Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

ТОВ «Маяк» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки за попереднім договором оренди, в обґрунтування якого зазначено, що 28.12.2018 року між ТОВ «Маяк» та [PERSON] був укладений попередній договір оренди земельної ділянки. Відповідно до п. 1.1 договору сторони зобов`язуються протягом строку і на умовах, встановлених цим договором, укласти договір оренди земельної ділянки (далі - Основний договір). Відповідно до п. 1.3 договору [PERSON] (сторона-1) зобов`язується з 01.10.2021 року по 06.10.2021 року з`явитися за місцезнаходженням позивача ТОВ «Маяк» (сторона-2) та укласти Основний договір оренди земельної ділянки, на умовах, визначених у п. 1.5 цього попереднього договору. Сторони договору дійшли згоди щодо наступних умов Основного договору: в оренду строком на 10 років за Основним договором передається земельна ділянка загальною площею 2,390 га, кадастровий номер 1224255100:01:009:0129, що належить відповідачу на праві приватної власності. На виконання п. 1.4 договору позивачем було перераховано відповідачу платіж в розмірі 7648,00 гривень. Відповідно до п. 2.1 договору, цей попередній договір діє до моменту державної реєстрації права оренди земельної ділянки за позивачем відповідно до Основного договору. Відповідно до п. 2.2 договору сторони зобов`язуються укласти Основний Договір у строк, зазначений у п. 1.3 попереднього договору. Протягом строку дії цього договору сторона 1 (відповідач) зобов`язується не укладати договори оренди або інші правочини, що передбачають надання права володіння та/або користування земельною ділянкою, визначеною в п. 1.5.1 договору, третій особі (не стороні 2). Відповідно до п. 2.8 договору, у разі не укладення Основного договору у строк, встановлений попереднім договором, сторона 1 зобов`язана повернути стороні 2 грошові кошти, що були нею отримані відповідно до п. 1.4 цього попереднього договору. Відповідно до п. 3.2 договору, у разі порушення стороною 1 зобов`язання щодо укладення основного договору у строки, що встановлені у п. 1.3 попереднього договору (в тому числі у разі нез`явлення у встановлені в п. 1.3 строки за місцезнаходженням сторони 2 без поважних причин, підтверджених документально, для укладення Основного договору, або укладення протягом строку дії цього договору стороною 1 договору оренди або іншого правочину, що передбачає надання права володіння та/або користування земельною ділянкою, визначеною в п. 1.5.1 цього договору, третій особі (тобто не стороні 2), сторона 1 зобов`язана сплатити стороні 2 неустойку у десятикратному розмірі від суми, зазначеної у п. 1.4 цього попереднього договору. Відповідач (сторона 1) не виконав покладені на нього обов`язки по договору, передбачені п. 1.3 попереднього договору. Таким чином, основний договір не був укладений внаслідок недобросовісних дій відповідача, що суперечить умовам договору, які в силу ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами договорів, та наслідками зазначених дій є зобов`язання відповідача сплатити позивачу неустойку у десятикратному розмірі від суми, зазначеної у п. 1.4 цього попереднього договору, а саме: 76480 гривень. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Маяк» 76480,00 грн. неустойки за попереднім договором оренди земельної ділянки від 28.12.2018 року та 2481 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Маяк» - Кубрак В.В. надав пояснення згідно позовної заяви та просив позов задовольнити. В подальшому надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 28.12.2018 року між ним та ТОВ «Маяк» дійсно було укладено попередній договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого він зобов`язався в подальшому укласти з ТОВ «Маяк» Договір оренди земельної ділянки, за що від позивача отримав платіж в розмірі 7648,00 грн. У 2020 році стався нещасний випадок з його сином, і він звернувся до позивача з проханням надати матеріальну допомогу на лікування сина, однак, представниками ТОВ «Маяк» було відмовлено. Після чого, [PERSON] звернувся по допомогу до ТОВ «Відродження», які пообіцяли надати йому грошові кошти на лікування сина за умови, що він укладе з ними договір оренди належної йому земельної ділянки, на що відповідач погодився. Таким чином, в обговорені терміни він дійсно не уклав договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Маяк», оскільки віддав належну йому земельну ділянку в оренду ТОВ «Відродження». Однак, позовні вимоги визнає частково, оскільки вважає суму, яку просить стягнути позивач, завищеною. Не заперечує повернути ТОВ «Маяк» грошові кошти, які він отримав за попереднім договором оренди в сумі 7648,00 грн. В подальшому надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності, просить відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2018 року між ТОВ «Маяк» та [PERSON] був укладений попередній договір оренди земельної ділянки. Відповідно до п. 1.1 договору сторони зобов`язуються протягом строку і на умовах, встановлених цим договором, укласти договір оренди земельної ділянки (далі - Основний договір). Відповідно до п. 1.3 договору [PERSON] (сторона-1) зобов`язується з 01.10.2021 року по 06.10.2021 рік з`явитися за місцезнаходженням позивача ТОВ «Маяк» (сторона-2) та укласти Основний договір оренди земельної ділянки, на умовах, визначених у п. 1.5 цього попереднього договору (а.с.12-13). Згідно п.1.5 попереднього договору сторони дійшли згоди щодо наступних умов Основного договору: в оренду строком на 10 років за Основним договором передається земельна ділянка загальною площею 2,390 га, кадастровий номер 1224255100:01:009:0129, що належить відповідачу на праві приватної власності (п.1.5.1). Судом достовірно встановлено, що на виконання п. 1.4 попереднього договору позивачем було перераховано відповідачу платіж в розмірі 7648,00 гривень (а.с.15,16). Відповідно до п. 2.1 договору, попередній договір діє до моменту державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ «Маяк» відповідно до Основного договору. Відповідно до п. 2.2 договору сторони зобов`язуються укласти Основний Договір у строк, зазначений у п. 1.3 попереднього договору. Протягом строку дії цього договору сторона 1 ( [PERSON] ) зобов`язується не укладати договори оренди або інші правочини, що передбачають надання права володіння та/або користування земельною ділянкою, визначеною в п. 1.5.1 договору, третій особі (не ТОВ «Маяк»). Відповідно до п. 2.8 договору, у разі не укладення Основного договору у строк, встановлений попереднім договором, сторона 1 ( [PERSON] ) зобов`язана повернути стороні 2 (ТОВ «Маяк») грошові кошти, що були нею отримані відповідно до п. 1.4 цього попереднього договору. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст. ст. 627-629 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до абз.1 ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З урахуванням змісту абзацу 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України та ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення попереднього договору оренди землі від 28.12.2018 року) попередній договір оренди землі мав бути вчинений у письмовій формі. Станом на 28.12.2018 року в законодавстві була відсутня вимога про необхідність проведення державної реєстрації попереднього договору оренди землі. Отже, попередній договір оренди землі від 28.12.2018 року між ТОВ «Маяк» та [PERSON] вчинений в письмовій формі, особисто підписаний сторонами, і тому вважається укладеним, оскільки не підлягає обов`язковій державній реєстрації. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Однак, [PERSON] не виконав покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1.З попереднього договору. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 635 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац 1 ч. 2 ст. 551 ЦК України). Так, пунктом 3.2 попереднього договору передбачено, що у разі порушення стороною 1 ( [PERSON] ) зобов`язання щодо укладення основного договору у строки, що встановлені у п. 1.3 попереднього договору (в тому числі у разі нез`явлення у встановлені в п. 1.3 строки за місцезнаходженням сторони 2 без поважних причин, підтверджених документально, для укладення Основного договору, або укладення протягом строку дії цього договору стороною 1 договору оренди або іншого правочину, що передбачає надання права володіння та/або користування земельною ділянкою, визначеною в п. 1.5.1 цього договору, третій особі (тобто не стороні 2 ТОВ «Маяк»), сторона 1 ( [PERSON] ) зобов`язана сплатити стороні 2 (ТОВ «Маяк») неустойку у десятикратному розмірі від суми, зазначеної у п. 1.4 цього попереднього договору. Однак, згідно ч.2 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тлумачення ч. 2 ст. 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Така ж позиція міститься в Постанові Верховного суду України справа №172/1159/20 провадження № 61-14612св21 від 17 листопада 2021 року. Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст. 3 ЦК України). Суд відповідно до ст.89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial