Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

11 травня 2021 року представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат Бабинець С.П. звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просить: \~ \~ \~ \~- припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , сплативши їй компенсацію за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок суду в розмірі 18056,65 грн; \~ \~ \~ \~- визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] ; \~ \~ \~ \~- припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , сплативши їй компенсацію за рахунок коштів внесених позивачем на депозитний рахунок суду в розмірі 18056,65 грн; \~ \~ \~ \~- визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . В обгрунтування позову зазначено, що після смерті матері позивача та відповідачів [PERSON] , яка померла [INFO] , кожен з них отримав у спадщину по 1/6 частині спірного домоволодіння. Після смерті [INFO] батька позивача - [PERSON] , позивач отримав у спадщину Ѕ частину спірного домоволодіння. Таким чином, позивач є власником 2/3 частин вищезазначеного домоволодіння, а відповідачі по 1/6 частині кожна. Протягом багатьох останніх років відповідачі не користуються належними їм частками в спільній частковій власності, не приймають участі в утриманні своєї частки, внаслідок чого надвірні споруди втрачають своє функціональне призначення. Неможливість конкретного поділу житлового будинку\~з надвірними\~спорудами та\~небажання відповідачів\~продажу позивачу\~їхніх часток\~в спірному\~нерухомому майні,\~є підставою\~звернення [PERSON] \~до суду\~із даним\~позовом.\~ 12 травня 2021 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 23 липня 2021 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області зупинено провадження у справі у зв"язку з призначенням судової інженерно-технічної експертизи, 09 грудня 2021 року - провадження в справі відповідною ухвалою поновлено та призначено підготовче засідання. 06 червня 2022 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив припинити право власності відповідчів на їх частку у спільній частковій власності, сплативши їм компенсацію за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок суду, та визнати за позивачем право власності на частки відповідачів. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали, погодилися на компенсацію їх частки в сумі, внесеній позивачем на депозитний рахунок суду. Не заперечували проти розгляду справи у відсутності їх представника. Просили не стягувати з них судові витрати, які були понесені позивачем по сплаті судового збору та на правову допомогу. Встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . [PERSON] є власником 2/3 часток названого житлового будинку, а [PERSON] та [PERSON] 1/6 частки кожна. Вказані обставини визнаються сторонами та стверджуються Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, даними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 01.10.2011 державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Н.Б., відповідно до яких, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [INFO] матері [PERSON] , кожен по 1/6 частці спірного домоволодіння, даними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.07.2015 державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвою В.В., відповідно до якого [PERSON] успадкував після смерті [INFO] батька [PERSON] - 1/2 частку спірного доволодіння. (а.с.14-17, 53-56, 73-76) Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , його загальна площа - 73,3 кв.м., житлова - 38,0 кв.м. ( а.с.18-23). Згідно висновку експерта №3965/3966/21-24 від 25.11.2021 за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи, виділити в натурі по 1/6 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників - [PERSON] та [PERSON] , не вбачається можливим без відхилення від вимог нормативних документів, оскільки, виходячи із умови виділення кожному із співвласників окремої частини будинку для заселення однією сім`єю, не можливо виконати вимоги пунктів 5.17-5.22 ДБН В.2.2-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». При цьому дійсна (ринкова) вартість вказаного нерухомого майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами) становить 45031,00 гривень. (а.с.113-130) Виходячи з даної вартості, 1/6 частка цього нерухомого майна становить - 7505,16 гривень. Позивачем [PERSON] внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області 18056,70 гривень вартості 1/6 частки спірного нерухомого майна, що належить [PERSON] та 18056,70 гривень вартості 1/6 частки спірного нерухомого майна, що належить [PERSON] , що стверджується даними квитанцій №12 та №13 від 06 травня 2021 року. ( а.с.2-3) При внесенні даних грошових коштів на депозитний рахунок позивач враховував ринкову вартість зазначеного вище домоволодіння, визначену у Звіті про незалежну оцінку житлового будинку по [ADDRESS] , - 108 339,00 грн. (а.с.89-103)Виходячи з даної вартості, 1/6 частка цього нерухомого майна становить - 18 056,50 гривень. З довідки виконавчого комітету Олишівської селищої ради Чернігівського району Чернігівської області від 19.05.2021 та довідки Управління адміністративих послуг від 17.05.2021, судом установлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] - по [ADDRESS] . ( а.с. 57, 77) Як вбачається з паспортних даних позивача, останній зареєстрований у спірному будинку - [ADDRESS] з 22.12.2005. ( а.с.8-9) Позивач, вказуючи на неможливість спільно володіти та користуватись майном, неможливість виділу у натурі частки відповідачів у праві спільної часткової власності, а також на те, що припинення права власності відповідачів на частку в майні не завдасть шкоди їх інтересам, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Предметом судового розгляду є припинення права власності відповідачів на частку у спільному майні на вимогу іншого співвласника на підставі ст. 365 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, що визначено ч. 1 ст. 358 ЦК України. У ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, суд приходить переконання про доведеність сукупності, визначених ст. 365 ЦК України, умов припинення права особи на частку у спільному майні та наявність, передбачених законом, підстав для припинення права відповідачів на частку у нерухомому майні (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами). При цьому суд враховує аргументи сторони позивача, наведені на підтвердження обставин, на які посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не заперечувалися відповідачами. Суд вважає встановленою ту обставину, що 1/6 частка відповідача [PERSON] та 1/6 частка відповідача [PERSON] у спільному нерухомому майні, що є предметом спору, в порівнянні з часткою позивача 2/3, є незначною. Крім цього, як було встановлено згідно висновку експерта, про що зазначено вище, спірне майно є неподільним, виділення частки відповідачів в натурі є неможливим. Водночас, встановлені судом обставини вказують на те, що спільне володіння і користування спірним майном є неможливим. А тому, беручи до уваги, що згоди між сторонами про спільне користування спірним нерухомим майном не досягнуто, при цьому відповідачі позов визнають, суд прийшов висновку, що припинення їх права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам останніх та членам їх сім`ї. Іншою необхідною умовою постановлення рішення про припинення права особи на частку у спільному майні згідно приписів ч. 2 ст. 365 ЦК України є попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року, викладені в абз. 3,4 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких, розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В даному\~випадку,\~сторони досягли\~згоди,\~що розмір\~грошової компенсації\~кожному відповідачу\~за 1/6\~частку спірного\~нерухомого майна\~має становити\~-\~18056,70\~грн.\~ Грошову суму такої вартості для кожного відповідача внесено позивачем на депозитний рахунок суду Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області згідно квитанцій №12 та №13 від 06 травня 2021 року. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб. В матеріалах справи відсутні відомості та судом не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність визнаних обставин та добровільність їх визнання. Враховуючи вище наведене у сукупності, зокрема те, що частка відповідачів у спірному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, те, що припинення права останніх на частку у майні не завдасть істотної шкоди їх інтересам та інтересам членів їх сім`ї, а також те, що відповідний розмір компенсації за таку частку внесений позивачем на депозитний рахунок суду і такий розмір компенсації не заперечується відповідачами, суд прийшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, для припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями та [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з виплатою кожній грошової компенсації вартості їх частки в сумі 18056,70 гривень та визнання права власності позивача на їх частки у названому майні, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 908,00 грн. (а.с.1) З огляду на норми чинного законодавства, враховуючи факт визнання позову відповідачами, позивачу слід повернути з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 454,00 грн. Решта 50% судового збору в сумі 454,00 грн, сплаченого позивачем, підлягають стягненню на користь позивача з відповідачів, з кожної по 227,00 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів понесених позивачем витрат для надання правової допомоги, суд враховує позицію Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. За таких обставин, вимога позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн задоволенню не підлягає, оскільки стороною позивача не надано акту прийому-передачі виконаних робіт, детального опису виконаних доручень за договором про надання правової допомоги.

Outcome: approved