Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] відкрилась спадщина після померлої [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 7 жовтня 2016 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори подана громадянином Російської Федерації [PERSON] заява про прийняття спадщини, за заповітом, посвідченим Четвертою запорізькою державною нотаріальною контрою 31 липня 2008 року за реєстровим № 2-847 після померлої [INFO] матері - [PERSON] , яка була зареєстрована за № 753 та на її підставі заведено спадкову справу № 275/2016. 18 січня 2017 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори подана [PERSON] заява про прийняття спадщини за законом на підставі статті 1241 Цивільного кодексу України після померлої [INFO] матері - [PERSON] , яка була зареєстрована за № 49 та долучена до спадкової справи №275/2016. У відповідності до свідоцтва про право власності № 1368 від 23.09.1993р. [PERSON] належала квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З відповіді ТОВ «ЗМБТІ» на запит Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори вбачається, що документи на право приватної власності на зазначену квартиру, на підставі яких виникло право власності на квартиру, були зареєстровані у Бюро технічної інвентаризації у встановленому порядку, отже державна реєстрація права власності зазначеної квартири була здійснена. Заповітом від 31 липня 2008р. [PERSON] заповіла вказану квартиру відповідачу - [PERSON] , тобто він є спадкоємцем за заповітом. [PERSON] на час смерті своєї матері був непрацездатним (мав інвалідність) та отримував пенсію за віком, а тому мав право на обов`язкову частку у спадщині, яка в даному випадку складає ј частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , вона є його спадкоємцем першої черги, оскільки з 24.02.2015 р. і до його смерті перебувала з ним у шлюбі. 07 листопада 2017 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори нею подана заява про прийняття спадщини за законом, після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] , яка була зареєстрована за № 892 та на її підставі заведено спадкову справу № 306/2017. У зв`язку із пошкодженням правовстановлюючого документу, а ні вона, а ні її покійний чоловік не могли оформити право на спадщину на вказану ј вказаної квартири. 26.12.2019 р. у нотаріуса 4-ї Запорізької державної нотаріальної контори, куди вона звернулася із заявою про видачу Свідоцтва про цраво на спадщину за законом на ј частку вказаної квартири,вона довідалася, що відповідач через суд оформив на себе право власності на всю квартиру згідно з рішенням суду по справі № 331/3414/18 виданим Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 21 січня 2019 року. В наслідок вказаного їй було видано постанову про відмову у вчиненні виконавчої дії. В своєму позові [PERSON] приховав від суду наявність спадкоємця у свого брата. На теперішній час вона позбавлена можливості оформити право власності ј частку вказаної квартири у нотаріуса, в зв`язку з чим звернулась до суду із зазначеним позовом, крім того державна реєстрація права власності на вказану квартиру на ім`я відповідача створює їй перешкоди у отриманні права власності на ј частку вказаної квартири. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд скасувати державну реєстрацію права власності на ј частини квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] здійснену Державний реєстратором Скурідіним Юрієм Геннадійовичем, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради , номер запису про право власності 30733604 від 13.03.2019 р.; визнати за нею право власності на ј частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] . \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважала його необґрунтованим. Надала суду письмовий відзив відповідача в якому зазначено, що в діях громадянки [PERSON] вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 190 КК України (шахрайство), оскільки шлюб з його братом [PERSON] вона уклала лише з метою привласнення спірної квартири за адресою: [ADDRESS] . Фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] не було, вона лише спаювала брата та привласнювала його кошти. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши та дослідивши у письмові докази у справі, матеріали спадкових справ № 275/216, № 306/2017, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина після померлої [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 7 жовтня 2016 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори подана громадянином Російської Федерації [PERSON] заява про прийняття спадщини, за заповітом, посвідченим Четвертою запорізькою державною нотаріальною контрою 31 липня 2008 року за реєстровим № 2-847 після померлої [INFO] матері - [PERSON] , яка була зареєстрована за № 753 та на її підставі заведено спадкову справу № 275/2016 (а.с. 80, 81). 18 січня 2017 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори подана [PERSON] заява про прийняття спадщини за законом на підставі статті 1241 Цивільного кодексу України після померлої [INFO] матері - [PERSON] , яка була зареєстрована за № 49 та долучена до спадкової справи №275/2016 (а.с.91). У відповідності до свідоцтва про право власності № 1368 від 23.09.1993 р. [PERSON] належала квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З відповіді ТОВ «ЗМБТІ» на запит Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори вбачається, що документи на право приватної власності на зазначену квартиру, на підставі яких виникло право власності на квартиру, були зареєстровані у Бюро технічної інвентаризації у встановленому порядку, отже державна реєстрація права власності зазначеної квартири була здійснена відповідно до закону (а.с. 96, 97) Заповітом від 31 липня 2008р. [PERSON] заповіла вказану квартиру відповідачу - [PERSON] (а.с.86). [PERSON] на час смерті своєї матері був непрацездатним (мав інвалідність) та отримував пенсію за віком, що підтверджується інформацією КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи » ЗОР від 14.01.2020 р. № 35 Відповідно до ч. 1 статті 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). З наведеного слід, що [PERSON] мав право на обов`язкову частку у спадщині, яка в даному випадку складає ј частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.40) Позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 24.02.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Частиною 1 статті 1261 ЦК визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] , оскільки з 24.02.2015 р. і до його смерті перебувала з ним у шлюбі. 07 листопада 2017 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Береснєвою Т.А. подана заява про прийняття спадщини за законом, після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] , яка була зареєстрована за № 892 та на її підставі заведено спадкову справу № 306/2017 (а.с. 38, 39). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.12.2019 р., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] на ј частку квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки власником цієї квартири є [PERSON] , право власності якого зареєстровано 13.03.2019 року на підставі рішення Жовтневого районного суду від 21.01.2019 р. (справа № 331/3414/18). (а.с. 74, 75). Згідно з Постановою Запорізького апеляційного суду (Єдиний унікальний № 331/3414/18; провадження №22-ц/807/923/20) - задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення відповідно до якого у задоволенні позову [PERSON] до Запорізької міської ради, третя особа Четверта Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документа, що посвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності ща спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стосовно тверджень відповідача [PERSON] про неправомірні дії [PERSON] та її намагань заволодіти майном [PERSON] , суд зауважує наступне. Відповідно до статтей 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову [PERSON] та його представник суду не надали, а тому, суд сприймає їх як голослівні. Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити в нотаріальному порядку право власності на належну їй ј частку вказаної квартири, чим порушено її права як власника вказаного нерухомого майна. Крім цього, державна реєстрація права власності на вказану квартиру на ім`я відповідача [PERSON] створює їй перешкоди у отриманні права власності на ј частку цієї квартири, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved