Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, визначення порядку та способу участі баби у вихованні онука. В обґрунтування пред`явлених уточнених позовних вимог вказала, що [PERSON] , [INFO] , є її рідним онуком, який народився від шлюбу [PERSON] (її сина) та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Починаючи із січня 2020 року, щотижня, онук [PERSON] , гостював у неї вдома по [ADDRESS] , залишався без батьків з ночівлею на одну або дві доби. Кожну годину вона відправляла батькам онука відео та фото, де було видно, як вони проводили з онуком спільне дозвілля, як харчувались, де бували. Такий спосіб спілкування з онуком влаштовував її і обох його батьків. За цей час у неї з онуком склалися теплі дружні відносини. Перебуваючи в неї вдома, без присутності матері, у онука гарний апетит, він довго спить, не сумує і не плаче. Вона багато часу проводить з ним на дитячих майданчиках, у міському парку. В неї вдома для онука є різні іграшки, дитячі книжки. Вони спільно переглядають мультики, малюють, вирізають з паперового картону, тощо. Проте, починаючи з 30.10.2020 року відповідач (мати онука) почала чинити їй перешкоди у спілкуванні з онуком, мотивуючи тим, що він ще малий, тому спілкування з онуком може бути лише не більше двох годин на площадці, у її присутності. Батьки її онука спільно не проживають з 13.08.2020 року, із цієї дати відповідачка разом з її онуком фактично мешкає по [ADDRESS] . Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.03.2021 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу між її сином та відповідачкою [PERSON] , відносини між нею та відповідачкою стали ускладнюватись. У зв`язку зі складними відносинами та непорозумінням, починаючи з 25.06.2021 року відповідачка не надає їй можливості спілкуватися з онуком, заблокувала її номер телефону, жодною інформацією про онука вона на даний час не володіє, не бачить його, не може передати йому подарунки, сумує і хвилюється за нього. [PERSON] було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме: Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 29.10.2020 року було винесено постанову по справі № 207/2718/20 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , а також Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 03.12.2020 року було винесено постанову по справі № 207/2345/20 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . На її думку, відповідачка не виконує належним чином свої обов`язки по лікуванню дитини, обмежує його у спілкуванні з бабою, не дозволяє їй приймати участь у вихованні онука. В зв`язку з цим, просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні. Суду пояснила, що між нею та позивачкою склалися складні відносини. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Також просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Просили прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням найкращих інтересів дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2015 року, який рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.03.2021 було розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.01.2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] є бабою [PERSON] , [INFO] , з боку батька. [PERSON] було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме: Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 29.10.2020 року було винесено постанову по справі № 207/2718/20 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , а також Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 03.12.2020 року було винесено постанову по справі № 207/2345/20 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] . Починаючи з 25.06.2021 року [PERSON] не надає позивачу [PERSON] можливості спілкуватися з онуком, бачити його та проводити вільний час. Згідно зі ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257\~СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Відповідно до статті 159 СК України, суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення статті 159\~СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Суд зауважує, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.\~9\~Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05 березня 2019 року). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини ( справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Відповідно до ч.3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків. Разом з тим, саме батьки несуть першочергове право та відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію батьківського виховання головною. З огляду на це, дід, баба, інші особи мають враховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Окрім цього, за ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Нестриманість, поспішність у вирішенні цього питання, штучне провокування спору та відстоювання виключно особистих інтересів одним із членів родини у вирішенні даного питання має виключено негативні наслідки у взаємостосунках між згаданим колом осіб. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачкою по справі на даний час склалися складні відносини, сторони конфліктують з приводу участі у вихованні та спілкуванні з онуком, неспроможні без сварок досягти згоди, мають одне на одного взаємні образи. В тому числі між останніми відсутнє взаєморозуміння і щодо часу та способу спілкування баби з онуком. Відносини між сторонами склалися таким чином, що виключають позасудовий компроміс щодо порядку зустрічей та спілкування баби з онуком. Проте, суд наголошує, що наявність взаємних претензій один до одного та неприязні відносини між відповідачем та позивачем не є підставою для обмеження прав позивача [PERSON] на спілкування з її онуком [PERSON] , [INFO] . Позивачка бажає приймати участь у вихованні онука та спілкуватися з ним. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з бабусею служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб останнього. Позивачка [PERSON] має право на спілкування з онуком та приймати участь у його вихованні і при цьому відповідачка [PERSON] не має права перешкоджати цьому в інтересах дитини. Позбавлення баби права на спілкування з онуком може позбавити його родинних зв`язків, турботи та любові з її боку. Щодо врахування думки дитини в судовому засіданні, то судом не визнавалась явка дитини обов`язковою для участі і розгляду справи, з огляду на вік дитини 4 роки. Проте, при заслуховуванні пояснень позивача встановлено, що дитина досить прихильно ставиться до баби, не виявляє ознак відчуження чи емоційної стресовості. Згідно довідок, характеристик, свідоцтва про право власності, позивачка [PERSON] позитивно характеризуються за місцем проживання, роботи, проживає у власній квартирі та має можливість забезпечити онука всім необхідним для задоволення життєво важливих потреб. Судом не встановлено наявність негативного впливу позивача на свого онука, а також будь-яких її дій всупереч інтересам дитини. Обставин, які б унеможливлювали спілкування позивача з малолітнім онуком чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування не відповідає інтересам дитини, в судовому засіданні не встановлено. Відповідачем також не надано доказів цього. Не визнання відповідачем позову нічим об`єктивно нею в судовому засіданні не підтверджені. Доводи відповідача, на переконання суду зумовлені лише її суб`єктивним, недоброзичливим ставленням до позивачки [PERSON] , власними образами на останню, а не захистом інтересів дитини. Також відсутні об`єктивні дані вважати, що позивачка буде негативно впливати на фізичний та психоемоційний стан дитини та її розвиток. Наявні відносини між сторонами по справі, жодним чином не можуть впливати на спілкування дитини із бабою по лінії свого батька. Відповідно, мати дитини не повинна зловживати своїм правом на спілкування дитини з бабою лише в її присутності. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з онуком, а мати не має права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради №8вих-20/299 від 13.07.2022 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради вважає спілкування [PERSON] з її онуком малолітнім [PERSON] , [INFO] , доцільним. Вирішуючи питання щодо порядку та місця спілкування позивача з онуком, з урахуванням віку дитини, виходячи з пріоритету прав дитини, яка не може бути заручником особистих відносин батьків, приймаючи до уваги можливість створення позивачкою [PERSON] належних матеріально-побутових та психологічних умов для виховання, відпочинку, лікування, оздоровлення і навчання дитини, бажання та можливість баби піклуватися про його здоров`я та всебічний розвиток, враховуючи важливість традицій і культурних цінностей для захисту і гармонійного розвитку дитини, а також той факт, що баба проявляє турботу та увагу щодо онука, його долі, суд приходить до висновку, що встановлені обставини свідчать про доцільність часткового задоволення позову. Враховуючи той факт, що на даний час єдиний син позивача призваний по мобілізації, та бере участь в бойових діях на території України, на переконання суду, визначений судом порядок участі баби у вихованні онука, буде мати позитивний вплив як для позивачки, так і для малолітнього [PERSON] . Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Ухвалюючи саме таке рішення по справі, суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ухвалюючи вказане рішення, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що встановлений судом графік спілкування позивача з онуком не позбавляє її права бачитись з дитиною в інші дні, у тому числі, на свята, канікули, дні народження тощо з дозволу матері дитини, якщо це не буде перешкоджати її звичайному розпорядку дня. Суд, також, вважає необхідним роз`яснити сторонам, що побудова сімейних відносин має здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Сторони не повинні поглиблювати конфліктну ситуацію, захищаючи свої власні інтереси, а намагатись проявити справжню турботу, реалізувати свої права шляхом домовленості і забезпечити належні умови для розвитку дитини. Суд вважає за необхідне у судовому рішенні роз`яснити сторонам у справі, що вони не вправі діяти всупереч інтересам дитини, зокрема відповідач [PERSON] , у майбутньому не вправі перешкоджати бабі [PERSON] брати участь у вихованні онука та у спілкуванні з ним, не допускати протиправних дій та негативних розмов в присутності дитини з боку обох сторін. Отже враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що саме такий визначений порядок та спосіб спілкування з дитиною є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримки зв`язків між родичами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1362,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial