Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

01.07.2022 до місцевого суду звернулися позивачі з позовом до Калинівської міської ради Вінницької області про визначення часток у спільному сумісному майні. В обгрунтування позову зазначають, що вони [PERSON] та\~ [PERSON] є дітьми [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] . Згідно свідоцтва\~ про право особистої власності на жилий будинок, виданого 22.12.1990 виконавчим комітетом Калинівської міської Ради депутатів трудящих Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської міської Ради депутатів трудящих від 13.01.1978, дублікат якого виданий згідно рішення виконкому Калинівської міської ради 8 скликання від 29.03.2022 №120 житловий будинок [ADDRESS] належить колгоспному двору головою якого являється [PERSON] . [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але Постановою від 10.06.2022 йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки спадковий житловий будинок\~ належить колгоспному двору головою якого був [PERSON] . Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були: [PERSON] - голова, [PERSON] , померла\~ [INFO] його дружина, та вони - позивачі: [PERSON] , [PERSON] . Частка кожного з них складала по 1/4 частці. Їхні частки не виділені. За вказаних підстав позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом та просять визначити по 1/4 частці у праві спільної сумісної власності за кожним членом колгоспного двору. Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, проте, кожен зокрема, попередньо через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Уповноважений\~ представник Калинівської міської ради Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву за вх. 4515/22 від 08.07.2022 про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] є дітьми\~ [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] . Згідно свідоцтва\~ про право особистої власності на жилий будинок, виданого 22.12.1990 виконавчим комітетом Калинівської міської Ради депутатів трудящих Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської міської Ради депутатів трудящих від 13.01.1978, дублікат якого виданий згідно рішення виконкому Калинівської міської ради 8 скликання від 29.03.2022 №120 житловий будинок [ADDRESS] належить колгоспному двору головою якого являється [PERSON] . [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але Постановою від 10.06.2022 йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки спадковий житловий будинок\~ належить колгоспному двору головою якого був [PERSON] . Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були: [PERSON] - голова, [PERSON] , померла\~ [INFO] його дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, що підтверджується довідкою №173 від 14.05.2022, виданою Писарівським старостинським округом Калинівської міської територіальної громади. Частка кожного з членів колгоспного двору складала 1/4 . Їхні частки не виділені. За вказаних обставин [PERSON] позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. З матеріалів справи вбачається, що спадкове домоволодіння [ADDRESS] , відноситься до категорії колгоспних дворів, спадкоємець [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , про що свідчить Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №172/02-31 від 10.06.2022\~ приватного нотаріуса\~ Варламова О.В., на частку в майні колгоспного двору. Проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, оскільки позивачі, як члени колгоспного двору, не втратили право на частку в ньому, а позивач [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв, позасудового шляху вирішити даний спір у позивачів не має, тому задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін, відповідає чинному законодавству України та не порушує прав та інтересів третіх осіб. Суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивачів, оскільки такі витрати позивачі просили залишити за ними. На підставі викладеного,

Outcome: approved