Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», в якому просив зобов`язати ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» надати послугу з постачання гарячої води для позивача як споживача послуг в будинку шляхом фактичного постачання гарячої води в квартиру. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг з постачання гарячої води, проте з 31.05.2021 відповідач в односторонньому порядку припинив надання послуг з централізованого постачання гарячої води та на теперішній час в будинку відсутнє гаряче водопостачання. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.01.2022 відкрито провадження у справі № 753/24681/21 за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи на 12.07.2022. 27.06.2022 представник відповідача - адвокат Полтавська Н.В. подала відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечувала та посилалась на те, що багатоквартирний будинок [ADDRESS] обладнаний індивідуальною даховою газовою котельнею, якою здійснюється виробництво теплової енергії для потреб співвласників будинку у гарячій воді та централізованому опаленні. Для надання послуг з центрального опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдінг» було укладено договір № 4579-4ГТ-41 про постачання природного газу від 20.09.2021 та чітко встановлений обсяг (об`єм) природного газу для таких потреб. Відповідач зауважує, що розрахунки за цим договором здійснюється Товариством виключно за рахунок оплати співвласників за спожиті послуги, у яких існує значна заборгованість перед відповідачем, що і призвело до негативних наслідків у вигляді тимчасової відсутності гарячого водопостачання. Відповідач також посилався на те, що співвласники будинку не визначилися з управителем будинку та з моделлю організації договірних відносин з виконавцем послуг, і, крім цього, зазначав, що з метою належної підготовки газової котельні/будинку до опалювального сезону Товариство кожного року в міжопалювальний період виконує відповідні регламентні та інші роботи, а тому вина відповідача у відсутності гарячого водопостачання відсутня. 14.07.2022 представник відповідача подала додаткові пояснення на позовну заяву, в яких зазначила, що вина відповідача у ненаданні гарячого водопостачання у будинку відсутня, оскільки відповідно до вимог законодавства відповідач обмежений обсягами природнього газу, які необхідні в першу чергу для проходження опалювального періоду 2022/2023 років і використання природнього газу для централізованого опалення багатоквартирного будинку є пріоритетним, оскільки необхідним є підтримання сталої температури повітря в приміщеннях багатоквартирного будинку. В судовому засіданні позивач надав свої пояснення та просив позов задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти позову та просила в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Як передбачено пунктом 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 Закону ). За змістом пункту 2 статті 1 та пункту 4 частини другої статті 6 Закону виконавцем комунальних послуг з постачання гарячої води є суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а отже і споживачем відповідних комунальних послуг, які надаються у цьому будинку . ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є виконавцем, зокрема, послуги з постачання гарячої води у вказаному будинку, що вбачається з рахунків на сплату житлово-комунальних послуг, копії яких наявні в матеріалах справи. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Цьому праву кореспондує передбачений частиною другою статті 8 Закону обов`язок виконавця комунальної послуги забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг. Зміст цього обов`язку виконавця послуг розкривається у статтях 16 та 22 Закону, якими передбачено, що виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску (частина друга статті 22 Закону), крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії (частина перша статті 16 Закону). Аналогічні вимоги передбачені і п. 9 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач з травня 2021 року припинив постачання гарячої води до належної позивачу квартири і судом не встановлено, а відповідачем не доведено наявності передбачених частиною першої статті 16 Закону підстав для припинення (перерви) у наданні послуги з постачання гарячої води. Доводи відповідача щодо відсутності його вини у припиненні наданні послуги внаслідок обмеженого обсягу природного газу, який поставляється відповідачеві для потреб виробництва теплової енергії та підігріву води, суд вважає безпідставними, оскільки такі обставини не входять до переліку підстав для припинення надання комунальної послуги. Суд зауважує, що підприємництвом, як це передбачено статтею 42 Господарського кодексу України, є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Зокрема, здійснення підприємницької діяльності на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із її принципів (статті 44 цього Кодексу). З наданих відповідачем пояснень слідує, що нестача природного газу для забезпечення послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку [ADDRESS] у межах тих обсягів, які були визначені укладеним з постачальником договором, сталася внаслідок прийняття відповідачем на обслуговування новозбудованих багатоквартирних будинків з відповідними газовими котельнями, для опалення яких відповідачем використовувалися заздалегідь погоджені обсяги природного газу, необхідні для інших будинків. При цьому з наданих відповідачем пояснень вбачається, що використання погоджених обсягів газу за договором постачання природного газу не призводить до припинення його постачання, а лише тягне за собою збільшення ціни природного газу для тих обсягів, які перевищують погоджені договором. Можливість прогнозування обсягів використання природного газу для надання комунальної послуги знаходиться у межах відповідальності відповідача і залежить виключно від його планування та розрахунку, а збільшення ціни природного газу внаслідок неврахування майбутнього обсягу комунальних послуг є підприємницьким ризиком відповідача, негативні наслідки якого не можуть бути покладені на споживача комунальної послуги у формі відмови від її надання відповідачем. А тому суд вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність його вини у припиненні постачання гарячої води для споживачів будинку [ADDRESS] . Суд при цьому враховує і положення частини п`ятої статті 22 Закону, відповідно до якої тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» надати [PERSON] послугу з постачання гарячої води шляхом фактичного постачання гарячої води в квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн., сплачений ним при зверненні до суду.

Outcome: approved