Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, органі опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідача судові витрати. Стислий виклад позиції позивача Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюб з відповідачем було розірвано за рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду, наразі вона з сином проживає у квартирі з сучасним ремонтом та обладнанням, створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини.. На підставі рішення від 13.09.2021 року, з відповідача на її користь на утримання їх смільного сина було стягнуто аліменти. Увесь цей час, дитина проживає разом з нею. Проживання дитини разом з нею відповідає її інтересам. Вона має можливість створити належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі, що і стало підставою для звернення її до суду з відповідним позовом. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 24 травня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням її до підготовчого розгляду. 29 червня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяви про розгляд справи за його відсутність, проти позовних вимог не заперечує, суду довіряє. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд розглядає справу за відсутність сторін, належним чином повідомлених, про день та час судового розгляду справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно від спільного шлюбу позивача та відповідача, у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . /а.с. 4/ На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 вересня 2021 року у справі № 495/5626/21, шлюб між сторонами був розірваний. /а.с. 5-6/ Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору оренди квартири, відповідач проживає в [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 18 травня 2022 року № 12 закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 3 «Дзвіночок», видана [PERSON] в тому, що її дитина [PERSON] , [INFO] відвідує ЗДО № 3 «Дзвіночок» з 02 серпня 2021 року по дійсний час. /а.с. 7/ Відповідно до розпорядження № 3к-20222 від 04 квітня 2022 року [PERSON] прийнята на посаду офіціанта з окладом 6500 грн. Відповідно до статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 12 липня 2022 року на адресу суду надійшов висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого орган опіки та піклування, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білгород - Дністровської міської ради від 01 липня 2022 року, виходячи з інтересів дитини, віку дитини, того факту, що дитина з народження проживає з матір`ю, виконавчий комітет вважає доцільно визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Так, у Висновку органу опіки та піклування зокрема йдеться, що [PERSON] , [INFO] на даний час проживає разом з матір`ю, відповідно до акту оцінки потреб сім`ї від 27 червня 2021 року № 59, складеного фахівцями із соціальної роботи міського центру соціальних служб, базові потреби дитини задоволені в повному обсязі, дитина оточена любов`ю та турботою, мати спроможна виконувати обов`язки щодо виховання дитини та доглядати за нею, Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. У сенсі розуміння ч.2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Таким чином, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради, вік дитини, її бажання постійно проживати разом з матір`ю, виходячи з можливості створення належних умов для виховання сина, та виходячи з якнайкращих інтересів дитини, враховуючи згоду відповідача з позовними вимогами позивача, суд приходить до висновку, що дійсно вірним буде визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а отже її позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved