Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , спадщину після якого прийняли позивач та її мати [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої серед іншого входить вищевказаний житловий будинок, але у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що і стало підставою звернення до суду за захистом своїх прав. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання також не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача, а [INFO] мати (а.с. 8, 10, 12, 13, 14). Згідно матеріалів спадкової справи №202/2000 до майна [PERSON] спадкоємцями першої черги в порядку ст. 529 ЦК УРСР є в рівних частках його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] . Постановою [PERSON] , державного нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а.с. 29-30). Як вбачається з матеріалів справи спірні житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, відповідно до запису у погосподарській книзі №1 за 1986-1990 роки №84 належить померлому батьку позивача (а.с. 32, 33). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Також з матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті батьків позивача відкрилась у 1997 році та 2003 році, тому правовідносини сторін урегульовані нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно із статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved