Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

07 липня 2022 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області розглянуто по суті цивільну справу № 532/188/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. 14 липня 2022 року складено повне рішення суду. У судовому засіданні 07 липня 2022 року представником відповідача за первісним позовом [PERSON] адвокатом Пелихом Олегом Віталійовичем відповідно до ч.1 ст. 246 ЦПК України зроблено заяву про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів з дня постановлення рішення суду, у зв`язку з чим зазначеним рішенням відповідно до вимог п.5 ч.7 ст. 265 ЦПК України призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 10 годину 00 хвилин 25 липня 2022 року та визначено п`ятиденний строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. 12 липня 2022 року до суду надійшла заява представника відповідача за первісним позовом [PERSON] адвоката Пелиха Олега Віталійовича про ухвалення додаткового рішення з цього питання та долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесених позивачем витрат. 21 липня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача за первісним позовом [PERSON] адвоката Пустяк Алли Володимирівни про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, у тому числі, зі змісту проголошеної судом у судовому засіданні резолютивної частини рішення суду від 11 липня 2022 року. Представником позивача за первісним позовом [PERSON] адвокатом Пустяк Аллою Володимирівною до клопотання про зменшення витрат включено клопотання про розгляд питання за відсутності сторони позивача. Зважаючи на зазначене, відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, їхня неявка не перешкоджає вирішенню питання та постановленню додаткового рішення у цій справі. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази понесених судових витрат і подані заперечення, суд робить такі висновки. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Скорочене рішення суду проголошене 07 липня 2022 року, останнім днем визначеного судом п`ятиденного строку, є 12 липня 2022 року, а тому представником позивача своєчасно подано до суду докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому було заявлено позовні вимоги, які є вимогами немайнового характеру, а саме прохав: - визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , батьком дитини: [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Полтава Полтавської області у [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Кобеляцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Полтава Полтавської області у [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище [PERSON] на прізвище « [PERSON] ». Зазначена позовна вимога є комплексною та судом оцінюється як така, що складається із чотирьох окремих частин: (1) визнання батьківства, (2) зміни прізвища дитини, (3) внесення відомостей до актового запису про народження та (4) видачі нового свідоцтво про народження. При зверненні до суду з позовом [PERSON] відповідно до квитанції № 1-1408К від 02 лютого 2022 року сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992 гривні 40 копійок за вимогою немайнового характеру. Також із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, у якому було заявлено позовні вимоги, які є вимогами як немайнового, так і майнового характеру, а саме прохала: - визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , та у зв`язку з цим внести до актового запису про народження № 156, складеного 19 жовтня 2021 року Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відповідні зміни щодо відомостей про батька дитини, але прізвище дитини залишити « [PERSON] »; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду цього позову і до досягнення дитиною повноліття При зверненні до суду з позовом [PERSON] відповідно до квитанції № 7424-5349-1078-4350 від 06 червня 2022 року сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992 гривні 40 копійок за вимогою немайнового характеру. Від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів (майнового характеру) [PERSON] звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області позов [PERSON] задоволено частково, постановлено: - визнати [PERSON] (громадянин України, РНОКПП [NUMBER] , народився [INFO] в с. Бутенки Кобеляцького району Полтавської області) батьком дитини: [PERSON] , який народився [INFO] в місті Полтава Полтавської області у [PERSON] (громадянка України, РНОКПП [NUMBER] , народилася [INFO] в с. Трояни Кобеляцького району Полтавської області). - виключити відомості про « [PERSON] , громадянина України» як батька дитини з актового запису, складеного 19 жовтня 2021 року за № 156 Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про народження [PERSON] (народився [INFO] в місті Полтава Полтавської області у [PERSON] ). - внести до актового запису, складеного 19 жовтня 2021 року за № 156 Кобеляцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про народження [PERSON] (народився [INFO] в місті Полтава Полтавської області у [PERSON] ) відомості про батька дитини: « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ». Інші відомості залишити без змін. Відмовлено у задоволенні позову [PERSON] в частині вимоги про зміну прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та в частині вимоги про зобов`язання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Кобеляцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вчинити дії. Відмовлено у задоволенні позову [PERSON] в частині вимоги про визнання батьківства. Таким чином, судом: 1) задоволено лише дві частини комплексної позовної вимоги [PERSON] з чотирьох, тобто, 50 % вимоги немайнового характеру; 2) відмовлено у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про визнання батьківства, тобто, вимоги немайнового характеру; 3) задоволено в повному обсязі позовну вимогу [PERSON] про стягнення аліментів, тобто, вимогу майнового характеру. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги [PERSON] , за які ним було сплачено судовий збір, судом задоволені на 50 відсотків, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в цьому обсязі, тобто, в сумі 496 гривень 20 копійок. Оскільки позовні вимоги [PERSON] , за які нею було сплачено судовий збір, судом не задоволені, судові витрати у виді сплаченого нею судового збору в сумі 992 гривні 40 копійок підлягають покладенню на [PERSON] і стягненню з [PERSON] не підлягають. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі №161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. При цьому слід виходити із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору, а також з того, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ч.3 ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Оскільки позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів судом задоволено у повному обсязі, з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 992 гривні 40 копійок. Згідно з ч.1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи, відповідно до п. 2 ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, серед іншого - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Окрім того відповідно до п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Хоча чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід враховувати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. До зустрічної позовної заяви були додані: 1) ордер на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги та доручення № 0338 від 30.05.2022 у Кобеляцькому районному суді Полтавської області адвокатом Пелихом Олегом Віталійовичем, виданий адвокатським об`єднанням «Адвокат» від 06.06.2022; 2) договір про надання правової допомоги № 0338 від 30 травня 2022 року, укладений між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Адвокат». 12 липня 2022 року представником відповідачки на підтвердження понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу додатково подані: 1) доручення на надання правової допомоги від 30 травня 2022 року, видане АО «Адвокат», яким [PERSON] доручає адвокатському об`єднанню «Адвокат» здійснити представництво та надати інші види правової допомоги у справі №532/188/22. 2) остаточний розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надану в судовій справі № 532/188/22 адвокатом адвокатського об`єднання «Адвокат» Пелихом Олегом Віталійовичем Проскурні Тетяні Юріївні з визначенням погодинного тарифу у розмірі 248 гривень 10 коп. за годину надання правової допомоги та визначенням остаточної суми розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 32 години * 248,10 грн = 7939 гривень 20 копійок та детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, сумарно за 32 години, а саме: - отримання від клієнта інформації, що має правове значення, ознайомлення з наявними у клієнта документами, з`ясування бажаного для клієнта результату (30.05.2022); вивчення обставин справи на предмет наявності фактичних і правових підстав для одержання бажаного для клієнта результату (попередній аналіз справи, 30.05.2022); доведення до клієнта наявності фактичних і правових підстав для одержання бажаного для клієнта результату та узгодження з клієнтом правової позиції у справі (надання правової інформації, консультації і роз`яснень правових питань, 30.05.2022) 6 годин; - підготовка (складення) та подання зустрічної позовної заяви (05-06.06.2022) 8 годин; - підготовка до участі у судовому засіданні (06-07.06.2022) 6 годин; - підготовка до участі у судовому засіданні (26-27.06.2022) 6 годин; - підготовка до участі у судовому засіданні (06-07.07.2022) 6 годин. 3) акт від 12.07.2022 про приймання-передачу юридичних послуг згідно договору про надання правової допомоги № 0338 від 30.05.2022 з визначенням вартості наданих юридичних послуг в сумі 7939 гривень 20 копійок; 4) рахунок-фактура від 12.07.2022 для перерахування на користь АО «Адвокат» Проскурнею Т.Ю. гонорару за договором про надання правової допомоги №0338 від 30.05.2022, доручення на надання правової допомоги від 30.05.2022 в сумі 7939 гривень 20 копійок; 5) квитанція № 0.0.2605181770.1 від 12.07.2022 про сплату на користь АО «Адвокат» Проскурнею Т.Ю. гонорару за договором про надання правової допомоги №0338 від 30.05.2022, доручення на надання правової допомоги від 30.05.2022 в сумі 7939 гривень 20 копійок; 6) докази надсилання відповідачеві копій зазначених документів. Представником позивача у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката зазначається, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7939 гривень 20 копійок не підлягає задоволенню з огляду на ряд зазначених представником заперечень, які наводяться представником позивача із посиланням на рішення Верховного Суду у справах № 206/1293/19, № 755/9215/15-ц, № 905/1795/18, № 910/12876/19, № 910/20852/20, № 910/23210/17, № 911/739/15, № 922/2685/19, № 922/445/19, № 922/676/21. Зокрема, адвокат Пустяк Алла Володимирівна посилається на те, що у зустрічному позові зазначено орієнтовний розмір витрат, які передбачалися відповідачкою у зв`язку з розглядом цієї справи, в сумі 10000 гривень, що на думку представника позивача свідчить про відсутність попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу, а також на те, що поданий договір про надання правових послуг № 0338 від 30.05.2022 не містить конкретної ціни (вартості) договору, а вартість послуг адвоката в п.3.1 договору одержується шляхом обрахунку тарифу за годину надання правової допомоги, отже визначити без попереднього розрахунку вартість цих послуг не видається можливим. Тому представник позивача вважає наявними підстави для застосування ч.2 ст. 134 ЦПК України й відмови в цій частині вимог [PERSON] . Окрім того представник позивача посилається на те, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7939 гривень 20 копійок є значно завищеним і не є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами з ряду підстав. Так, адвокат Пустяк А.В. зазначає, що вимога про стягнення аліментів є загалом малозначною справою, яка не потребує значних витрат часу та зусиль на підготовку позовної заяви, а вимога про визнання батьківства була безпідставною з огляду на положення ч.1 ст. 4 ЦПК України. Водночас, заявлений до відшкодування гонорар перевищує заявлену відповідачкою ціну зустрічного позову (6200 гривень 00 копійок), що на думку сторони позивача свідчить про завищені вимоги. Також представник позивача вказує, що зазначені витрати часу також є завищеними, не є співмірними складності справи та не відповідають критеріям дійсності, розумності, обґрунтованості, необхідності тощо. При цьому вказує, що вчинені представником відповідачки 30.05.2022 дії є консультацією з правових питань і час, витрачений на вивчення справи і консультування (6 годин) є значно перевищеним з огляду на малозначність справи та безспірність вимог. Так само вважає завищеним часом 8 годин для підготовки, складання та подання позовної заяви та по 6 годин для підготовки та проведення трьох судових засідань, звертаючи увагу водночас на те, що позивач у підготовчому судовому засіданні визнав позовні вимоги [PERSON] стосовно аліментів у повному обсязі, що нівелювало необхідність витрати додаткового часу на будь-яку підготовку до судового засідання. Крім того, адвокат Пустяк А.В. зауважує, що спір виник у зв`язку з тим, що відомості про батька дитини були внесені зі слів [PERSON] , оскільки вона самостійно, без узгодження з батьком дитини здійснила державну реєстрацію народження дитини з метою запобігти наданню дитині прізвища батька, та відповідачка не погодилася на мирне вирішення питання батьківства, а позивач регулярно сплачував на утримання дитини кошти. Тому представник позивача вважає, що у відповідачки відсутнє право вимагати стягнення з відповідача будь-яких судових витрат. Водночас представник позивача звертає увагу на те, що відповідачкою було обрано неправильних спосіб захисту (між відзивом та зустрічним позовом), що спричинило понесення нею додаткових судових витрат, без яких [PERSON] могла обійтися, який крім іншого подовжив час розгляду справи. Зваживши на подані стороною відповідачки за первісним позовом докази понесених витрат на правничу допомогу, доводи сторони позивача за первісним позовом щодо відмови у задоволенні вимоги відповідачки про їх стягнення, суд робить такі висновки. При розгляді справи було встановлено, що позивач та відповідачка не перебували і не перебувають у зареєстрованому шлюбі, а реєстрація дитини була здійснена органом РАЦС відповідно до вимог чинного законодавства України (ч.1 ст. 135 СК України). Не вирішення батьками дитини питання подання спільної заяви про реєстрацію дитини мирним шляхом, що було наслідком спору між ними щодо прізвища дитини, у якому обидві сторони наполягали на своїй позиції і до початку розгляду справи, а так само небажання відповідачки вирішити спір у позасудовому порядку, не можуть розцінюватися як неправильні дії відповідачки, які призвели до виникнення спору. Більше того, в ході розгляду справи судом не було встановлено, що позивачем подавалася заява батька, що також передбачено ч.1 ст. 135 СК України як можливий варіант дій позивача, яким той не скористався. Тому суд відхиляє доводи представника позивача за первісним позовом щодо того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони відповідача. Також суд не приймає доводи про таку підставу для відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу як неправильно обраний спосіб захисту шляхом подання зустрічного позову замість відзиву, оскільки подання зазначених процесуальних заяв здійснюється відповідачем на власний розсуд, їх подання не є обов`язковим, подання однієї із цих заяв не виключає подання іншої та не зумовлює неможливість її подання, подання будь-якої з них не може вважатися зловживанням правами без додаткового обґрунтування такого твердження, а позивач не вправі визначати замість відповідача необхідність подання тієї чи іншої процесуальної заяви. Суд звертає увагу на те, що при вирішенні спору судом було відмовлено у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про визнання батьківства у зв`язку з тим, що судом було встановлено, що заявлення цієї вимоги не було пов`язане із захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів особи, а було спрямоване на унеможливлення вчинення позивачем за первісним позовом певних процесуально значимих дій, що свідчило про завідому безпідставність заявлення цієї позовної вимоги. Підставою для прийняття такого рішення щодо правової природу цієї вимоги, з-поміж іншого, стали пояснення власне представника [PERSON] , адвоката Пелиха О.В., надані ним у судовому засіданні, відповідно до яких вказана вимога була заявлена з метою забезпечити визнання батьківства [PERSON] щодо дитини у разі відмови останнього від свого позову. Зазначене свідчить про дійсну відсутність необхідності вчинення дій щодо підготовки зустрічного позову в цій частині та дає підстави для висновку про їх невідповідність критеріям обґрунтованості, розумності та пропорційності. Водночас, зустрічний позов містить не одну вимогу. Висунення другої вимоги (про стягнення аліментів) було обґрунтованим, а тому, враховуючи що сторони вільні у поданні процесуальних заяв та виборі способу захисту, суд не вбачає зловживання правами відповідачкою чи її представником у поданні зустрічного позову. З огляду на наведені вище обставини суд загалом приймає доводи сторони позивача щодо необґрунтованості витрат часу на надання правової консультації, підготовку процесуальних документів та підготовку представника до судового засідання, оскільки дійсно обґрунтованими та необхідними були дії з приводу забезпечення правової допомоги [PERSON] в питанні стягнення аліментів на утримання дитини, що за своїм змістом не потребує значного часу, та обґрунтування заперечень відповідачки щодо позовних вимог [PERSON] , що з урахуванням позицій сторін потребувало лише наведення доводів щодо причин для залишення дитині прізвища, під яким вона була зареєстрована. Відповідно до п. 9 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити\~ попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Стаття 134 ЦПК України визначає, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Подана [PERSON] зустрічна позовна заява містить зазначення про те, що у зв`язку з розглядом цієї справи нею передбачаються згідно з укладеним нею договором на надання правової допомоги витрати на правничу допомогу, які по закінченню судової тяжби за орієнтовними підрахунками становитимуть 10000 гривень, а також що така ж орієнтовна вартість, тобто, 10000 гривень, за оперативною інформацією буде і судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у разі її необхідності. Пунктом 3.1 Договору про надання правової допомоги № 0338 від 30.05.2022 визначено, що довіритель зобов`язується сплатити Повіреному винагороду (гонорар) виходячи із тарифу в 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня року проведення розрахунків за годину надання правової допомоги. У постанові КГС ВС від 14.12.2021 у справі № 922/676/21 (№ в ЄДРСР 101989994), на яку в своїх запереченнях посилається представник позивача, міститься ряд висновків, на які суд вважає за необхідне звернути особливу увагу. У цьому рішенні Верховний Суд «звертає увагу, що застосування відповідних положень статті 124 ГПК України» (яка є аналогічною статті 134 ЦПК України) «належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин даної справи, а також інших чинників. Зі змісту частини другої статті 124 ГПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат». «Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат». «З огляду на викладене вище колегія суддів зазначає, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат». «Поряд з цим, позивачем не доведено, що подання відповідачем-1 попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат не разом із відзивом на позов, поданим 09.04.2021, а разом з доповненнями до відзиву, поданими 29.04.2021, позбавило позивача можливості підготуватися до спростування витрат, які він вважає необґрунтованими, та довести неспівмірність таких витрат». Орієнтовний розмір судових витрат відповідачкою у зустрічному позові зазначений. Договором про надання правової допомоги (зі змістом якого сторона позивача була ознайомлена після подання зустрічного позову, про що свідчить включення до відзиву тверджень, аналогічних викладеним у заяві про зменшення розміру судових витрат) визначено розмір гонорару представника виходячи з погодинної оплати, яка не може бути достовірно прогнозована, у конкретно визначеному розмірі (10 відсотків прожиткового мінімуму на 01 січня відповідного року). Питання розподілу судових витрат вирішується після подання відповідних доказів, щодо яких стороною позивача надані наведені вище заперечення. Зазначене свідчить про те, що неподання відповідачкою саме розрахунку сум судових витрат з першою заявою по суті спору не позбавило сторону позивача підготуватися до спростування витрат, які ця сторона вважає необґрунтованими, та довести неспівмірність таких витрат, а тому суд не вбачає підстав для відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу. Суд бере до уваги, що відповідачкою було подано зустрічний позов, що очевидно потребувало часу як на ознайомлення з первісним позовом, обсяг якого становить 8 сторінок, додатками до нього на 32 аркушах, клопотанням про долучення додаткових доказів на 1 аркуші та додатками до нього на 2 аркушах, так і на роз`яснення відповідачці правових питань, підготовку зустрічного позову та його подачу до суду, що водночас об`єктивно не потребувало 14 годин. Матеріали справи не містять відомостей про те, що представником відповідачки вживалися заходи до витребування доказів чи будь-яких інших додаткових матеріалів, тому суд робить висновок про відсутність витрат часу на вчинення відповідних дій. У цій справі було проведено три судові засідання (два підготовчі та одне для розгляду справи по суті), а саме: 07 червня 2022 року (тривало з 08:51:48 по 09:33:35, тобто, 41 хвилину 47 секунд), 27 червня 2022 року (тривало з 08:53:11 по 10:00:11, тобто, 1 годину хвилин) та 07 липня 2022 року (тривало з 12:51:29 по 16:08:32, тобто, 3 години 17 хвилин 3 секунди). Тобто, загальна тривалість судових засідань у цій справі склала 5 годин 5 хвилин 50 секунд (враховуючи визначений договором розмір погодинного гонорару адвоката вартість цього часу складає 05:06:00 * 248,10 грн = 1264,62 грн (1240,50 грн за 5 повних годин; 20,68 грн за 5 повних хвилин; 3,45 грн за повні 50 секунд)). Враховуючи, що судом було задоволено лише одну вимогу зустрічного позову з двох, та при цьому одну з вимог було визнано завідомо безпідставною, суд вважає що із заявленого розміру витрат слід виключити 50 відсотків, тобто 3969 гривень 60 копійок. Водночас, зважаючи на зазначене вище у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу з питання стягнення аліментів відповідачкою були понесені обґрунтовано та були необхідними, однак складність цієї справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) і обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт не є співмірними. Тому суд приходить до висновку, що остаточно зазначені витрати підлягають зменшенню до 1984 гривень 80 копійок (1/4 частина заявленої до стягнення суми), вважаючи таку суму об`єктивно обґрунтованою та співмірною викладеним вище обставинам справи та діям сторони. Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Оскільки судом вирішено покласти судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, доцільним буде зарахувати судові витрати, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] у сумі 496 гривень 20 копійок, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю у сумі 1984,80 грн - 496,20 грн = 1488 гривень 60 копійок. Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у цій справі наступним чином: 1) стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 992 гривні 40 копійок за вимогою про стягнення аліментів; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 1488 гривень 60 копійок.

Outcome: approved