Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про знаття арешту з майна. Зазначав, що він є власником квартири [ADDRESS] . Під час проведення реєстраційних дій щодо зазначеної квартири йому стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт вказаної квартири. Арешт накладено Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.10 у справі № 3-4272/2010. Відповідно до зазначеної ухвали суду арешт на квартиру було накладено в якості забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Після ухвалення остаточного рішення у вказаній справі заходи забезпечення позову скасовано не було. Посилаючись на те, що порушуються його права щодо користування, розпорядження та володіння належною йому на праві власності квартирою, просив зняти арешт з квартири [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності, та який було накладено на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.10 у справі № 3-4272/2010. У судове засідання позивач не з`явився, його представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій просив позов задовольнити у повному обсязі. [PERSON] і представник Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд увалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6-11, 14-15). Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 03.06.10 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (справа № 2-4272/2010) в якості забезпечення позову накладено арешт, зокрема, на квартиру [ADDRESS] (а.с. 12-13). Обґрунтовуючи позов, [PERSON] вказав на те, що після ухвалення остаточного рішення у вказаній справі заходи забезпечення позову скасовано не було, а тому для захисту його прав, просив зняти арешт з належної йому на праві власності квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України). Порядок скасування заходів забезпечення позову визначений ст. 158 ЦПК України. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Таким чином, законодавцем визначений чіткий порядок скасування заходів забезпечення позову. Оскільки, як установлено судом, арешт на спірну квартиру був накладений на підставі ухвали суду з метою забезпечення позову, порядок вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову визначений ст. 158 ЦПК України, таким чином позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed