Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачкою 04 березня 2020 року укладено договір позики, згідно якого він надав відповідачці гроші в сумі 31718,00 гривень та 22 грудня 2021 року між ним та відповідачкою укладено ще один договір позики, згідно якого він надав відповідачці гроші в сумі 40082,00 гривень, про що остання написала власноруч розписки. Вказує, що відповідачка зобов"язань за вказаними договорами позики не виконала та після направлення на її адресу письмових вимог про повернення боргу, кошти не повернула у визначений строк, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення вказаного боргу. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача адвокат Бондаренко І.А. в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, до суду від останнього надала клопотання про слухання справи за відсутності позивача та представника позивача, при цьому сторона позивача надала згоду на заочний розгляд справи (а.с.45). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомена належним чином. Від відповідачки до суду не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від неї також не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі\~ст.280 ЦПК України,\~оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.\~526,\~612 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно вимог ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. \~ \~ \~ \~Згідно з\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). \~ \~ \~ \~Строк (термін) виконання зобов`язання встановлений\~ст. 530 ЦК України, а саме, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно змісту ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядок встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З досліджених в судовому засіданні оригіналів розписок судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 04 березня 2020 року був укладений договори позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 31718,00 грн. (тридцять одна тисяча сімсот вісімнадцять гривень 00 коп.) та від 22.12.2021 року укладений ще один договір позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в сумі 40082,00 грн. (сорок тисяч вісімдесят дві гривні 00 коп.). Оригіналами розписок підписані особисто відповідачкою [PERSON] та з їх змісту також встановлено, що відповідачка отримала вказані суми коштів від позивача, тобто умови договору з боку позивача виконані. Строк повернення позики сторони не визначили (а.с.36-37). 23 лютого 2022 року позивачем направлено на адресу відповідача письмову претензію про повернення суми боргу за обома вказаними вище розписками в строк до 07 березня 2022 року, але на час розгляду справи борг у строки, визначені абз.2 ч.1 ст.1049 ЦК України, позивачу не повернуто (а.с.10). Наявність у позивача оригіналів цих розписок та претензії про повернення боргу свідчить про невиконання умов договору з боку відповідача щодо погашення боргового зобов`язання. Оскільки відповідачем не виконано умов договорів позики від 04.03.2020 року на суму 31718,00 грн. та від 22.12.2021 року на суму 40082,00 грн., тобто не погашено заборгованості за ними, суд приходить до висновку про обґрунтованість в цій частині позову та стягує з відповідача на користь позивача вказані суми боргу. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних від простроченої суми боргу відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 2154,00 грн., то в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.1050, ч.2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Але, Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період діє воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 , де зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене, та оскільки заборгованість в сумі 2154 грн. щодо трьох процентів річних від простроченої суми боргу виникла вже після 24.02.2022 року, тому вона стягненню не підлягає й на цій підставі суд приходить до висновку про відмову в задоволення позову в цій частині. Позивачем також заявлено про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу в сумі 6500,00 грн. Дослідивши докази на обґрунтування понесених позивачем судових витрат, суд вважає можливим задовольнити частково вказавну заяву виходячи з наступного. Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 6\~ст. 137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах №821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18 та постанові КЦС ВС від 23.06.2022 року №607/4341/20. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача адвоката Бондаренко І.А. підтверджуються ордером серії ВА № 1030466 від 05.05.2022 року (а.с.13), свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР №16 від 22.08.2013 року та посвідченням адвоката №20 від 22.08.2013 року (а.с.12). На підтвердження наданих адвокатом позивачу 22лютого 2022 року між [PERSON] та адвокатом Бондаренко Іриною Анатоліївною,укладено Договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу у даній справі (а.с.32). Відповідно даного договору розділу 1 п.п.1.1 замовник доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, в т.ч. витребування інформації в усіх державних органах та підготовка запитів, а Замовник зобов`язується сплатити грошову винагороду (гонорар) Адвокату за надання професійної правничої допомоги, а також фактичні витрати пов`язані з виконанням цієї угоди, в розмірі 6500,00 грн. На виконання умов договорупозивачем надано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат до договору про надання професійної правничої допомоги від 22.02.2022 року (а.с.33), прибутковий касовий ордер №4 від 22.02.2022 року (а.с.34) та квитанцію до прибуткового касового ордера №4 від 22.02.2022 року з якої вбачається факт отримання адвокатом Бондаренко Іриною Анатоліївною від [PERSON] відповідно договору від 22.02.2022 року витрат на правничу допомогу в сумі 6500,00 грн. (а.с.35). Отже, враховуючи складність справи та фактично виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що заяву позивача [PERSON] про стягнення витрат на правничу допомогу слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача 6310,68 грн. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, докази щодо понесення таких витрат подано у строк, встановлений ч. 8\~ст. 141 ЦПК України. Також у відповідності до\~ ч.1 ст.\~141\~ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 963,49грн.

Outcome: partial