Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє\~ адвокат Бартків Андрій Ярославович (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (надалі «Відповідач»), в якому просив розірвати договір\~ поставки №2921-100 від 29.11.2021 року, укладений між\~\~ ФОП\~\~ [PERSON] ( [NUMBER] ) та [PERSON] (ІПН\~ [NUMBER] ) у зв`язку з істотним\~ порушенням умов договору; стягнути з ФОП\~\~ [PERSON] (ІПН\~ [NUMBER] ), зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на [PERSON] (ІПН\~ [NUMBER] ) кошти, сплачені у якості виконання умов договору поставки №2921-100 від 29.11.2021 року у розмірі 6863 дол. США та штрафну неустойку у розмірі\~\~\~\~ 11\~ 511 дол. США. Позовні вимоги мотивовано тим, що Відповідачем не виконано взятих за Договором поставки №2921-100 від 29.11.2021 року, укладеного між ФОП\~\~ [PERSON] ( [NUMBER] ) та [PERSON] (ІПН\~ [NUMBER] ) зобов`язань, оскільки станом на визначену даним договором дату не відвантажено покупцеві товар (обладнання сонячної електростанції). Натомість, Позивачем умови даного договору виконано та оплачено повну вартість даного обладнання. Посилаючись на істотне порушення Відповідачем умов Договору доручення поставки №2921-100 від 29.11.2021 року, [PERSON] , який є його стороною, в особі свого представника звернувся до суду з позовом про розірвання даного договору та стягнення оплачених ним за договором коштів, а також штрафної неустойки. Представником Позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за юридичною адресою. Причину неявки суду не повідомив. Про судове засідання Відповідач був повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази,проаналізувавши викладені в позовній заяві\~ пояснення Позивача,\~ оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ 29 листопада 2021 року між [PERSON] (покупець) та ФОП [PERSON] (постачальник) було укладено Договір поставки № 29/21-100 (а.с.11) (надалі також «Договір»). Згідно пунктів 1.1-1.3 Договору постачальник поставляє товар покупцеві, а покупець зобов`язується своєчасно оплатити товар на умовах даного договору. Під товаром у цьому Договорі розуміються обладнання та СЕС: інвертор, сонячні панелі, конструкція кріплення сонячних панелей, електропровідникові продукція, згідно додатку до договору. Асортимент, кількість і ціна товару вказується в рахунку-фактурі № 81 від 29.11.2021 року на суму 7674 дол., що є невід`ємною частиною цього договору. Основою для поставки товару є оплачений покупцем рахунок, виставлений постачальником у відповідності з Рахунком-фактурою № 81 від 29.11.2021 року та умовами цього Договору (пункт 2.1 Договору). Постачальник повинен відвантажити товар покупцеві не пізніше 14 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на рахунок або в касу постачальника відповідно до пункту 3.2 даного Договору\~ (пункт 2.3 Договору). Пунктом 3.1 Договору визначено, що загальна вартість Договору з урахуванням поставки Товару вказується в Додатках (рахунок-фактура). Покупець оплачує постачальнику завдаток у розмірі 3540 дол. протягом 5 банківських днів з моменту укладення цього Договору та виставлення рахунку постачальником, а решту оплати проводить по факту поставки товару\~ (пункт 3.2 Договору). Як зазначено у позовній заяві, суму завдатку у 3546 доларів США покупцем [PERSON] оплачено у національній валюті відповідно до встановленого курсу НБУ в сумі 96 111 грн. у день підписання договору 29.11.2021 року (а.с.14). В подальшому 31.12.2021 року та 18.01.2022 року покупцем [PERSON] сплачено ще 15 120 грн. (еквівалент 554 доларів США) та 77 717 грн. (еквівалент 2763 доларів США) відповідно (а.с.14 (лицева та зворотна сторони). Всі оплати підтверджуються відповідними квитанціями до прибуткового касового ордеру, які містяться в матеріалах справи. В той же час, як зазначено у позовній заяві, постачальником ФОП [PERSON] у порушення умов Договору, товар згідно рахунку-фактури №81 від 29.11.2021 року покупцю не\~ відвантажено до цього часу. В позовній заяві представником Прозивача зазначено, що Відповідач не пояснює причини невиконання своїх зобов`язань, уникає зустрічі, вимоги про повернення коштів ігнорує, а згодом перестав відповідати на телефонні дзвінки. Посилаючись на те, що вказане свідчить про істотне порушення Відповідачем умов Договору, Позивач вернувся до суду з даним цивільним позовом про розірвання договору та стягнення коштів. Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України»)зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (статті 526 ЦК України). Згідно із статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч. 1\~ ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставкипродавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність,зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власністьпокупця для\~ використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншимподібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар ісплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносинсторін. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу однасторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар)у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 662 та ч. 1 ст. 663 ЦК України встановлює обов`язок продавця передати покупцеві визначений договором купівлі-продажу товар у строк,\~ встановлений цим договором. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Підстави для зміни і розірвання договору врегульовано ст.651 ЦК України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Великою палатою Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 № 910/2861/18 висловлено позицію, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторонни неможливість досягнення нею цілей договору. Відповідно до ч.5 ст.653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. У позовній заяві представник Позивача покликається на те, що недотримання строків поставки відповідного обладнання має істотне значення для [PERSON] , адже таке придбавалось Позивачем з метою отримання вигоди від «зеленого тарифу», строк дії якого обмежений до 1 січня 2030 року в силу вимог Закону України «Про альтернативні джерела енергії». З наведених обставин, на думку представника Позивача, вбачається істотне порушення Відповідачем умов договору, адже, незважаючи на фактичне перевиконання Позивачем своїх зобов`язань (оплата окрім завдатку (3546 доларів США) ще й 3317 доларів США решти суми вартості товару), Відповідач так і не поставив товар, прострочивши своє зобов`язання, станом на час подання позову на 150 днів (з урахуванням сплати завдатку, кінцевий строк поставки був 13.12.2021 року), наслідком чого є право Позивача розірвати такий договір у судовому порядку. За приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, уразі якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Підставами позовних вимог представником [PERSON] зазначено те, що ФОП [PERSON] не виконано умов Договору поставки №29/21-100 від 29листопада 2021 року, оскільки станом на час звернення до суду не поставлено товар покупцю [PERSON] (Позивачу). Доказів, які б спростовували вищевикладені твердження представника Позивача, Відповідачем суду не надано, і Судом таких обставин не встановлено. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що Позивачем доведено факт істотного порушення Відповідачем умов Договору (повне невиконання його умов), у зв`язку з чим існують передбачені ст.651 ЦК України підстави для розірвання Договору поставки №29/21-100 від 29 листопада 2021 року за вимогою Позивача як однієї із його сторін, яка виконала взяті за договором зобов`язання. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Оскільки в матеріалах справи містяться підтвердження того, що на виконання обов`язків за Договором поставки №29/21-100 від 29 листопада 2021 року покупцем [PERSON] було сплачено постачальнику ФОП [PERSON] грошові кошти в сумі 6863 доларів США, дані кошти у зв`язку з розірванням договору з підстави його істотного невиконання постачальником, підлягають стягненню з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] . Частиною 1 статті 624 ЦК України визначено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п. 5.1 Договору у випадку прострочення термінів поставки товару, постачальник сплачує штрафну неустойку в розмірі 1% недопоставленого товару за кожен день прострочення. Таким чином станом на 12.05.2022 року представником Позивача розраховано розмір неустойки, яку повинен виплатити Відповідач: 7674 доларів США х 150 днів х 1% =11 511 доларів США. Доказів, які б спростовували обґрунтованість позовної вимоги про сплату неустойки у визначених п. 5.1 Договору розмірі та порядку, Відповідачем не наведено, а Судом таких обставин не встановлено. Таким чином, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сума неустойки в 11 511 доларів США. Відповідно до ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. У зв`язку з задоволенням позовних вимог стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сплачена сума судового збору\~ у 5375,29 грн. Щодо вимог про стягненняз Відповідача витрат на правову допомогу Суд зазначає наступне. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.\~ У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.\~ Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію про надання правничих послуг на суму 5000 грн. (а.с.10), а також інші документи, які підтверджують факт надання правничої допомоги (а.с.4-9). Враховуючи вищевикладене та визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, Суд вважає за доцільне стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст. ст. 509, 526, 625, 629, 651, 653 ЦК України,

Outcome: approved