Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

18 липня 2019 року позивач, комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго»),звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті послуги за постачання гарячої води у розмірі 3 711,55 грн, за послуги з централізованого постачання теплової енергії в сумі 30089,97 грн, інфляційні втрати в сумі 1540,77 грн та 425,86 грн як три проценти річних. Судовий збір в сумі 1921 грн стягнути з позивача на користь відповідача. В обґрунтування позову, позивач вказує, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року на підставі типового договорупро надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, підготовлено та опубліковано договір в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Свідоцтвом повного і безастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира [ADDRESS] , якою користується відповідач, у будинку [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання та постачання гарячої води, а отже [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пп. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за послуги проводиться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 червня 2019 року складає 33801,52 грн за послуги з централізованого опалення та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 3711,55 грн. Крім того, у зв`язку неналежним виконанням зобов`язання щодо сплати за житлово-комунальні послуги позивач повинна сплатити інфляційні втрати в сумі 1540,77 грн та 425,86 грн як три проценти річних. На підставі викладеного позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 02 серпня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 11 листопада 2019 року від [PERSON] надійшла заява про надання строку для підготовки відзиву на позовну заяву. 15 жовтня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до КП «Київтеплоенерго», в якому просила визнати недійсним розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води від 14 червня 2019 року за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року. Визнати порушеними її права як споживача комунальних послуг щодо нав`язування умов одержання послуги, що становлять її у нерівне становище порівняно з іншими позивачами. Стягнути з КП «Київтеплоенрго» моральну шкоду в сумі 20000 грн. Судові витрати покласти на КП «Київтеплоенерго». В обґрунтування позову, [PERSON] вказувала на те, що нормами чинного законодавства встановлений обов`язок укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг. Незважаючи на відсутність договору між сторонами, КП «Київтеплоенерго» нарахувало заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 30 089, 97 грн при цьому, об`єктивних розрахунків вартості наданих послуг відповідач не надає. Квартира [PERSON] не обладнана лічильником теплової енергії, що унеможливлює визначити кількість спожитої теплової енергії. За умови відсутності лічильників теплової енергії вартість наданих комунальних послуг з централізованого опалення повинна нараховуватись згідно з затвердженими тарифами. Тарифи за 2018 рік складали 30,20 грн за 1 кв.м опалювальної площі, а з січня 2019 року - 38,5 грн. Натомість відповідач у розрахунку від 04 червня 2019 року за період з 1 травня 2018 року до 30 червня 2019 року було здійснено за єдиним тарифом - 38,5 грн. Нараховані суми заборгованості значно перевищують вартість наданих послуг. Так, за грудень 2018 року перевищення склало 3288,70 грн, за січень 2019 року - 1166,13 грн, за лютий - 546,06 грн. Крім того, плата за послуги справляється за нормами споживання та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості діб надання цієї послуги в місяць, який є розрахунковим, у разі відсутності в квартирі засобів обліку теплової енергії. Такі нарахування вартості за надані послуги склалися у зв`язку з тим, що квартира знаходиться в першому під`їзді будинку, який лише один обладнаний лічильником споживання теплової енергії.На неодноразові звернення до постачальника теплової енергії по приведенню нарахувань у відповідність до діючого законодавства та фактичними даними про спожиту теплову енергію залишилися без задоволення, про що свідчить відповідь КП «Київтеплоенерго» від 18 грудня 2019 року №3/30/30988. Таке становище призвело до того, що споживачі, які є власниками квартир першого під`їзду повинні сплачувати комунальні послуги значно вище ніж споживачі, які є власниками квартир у інших під`їздах, оплачуючи, при цьому, усю різницю між показниками на загально будинкових приладах обліку та показниками на квартирних приладах. Відсутність лічильників у квартирах першого під`їзду обумовлена технічними особливостями інженерних мереж теплопостачання, які були використані при будівництві будинку і які відрізняються від інженерних мереж у іншій частині будинку. Про неможливість встановлення індивідуальних лічильників теплової енергії у квартирах першого під`їзду свідчить лист КП Київтеплоенерго» від 5 грудня 2019 року №3011/1/7432. При цьому, є реальна можливість встановити секторальний лічильник теплової енергії споживачам першого під`їзду. Своїми діями КП «Київтеплоенерго» порушує чинне законодавство при наданні житлово-комунальних послуг від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, який нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та виконавцями, що є порушенням прав позивача які охороняються Законом України «Про захист прав споживачів». В результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] зазнала моральних страждань, оскільки на протязі 10 років відповідач здійснював нарахування надлишкових платежів за опалення квартири, не реагувавши на всі звернення позивача. На підставі викладеного позивач просила про задоволення позову. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Волкової С.Я. від 21 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30 листопада 2020 року від КП «Київтеплоенерго» подало заяву про зупинення розгляду справи до розгляду справи №757/37653/19-ц за позовом КП «Київтеплоенерго до [PERSON] про стягнення заборгованості та про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Волкової С.Я. від 30 листопада 2020 року клопотання представника КП «Київтеплоенерго» задоволено частково. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 3 грудня 2020 року представник КП «Київтеплоенерго» подав заяву про зупинення розгляду справи до розгляду справи №757/37653/19-ц за позовом КП «Київтеплоенерго до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Волкової С.Я. справу за позовом [PERSON] до КП «Київтеплоенерго» про визнання порушення права споживача при наданні комунальних послуг та відшкодування моральної шкоди та справу за позовом КП «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості об`єднано в одне провадження, присвоївши справі №757/37653/19-ц. 04 грудня 2020 року справу за позовом [PERSON] до КП «Київтеплоенерго» про визнання порушення права споживача при наданні комунальних послуг та відшкодування моральної шкоди передано судді Бусик О.Л. 08 грудня 2020 року від КП «Київтеплоенерго» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вказано про те, що звертаючись до суду з указаним позовом, [PERSON] обрала спосіб захисту не передбачений ст. 16 ЦК України, який не направлений на поновлення прав та інтересів позивача. Позивач також не надала доказів того, що вона надавала заперечення до умов договору, який був опублікований КП «Київтеплоенерго», тому пропозиція КП «Київтеплоенерго» щодо укладення договору на надання житлово-комунальних послуг вважається прийнятою, а такий договір є укладеним. Крім того, у квартирі, що належить позивачу відсутній індивідуальний засіб обліку теплової енергії. Нарахування плати за отриману послугу з централізованого опалення мешканцями будинку [ADDRESS] проводиться відповідно до п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою від 21 липня 2005 року 2005 року №630, а саме - за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири. Нарахування теплової енергії, спожитої на опалення МЗК здійснюється згідно з Методикою розрахунків кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення пати за їх опалення затвердженої наказом від 311 жовтня 2006 року 359. Таким чином, при проведенні розрахунків щодо наданої КП «Київтеплоенерго» послуги з централізованого опалення проведено відповідно до норм чинного законодавства. Разом з тим, у квартирі [PERSON] встановлений індивідуальний лічильник гарячої води, однак він не пройшов повірку в установлені чинним законодавством строки, тому нарахування за спожиту гарячу води КП «Київтеплоенерго» нараховує як за приміщення, яке не оснащено індивідуальним приладом обліку гарячої води. При цьому, позивач не довела порушення її прав з боку КП «Київтеплоенерго», тому й відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди в указаному розмірі. 17 січня 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву КП «Київтеплоенерго», в якому вказано про те, що надані до суду розрахунки заборгованості є хибними, оскільки не підкріплені будь-якими вихідними даними, про що свідчить порівняння нарахування плати за спожиті послуги у жовтні-грудні 2018 року, який є предметом позову та у жовтні-грудні 2019 року.Так за інформацією з її особистого кабінету на сайті КП «Київтеплоенерго» у жовтні 2018 року було нараховано 1024,888 грн, тоді як у жовтні 2019 року - 584,01 грн, у листопаді 2018 року - 4105,57 грн , а в листопаді 2019 року - 2151,73 грн, у грудні 2018 року - 7574,09 грн, а в грудні 2019 року - 3280,56 грн. При цьому, при збільшенні загальнобудинкового споживання тепла у грудні 2018 року відносно листопада 2018 року на 50% (з 350,83 Гкал до 524,67 Гкал), нарахування на квартиру [ADDRESS] зросли на 100% (з 3,459 Гкал до 6,545 Гкал). На підставі викладеного, [PERSON] просила відмовити КП «Київтеплоенерго» у задоволенні позову. 27 січня 2020 року від КП «Київтеплоенерго» надійшла відповідь на відзив, в якій вказано про те, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Що стосується тарифів, то КП «Київтеплоенерго» проводило розрахунок заборгованості за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року згідно з тарифами, які затверджені у постановах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом. Розмір тарифів, який застосовується в спірний період містився в розрахунку, що долучений до позовної заяви. При цьому, [PERSON] за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2019 року не здійснила жодної оплати за послуги надані КП «Київтеплоенерго». У відповіді на доповнення до відзиву на позовну заяву КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості, представник КП «Київтеплоенерго» просив стягнути з [PERSON] на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 30089,97 грн, 425,86 грн як три проценти річних та 1540,77 грн інфляційних втрат, судовий збір в сумі 1921 грн. 24 березня 2020 року від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив КП «Київтеплоенерго», в яких зазначила про те, що вона не проводила оплату за надані КП «Київтеплоенерго» послуги у зв`язку з наявністю спору, який не вирішувався на протязі періоду часу, який передував позову. Сторони в судове засідання не з`явились. 29 квітня, 17 липня, 21 вересня, 20 листопада 2020 року, 21 та 27 січня, 23 лютого 2021 року та 14 липня 2022 року [PERSON] подала заяви про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 20 липня 2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. 20 липня 20022 року від представника КП «Київтеплоенерго» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м.Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01 травня 2018 надання послуги з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Законунадання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цього з закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону (тобто до 01.05.2019), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договір за правилами такого Закону між позивачем та відповідачем не укладався, а тому на теперішній час договір укладений до 01 травня 2019 року. Відповідно до абзацу 10 ч.1ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 №1875-ІV комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила). Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч.7 статті 26 Закону договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем -фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої воли свідчить про надання послуг позивача. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст.20 Закону, п.п.18,20,30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 11 жовтня 2018 року ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» уклали договір про відступлення права вимоги №601-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії. Відповідач проживає у квартирі [ADDRESS] . Відповідач своєчасно не сплачує за спожиті послуги з центрального опалення, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 червня 2019 року становить 30089,97 грн. Крім того, утворилась заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 3711,55 грн. Розрахунок заборгованості на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована. Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржникавиконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води підлягають задоволенню. Відповіді до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Звертаючись до суду з позовом, представник позивача надав розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % /365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, сума інфляційних втрат за період 2018-2019 роки нараховані за послуги з централізованого опалення інфляційні втрати складають 1390,27 грн та 3 % річних - 384,92 грн, за послуги з постачання гарячої води за період 2018-2019 роки за послуги з постачання гарячої води інфляційні втрати складають 150,50 грн та 3% річних - 40,94 грн. Отже, за встановлених обставин справи, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1921 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial