворізької міської ради за адресою : [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] (зареєстрована з 14.11.2006 року), [PERSON] (зареєстрована з 14.11.2006 року), [PERSON] (зареєстрована з 14.11.2006 року), неповнолітні [PERSON] (зареєстрована з 24.03.2008 року ), [PERSON] (зареєстрована з 12.07.2013 року) (а.с. 15). Оцінка суду. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, ч.3 ст.12 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За положеннями ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та рішення суду. Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Так у даному випадку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані і набули право користування спірною квартири до укладення договору іпотеки , у звязку з чим позовні вимоги у цій частині до задоволення не підлягають за недоведеністю. Щодо позовних вимог банку до інших відповідачів - то суд зазначає таке. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України). Відповідно до вимог статей 7,155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша статті 160 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Згідно зі п.17 договору іпотеки від 06.02.2008, ст. 9 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Згідно п. 18.11 договору іпотеки визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя. Як випливає з матеріалів справи, доказів невиконання вищевказаних положень договору іпотекодавцем, розірвання чи припинення їх дії, а так само звернення стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру позивачем суду не надано. Крім того, позивачем не доведено, та не надано належних доказів у підтвердження того, що неповнолітні діти мають будь-яке інше житло в користуванні. Також у справі відсутні докази, що реєстрація у квартирі за адресою : [ADDRESS] ,неповнолітніх дітей-членів сім`ї іпотекодавця порушує права позивача, перешкоджає йому у реалізації, у передбачений законом спосіб, прав іпотекодержателя. Також суд звертає увагу, що ні Житловий кодекс України, ні Цивільний кодекс України, ні Закон України «Про іпотеку» не містять норм, які б обмежували право неповнолітніх членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням, що перебуває в іпотеці. Водночас, суд враховує положення ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, згідно яких кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно з законом і необхідне у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, захисту здоров`я чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб. Крім того, у п. 27 рішення ЄСПЛ від 17.05.2018 р. у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення ст. 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно з законом», не переслідує одну з законних цілей, наведених у п. 2 ст. 8 Конвенції, і не вважається необхідним у демократичному суспільстві. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог банку про припинення дій і позбавлення права користування житлом неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] .

Outcome: dismissed