Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 вересня 2017 року, близько 15:15 год., на об`їздній дорозі м. Чернівці, на відрізку автодороги між вулицями Руська та Бориспільська, водій автомобіля марки Renault Megane д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , не врахувавши дорожню обстановку та не вибравши безпечну швидкість руху, допустила з`їзд автомобіля у шанець, від чого автомобіль перекинувся. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а автомобіль зазнав технічних пошкоджень. Транспортним засобом марки Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , громадянка [PERSON] користувалася на підставі договору прокату автомобіля №150598 від 20.09.2017 току, укладеним із фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Власником транспортного засобу марки Renault Megane д.н.з. [NUMBER] , являється громадянин [PERSON] . [PERSON] цілеспрямовано та умисно порушила вимоги Правил дорожнього руку України, внаслідок чого відбулась вказана дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Renault Megane», д.н.3. [NUMBER] . У відповідності до п. 7 стандартних умов прокату договору прокату автомобіля №150598 від 20.09.2017 року, укладеного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , клієнт несе повну відповідальність за збитки заподіяні пошкодженням або втратою транспортного засобу, у разі якщо такі збитки заподіяні в результаті грубого порушення умов договору, зокрема в частині перевищення швидкості більш ніжна 20 км/год. Тому позивач просить стягнути з відповідачки матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням автомобіля в розмірі 308639, 50 грн та судові витрати. Представник відповідачки подав суду відзив на позовну заяву, в якому позову не визнав, оскільки звертаючись до суду із вимогою про стягнення шкоди в розмірі 308639,50 грн., позивач визначає підставу позову: настання, передбачених п. 7 договору прокату автомобіля № 150598 від 20.09.2017, обставин, за яких «клієнт несе повну відповідальність за збитки заподіяні пошкодженням або втратою транспортного засобу». Йдеться, зокрема, про грубе порушення умов договору в частині «перевищення швидкості більше ніж на 20 км/год». Наведене положення п. 7 договору є невизначеним і незрозумілим, перевищення якої саме з багатьох видів швидкості руху спричиняє грубе порушення умов договору. Обґрунтовуючи наявність порушень п. 7 договору, позивач згадує про перевищення відповідачем і безпечної, і дозволеної швидкостей. У такий спосіб позивач намагається самостійно, на власний розсуд витлумачити положення п. 7 договору. В той же час таке тлумачення є неприйнятним, оскільки породжує ще більшу нечіткість і двозначність передбаченої п. 7 умови договору, а відтак - її несправедливість в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Тлумачення з власної ініціативи умов договору матиме форму припущення, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За відсутності тлумачення незрозумілих (невизначених, нечітких, двозначних) умов правочину, неможливим є їх виконання. За відсутності тлумачення положення п. 7 договору в частині «перевищення швидкості більше ніж на 20 км/год» неможливим є і відшкодування клієнтом (стягнення наймодавцем) збитків за порушення цього положення. Обґрунтовуючи порушення відповідачкою п. 7 договору, позивач стверджує, що швидкість транспортного засобу, яким керувала відповідачка, безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою становила 93 км/год. Вказану інформацію зафіксувала встановлена на транспортному засобі стандартна навігаційна система GPS № 9980 (GPS-трекер № 9980). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про радіочастотний ресурс України», радіоелектронний засіб - це технічний засіб, призначений для передавання та/або приймання радіосигналів радіослужбами. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про радіочастотний ресурс України», умовою застосування радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв на території України є документальне підтвердження їх відповідності технічним регламентам (декларація про відповідність). Частиною 2 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» встановлено, що підтвердження відповідності радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв здійснюється згідно із Законом України «Про підтвердження відповідності» акредитованими в установленому порядку органами, уповноваженими на проведення цієї діяльності, перелік яких погоджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Згідно з п. 7 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого постановою КМУ від 24.06.2009 № 679 введення в обіг пристроїв на території України дозволяється лише за умови дотримання вимог цього Технічного регламенту в разі належного встановлення, обслуговування та використання за призначенням таких пристроїв. Введення в обіг пристроїв без деклараиії про відповідність. оформленої згідно з додатком до нього Технічного регламенту, та національного знака відповідності, нанесеного згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності»), забороняється. Відповідно до п.п 19, 20 цього ж Технічного регламенту, дозволяється застосування в Україні лише тих пристроїв, які відповідають вимогам цього Технічного регламенту та які дозволяється використовувати в Україні згідно із законодавством. Позивачем не надано жодних документів на згадану в позові навігаційну систему GPS № 9980, жодних доказів підтвердження її відповідності вимогам наведених вище нормативно-правових актів та можливості (законності) її застосування на території України. Тому представник відповідачки просить суд відмовити в задоволенні позову. Крім того,\~представник відповідачки\~звернувся з\~зустрічним позовом\~до фізичної\~особи-підприємця [PERSON] про стягнення гарантійної застави. Свої позовні вимоги обґрунтовує доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву та додатково додає, що відповідно до договору № 150598 від 20.09.2017, фізична особа-підприємець [PERSON] передав [PERSON] в користування на умовах прокату автомобіль марки Renault Megane д.н.з. [NUMBER] на строк, за плату та на інших істотних умовах, визначених договором. Згідно з п. 3 частини 1 договору, зазначений вище транспортний засіб наданий у користування до 29.09.2017. Відповідно до п. 6 частини 1 договору, [PERSON] передала ФОП [PERSON] гарантійну заставу в розмірі 21700 грн., що в еквіваленті складало 700 Євро. Згідно з п. 9 частини II договору, «клієнт при укладанні договору прокату надає наймодавцю грошову заставу у розмірі, зазначеному у\~пункті п.\~6\~частини 1.\~Наймодавець має\~право використати\~гарантійну заставу\~у розмірі,\~зазначеному в\~п.\~6\~частини 1,\~на оплату\~будь-якої\~дійсної вимоги\~наймодавця до\~клієнта, яка витікає з умов цього Договору або чинного законодавства. Невикористаний залишок гарантійної застави повертається Клієнту після технічного огляду автомобіля, у разі\~відмови клієнта\~підписати Акт\~стану автомобіля\~при його\~поверненні та\~якщо стан\~автомобіля при\~поверненні не\~відповідає вимогам\~п.\~4\~цих стандартних\~умов,\~наймодавець має\~право утримати\~всю або\~частину коштів\~гарантійної застави\~для усунення\~пошкоджень автомобіля\~або відновлення\~його первісного\~стану,\~відповідно до\~кошторисної вартості\~необхідного відповідного\~ремонту встановленого\~відповідним наряд-замовлення ». Станом на сьогоднішній день позивачем гарантійна застава у розмірі 21700 грн. не була повернута відповідачці. Протокол про\~адміністративне правопорушення,\~а саме\~про порушення правил\~дорожнього руху\~ [PERSON] \~працівниками Національної\~поліції не складався,\~постанова у\~справі про\~адміністративне правопорушення\~щодо неї\~не виносилась, порушення нею правил дорожнього руху не встановлено. Зважаючи на те, що вимога ФОП [PERSON] до [PERSON] є не доведеною, відсутні будь-які підстави для передбаченого п. 9 частини II договору використания наймодавцем гарантійної застави, відтак, така гарантійна застава підлягає поверненню. Представник позивача за первісним позовом подав відзив на зустрічний позов, в якому позову не визнав, оскільки умови договору № 150598 від 20.09.2017 є чіткими та зрозумілими, в основу п. 7 договору покладені правила дорожнього руху. [PERSON] перед підписанням договору ознайомилась з ним та не мала до нього зауважень. Положення п. 7 договору, зобов`язує водія викону\-вати вимоги правил дорожнього руху, дотримуючись їх шляхом руху із дозволеною швидкістю або безпечною швидкістю, або максимальною швидкістю згідно технічних характе\-ристик автомобіля, із врахуванням вимог ПДР. Воля сторін договору - ФОП [PERSON] та [PERSON] , спрямована на дотримання Правил дорожнього руху України. [PERSON] , фактично допустила порушення ПДР, шляхом перевищення дозволеної швидкості на ділянці дороги, де на той час були встанов\-лені дорожні знаки (3.29 - Обмеження максимальної швидкості". Забороняється рух із шви\-дкістю, що перевищує зазначену на знакові.) та обмежено максимальну швидкість. Тобто не виконала вимоги ПДР України. Для тлумачення п. 7 договору, не має необхідності у роз`ясненнях суду, адже достат\-ньо звернутись до Правил дорожнього руху. Навігаційна система та GPS-трекер, який був встановлений у автомобіль, складається із декіль\-кох компонентів. [PERSON] не надала доказів відсутності сертифікату відповідності та докази того що вимірю\-вання, які здійснювало встановлене обладнання, проводилось із помилками чи таке що не відпо\-відає дійсності. За умовами договору, прокат автомобіля здійснювався за певну плату. Кошти, як плата за прокат були сплачені [PERSON] одразу після підписання договору. У договорі, також передбачено франшизу (п. 7 ч. 1) та заставу (п. 6 ч. 1 ). Вказані кошти, договором передбачені для конкретних випадків. Стверджуючи про необхідність стягнення з ФОП [PERSON] коштів, [PERSON] не надала будь-яких документів на підтвердження оплати такої суми, яку заяв\-лено у зустрічному позові. Після укладення договору, [PERSON] сплатила тільки страхову франшизу та кошти за прокат автомобіля. Будь-яких інших коштів ФОП [PERSON] не отримував. Фактично, [PERSON] у зустрічній позовній заяві визнала факт пошкодження транс\-портного засобу та факт, що вона понесла безумовну відповідальність у розмірі франшизи. При цьому вона не оспорює вказану франшизу, тобто не оспорює свою відповідальність за завдану Позивачеві шкоду. Тому просить в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ФОП [PERSON] відмовити за безпідставністю. У судових засіданнях сторонами заявлялися клопотання про відкладення розгляду справи, долучення доказів, проведення експертиз, які задоволені судом. У судових засіданнях представники позивача за первісним позовом свій позов підтримали повністю, просили його задовольнити. Просили відмовити в задоволенні зустрічного позову за безпідставністю. Додатково пояснювали про безпідставність застосування позовної давності до первісного позову. Представник відповідачки за первісним позовом позову не визнав. В судовому засіданні просив застосувати до первісного позову позовну давність відмовити у його задоволенні. підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.09.2017 сторони уклали договір прокату автомобіля № 150598, /а.с.24-25/, у якому передбачено істотні умови передачі, використання, обслуговування, повернення орендованого транспортного засобу, а також відповідальність за недодержання таких умов. Згідно п. 7 договору прокату, клієнт несе повну відповідальність за збитки заподіяні пошкодженням або втратою транспортного засобу, у разі якщо такі збитки заподіяні в результаті грубого порушення умов договору, зокрема в частині перевищення швидкості більш ніжна 20 км/год. Відповідно до листа Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області Державного агентства автомобільних доріг України «Укравтодор», №95/1 від 31.01.2018 року та №369 від 13.04.2018 року /а.с.61-62/, на автомобільній дорозі М-19 Доманове (на Брест) Ковель Чернівці Теребляче (на Бухарест) (об`їзд міста Чернівці) проводились ремонтні роботи ДП «Чернівецький облавтодор» за інформацією якого були встановлені необхідні дорожні знаки, а саме: 3.29 - обмеження максимальної швидкості (50 км/год); 3.29 - обмеження максимальної швидкості (30 км/год); 1.37 дорожні роботи; 7.2.1 - зона дії; 1.14 - викидання кам`яних матеріалів. Згідно листа дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Державної служби автомобільних доріг №450 від 06.08.2018 року /а.с.63/, 25.09.2017 року на відрізку автомобільної дороги М-19 Доманове (на Брест) - Ковель - Чернівці Теребляче (на Бухарест) (об`їзд міста Чернівці) проводились роботи з влаштування поверхневої обробки. 13.09.2017 року, перед початком влаштування поверхневої обробки було влаштовані тимчасові дорожні знаки на км 1+200 та 3+650, а саме: 1.14 2 шт. (викидання кам`яних матеріалів); 1.37-2 шт. (дорожні роботи); 3.29 (50) - 2 шт. (обмеження швидкості). Згідно висновоку судового експерта №2569 комп`ютерно-технічної експертизи /а.с.68-73/, водій [PERSON] рухалась на транспортному засобі Renault Megane д.н.з. [NUMBER] , на заокруглені дороги безпосередньо перед місцем дорожньо-транспортної пригоди, зі швидкістю 93 км/год. Згідно звіту №1806/17 , про оцінку автомобіля марки «Renault Megane» реєстраційний номер [NUMBER] /а.с.27-29/, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсним (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження із врахування аварійних і становить: 308639 (триста вісім тисяч шістсот тридцять ) 50 коп. Ринкова вартість автомобіля «Renault Megane» реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] складає: 308639 (триста вісім тисяч шістсот тридцять ) 50 коп. Вказаний звіт виконаний суб`єктом господарювання, який має відповідні свідоцтва та право оцінки транспортних засобів. Згідно розписки власника транспортного засобу марки «Renault\~Megane»реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] від 14 грудня 2017 року /а.с.85/, останній отримав від ФОП [PERSON] грошові кошти в сумі 308639 (триста вісім тисяч шістсот тридцять ) 50 коп. в якості відшкодування шкоди спричиненої пошкодженням вказаного транспортного засобу. Згідно висновоку експерта №15/2/957 від 08.09.2020 року/а.с.12-14, т.2/, в дорожньо-транспортній пригоді водій автомобіля «Рено Меган» державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] повинна була керуватися технічними вимогами п.п. 1.2, 12.1, 8.1, розділу 33 ПДРУ (вимогами заборонного знаку 3.29 , що обмежує максимальну швидкість транспорту до 50 км/год). Дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 1.2, 12.1, 8.1, розділу 33 ПДРУ (вимогам заборонного знаку 3.29 , що обмежує максимальну швидкість транспорту до 50 км/год) і ці дії перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди. Згідно висновку експерта №2395, який знаходиться в матеріалах справи, GPS- трекер, марки Mega-gps, модель М25а, заводський номер (ідентифікатор) 9980 на момент дослідження знаходився в працездатному стані. GPS-трекер, марки Mega-gps, модель М25а, заводський номер (ідентифікатор) 9980, відповідає характеристикам заявленим виробником. Покази швидкості та місцезнаходження GPS-трекера, марки «Mega-gps», модель «М25а», заводський номер (ідентифікатор) 9980, на момент дослідження, відповідають показам одометра автомобіля та фактичному місцезнаходженню. Точність позиціонування (місцезнаходження) залежить від кількості під`єднаних супутників космічного сегменту GPS- системи глобального позиціонування з якими проходить обмін сигналами модуля GPS- трекера. Що стосується тверджень представника [PERSON] про незрозумілість і неоднозначність умов договору в частині вживання терміну «швидкість», то суд вважає, що такі твердження є безпідставними, оскільки [PERSON] , будучи стороною договору, перед його підписанням 20.09.2017 року, ознайомилась з усіма його умовами і, підписавши договір, погодилась з його умовами, а отже і розуміла їх. Щодо тверджень представника [PERSON] про недопустимість доказу - показань GPS-трекер, марки Mega-gps, модель М25а, то суд приймає до уваги висновок експерта №2395, за результатами проведення судової телекомунікаційної експертизи, із якого слідує, що GPS-трекер, марки Mega-gps, модель М25а, заводський номер (ідентифікатор) 9980, на момент дослідження знаходиться в працездатному стані. GPS-трекер, марки Mega-gps, модель М25а, заводський номер (ідентифікатор) 9980, відповідає характеристикам заявленим виробником. Покази швидкості та місцезнаходження GPS-трекер, марки Mega-gps, модель М25а, заводський номер (ідентифікатор) 9980 на момент дослідження, відповідають показам одометра автомобіля та фактичному місцезнаходженню. Точність позиціонування (місцезнаходження) залежить від кількості під`єднаних супутників космічного сегменту GPS-системи глобального позиціонування з якими проходить обмін сигналами модуля GPS-трекера. Щодо твердження представника [PERSON] про те, що позов не підлягає до задоволення по причині не притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди, то суд не приймає таке до уваги, а керується висновком судової авто-технічної експертизи №15/2/957 від 08.09.2020 року, у відповідності до якого встановлено, що дорожньо-транспортна пригода настала через порушення правил дорожнього руху відповідачкою [PERSON] . Що стосується клопотання представника відповідачки про застосування строку позовної давності, то згідно ч. 1,2 ст. 786 ЦК України, передбачають, що до вимог про відшкодування збитків у зв`язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, застосовується давність в один рік. Перебіг позовної давності щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем, а щодо вимог наймача - з моменту припинення договору найму. Згідно умов пункту 5 частини II Договору, клієнт повинен повернути автомобіль в день та в місці, визначеними відповідними розділами пункту 3 частини 1 договору. Відповідно до пункту 4 частини II Договору, зауваження на час передачі Автомобіля у прокат, на час повернення автомобіля з прокату вказуються у відповідному розділі Договору Акті Стану Автомобіля. Пунктом 5 Договору, передбачено, що відповідачка зобов`язана була повернути автомобіль в день та місці визначеному договором. Автомобіль має бути повернутий в доброму технічному стані, який відповідає стану на моменту передачі з урахуванням нормального зносу. Пункт 9 Договору також передбачено, що [PERSON] зобов`язана була повернути автомобіль та при цьому підписати акт перевірки стану автомобіля. Отже на [PERSON] , після підписання Договору, було покладено зобов`язання повернення автомобіля, свідоцтва про його реєстрацію та ключів у порядку, спосіб та строк, які ним встановлені, а саме до 18:00 год. 29.09.2017 року на території Міжнародного аеропорту «Львів» імені Данила Галицького, про що підписати відповідний акт. В додатку до договору відсутні записи та підписи, про повернення автомобіля з прокату ФОП [PERSON] . Отже договором та законом на [PERSON] покладено обов`язок повернути автомобіль та скласти відповідні документи, чого нею зроблено не було. Конституційний Суд України у рішенні від 03 липня 2012 року №14-рп/12 дійшов висновку, що положення статті 786 ЦК України мають єдиний зміст, завершену структуру і встановлюють спеціальну позовну давність - один рік - та початок її перебігу щодо вимог наймодавця про відшкодування збитків у зв`язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, а також до вимог наймача про відшкодування витрат на поліпшення речі. Положення частини другої цієї статті не поширюються на інші вимоги, що випливають із договору найму (оренди). При цьому, на стадіях укладення, виконання, зміни, розірвання та припинення договору найму у наймодавця та наймача виникають взаємні зобов`язання, зокрема: обов`язок наймодавця передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму, провадити капітальний ремонт речі, переданої у найм, якщо інше не встановлено договором або законом; обов`язок наймача користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору, а в разі припинення договору найму негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (стаття 765, частина перша статті 773, частина друга статті 776, частина перша статті 785 Кодексу). Під час вирішення спорів стосовно належного виконання зобов`язань, що випливають із договору найму (оренди), застосовуються положення, встановлені в главі 19 Кодексу, щодо позовної давності та порядку її обчислення. Крім того, судом встановлено, що 14 січня 2018 року ФОП [PERSON] скерував на адресу [PERSON] претензію про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, надавши [PERSON] 30-денний строк для дачі відповіді на претензію та виконання зобов"язань по договору. Однак претензія була залишена без відповіді. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на викладене та враховуючи, що претензія позивачем була скерована 14.01.2018 року, 14.02.2018 року сплив строк виконання зобов"язань відповідачкою згідно претензії позивача, позов до суду позивач надіслав 08.02.2019 року, що стверджується відміткою на конверті (а.с. 103), тому на думку суду позивач не пропустив строк звернення досуду, а тому застосування позовної давності у даних правовідносинах є безпідставним. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч 2 cm. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі (ч. 3 cm. 22 ЦК України). Згідно ч. 1 cm. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті II, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. ( Постанова ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-2188цс16). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що досліджені в ході судового розгляду докази повністю підтверджують, що [PERSON] 29.09.2017 порушила правила дорожнього руху, перевищила максимальну швидкість руху, в результаті чого спричинила дорожньо-транспортну пригоду. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав технічних пошкоджень. [PERSON] перевищила максимальну швидкість більш ніж на 40 км/год., що у відповідності до автотехнічної експертизи перебуває в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, та як наслідок спричинила матеріальну шкоду фізичній особі-підприємцю [PERSON] у розмірі 308639,50 грн, а тому позов [PERSON] є підставним та підлягає задоволенню. Щодо зустрічного позову [PERSON] , то судом встановлено, що згідно умов договору, прокат автомобіля здійснювався за визначену оплату. Кошти, як плата за прокат, були сплачені [PERSON] одразу після підписання договору. У договорі також передбачено франшизу (п. 7 ч. 1 договору прокату) та заставу (п. 6 ч. 1 договору прокату). Вказані кошти, договором передбачені для конкретних випадків. В розділі 6 частини 1 договору прокату вказано про те, що розмір гарантійної застави становить певну суму. Однак не вказано того, що [PERSON] оплатила вказані кошти в сумі 21700 гривень. Позивач за зустрічним позовом та її представник не надали суду розрахункового документу на підтвердження оплати такої суми ФОП [PERSON] . Згідно ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі- продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій (далі - РРО) або заповнений вручну. Тому, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення гарантійної застави є необгрунтованим, доводи викладені в позові не підтверджені будь-якими доказами, а тому він не підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - покладаються на відповідача. Суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21800,00 грн, витрати на проведення судових експертиз в сумі 20780,94 грн, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3086,39 грн та за подання заяви про забезпечення доказів в розмірі 960,50 грн. При цьому суд бере до уваги докази, що підтверджують понесені позивачем судові витрати, а саме: платіжне доручення № 108 від 23.03.2018 року /а.с.59/, квитанцію про сплату судового збору № 0,0,1258180034,1 від 04.02.2019 /а.с. 94/, платіжне доручення № 74 від 01.12.2017, платіжне доручення від 16.05.2018, квитанцію № 0,0,1807632589,1 від 19.08.2020, платіжне доручення №405, від 18.08.2021. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved