Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину земельної ділянки. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на: - 1/3 частини земельної ділянки площею 5,20 га, розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець по праву представлення (батько позивача є сином спадкодавиці, [PERSON] помер [INFO] ), прийняв спадщину, звернувшись до Запорізької районної державної нотаріальної контори, в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа. Право в порядку спадкування на іншу частину земельної ділянки мають: відповідач [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив її після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] син померлої. Після звернення до нотаріуса з`ясувалось, що на спадкову 1/3 частину земельної ділянки відсутній оригінал Державного акту, тому нотаріусом було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права на спадкову земельну ділянку в нотаріальному порядку позивач не має змоги, він вимушений був звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого 09.10.2000 Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 41. Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджено Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого 02.07.1973 Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 22. Факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] , померлим [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим 18.01.1969 Орджонікідзевським р/б ЗАГС м. Запоріжжя; Посвідкою про народження Серія [NUMBER] . Право власності [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку площею 5,20 га, розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, підтверджується Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 407 від 08.08.2000, Архівним витягом № 07-05/16-З/07-02 від 19.04.2021, наданим архівним відділом Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області. Як вбачається зі спадкової справи № 111/2001, розпочатої 06.03.2001 після смерті [INFO] [PERSON] , з заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори звертались [PERSON] , [PERSON] . Згідно відповіді № 72/01-16, наданої 13.01.2022 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 21.10.2021 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району, Запорізької області після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутній Державний акт на право приватної власності на землю. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 встановлено що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «Про вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення правав власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або заповітом. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та дружина спадкодавця в рівних частках кожний. Онуки та правнуки спадкодавця являються спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини нема в живих того з батьків, який би був спадкоємцем; вони успадковують ту частку, яка б належала по закону їх померлому батьку (матері). Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищезазначене приводить суд до висновку про обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, про наявність підстав для їх задоволення. Враховуючи те, що позивач просить суд не стягувати з відповідачів на його користь судові витрати, суд вважає за можливе не стягувати з відповідачів судові витрати на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved