Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, мотивуючі свої позовні вимоги наступним. Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександром Володимировичем в межах виконавчого провадження № 65846447, відкритого на виконання виконавчого напису від 31 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 1070 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» заборгованості в сумі 2\~128 481 грн. 89 коп, звернуто стягнення на грошові кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 23656,25 грн. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08\~листопада 2021\~року (справа\~№ 185/6562/21),\~ виконавчий напис, вчинений 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 1070 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» заборгованості в сумі 2\~128 481 грн. 89 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили. Однак, відповідач не повернув грошові кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 23656,25 грн. , в зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути на його користь грошові кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 23656,25 грн. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явивися, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив відмовити позивачу в задоволенні позову. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександром Володимировичем в межах виконавчого провадження № 65846447, відкритого на виконання виконавчого напису від 31 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 1070 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» заборгованості в сумі 2\~128 481 грн. 89 коп, звернуто стягнення на грошові кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» в сумі 23656,25 грн. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08\~листопада 2021\~року (справа\~№ 185/6562/21),\~ виконавчий напис, вчинений 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 1070 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» заборгованості в сумі 2\~128 481 грн. 89 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У заяві, наданій відповідачем до суду розмір коштів, що позивач просить стягнути на його користь не оспорюється. Згідно Постанови КЦС ВС від 30.01.2018 по справі №419/316/15-ц: обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.2002 зазначив, що: Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору. Обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Отже обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з пунктом 26.1 статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція від 21 січня 2004 року) кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції від 21 січня 2004 року). Викладене свідчить про безпідставне списання коштів без достатніх правових підстав. Правові висновки, що містяться в Постановах КГС ВС від 06 березня 2019 р. у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 р. у справі № 910/16664/18 щодо повернення безпідставно набутих коштів: Предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Таким чином, вимоги позивача про повернення зазначених коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України є обгрунтованими та правильно задоволені судом першої інстанції» (правові висновки, що містяться в Постановах КГС ВС від 06 березня 2019 р. у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 р. № 910/16664/18). З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved