Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

[PERSON] 12 листопада 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради та Орган опіки та піклування адміністрації Лівобережного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2022 року підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2021 року вирішено питання про розгляд справи у заочному порядку. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано. У жовтні 2020 року у зв`язку із робочою необхідністю вона виїхала за межі України, дитина залишилася проживати з відповідачем. Малолітня дочка [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , також проживала з відповідачем і сестрою. Після налагодження робочих питань, [PERSON] мав приїхати з дітьми до позивача, проте, він почав співмешкати з іншою жінкою. Вони у присутності дітей вживали алкогольні напої, влаштовували сварки, дозволяли нецензурно виражатися, тобто, відповідач вів аморальний спосіб життя та неналежно виконував батьківські обов`язки, що загалом мало негативний вплив на дітей. 31 грудня 2020 року [PERSON] довів малолітню [PERSON] , [INFO] , до стану алкогольного сп`яніння. Крім аморальної поведінки відповідач зловживає алкогольними і наркотичними засобами, через що неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобами у стані алкогольного сп`яніння. За час спільного проживання позивач зверталася до органів поліції з повідомленнями про керування [PERSON] транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Вона є співзасновником реабілітаційного центру, основна діяльність якого є допомога людям із алкогольною і наркотичною залежністю, має стабільний дохід, є автором, розробником методик для реабілітації людей із залежністю, займається суспільно-корисною діяльністю. У її власності перебуває квартира [ADDRESS] . У [PERSON] у власності відсутнє житло, він проживає з батьками та співмешканкою. Відповідачем порушуються права позивача на спілкування і виховання малолітньої дочки, оскільки він не дозволяє спілкуватися з дочкою, навідувати її у школі, забирати після уроків. Малолітня [PERSON] , [INFO] , має тісний зв`язок з позивачем і сестрою, [PERSON] , [INFO] , і висловлює бажання проживати з ними. Проживаючи у родині відповідача, дитина потрапляє під негативний вплив, батько налаштовує дочку проти позивача, перешкоджає їх спілкуванню, забороняє побачення і спілкування телефоном. [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягалася, на диспансерному обліку у психіатра і нарколога не перебуває. Враховуючи інтереси дочки, позивач має можливість забезпечити дитині гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Просила суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] за місцем її проживання, судові витрати стягнути з відповідача. У своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи Органу опіки і піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради у своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Лівобережного району Дніпровської міської ради свого представника у судове засідання не направила, у своїй заяві до суду справу просила розглядати за відсутності представника та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством, враховуючи інтереси малолітньої дитини. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 20 вересня 2013 року зареєстрували шлюб (а.с. 8), від якого мають малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). На підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 968, [PERSON] є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] (а.с. 51-53). Відповідно до довідки № 7857 від 21 липня 2021 року, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] проживає і зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрована малолітня дочка, [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). 08 липня 2021 року [PERSON] звернулася до органів поліції із заявою про доведення її малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] (а.с. 78), до стану алкогольного сп`яніння 31 грудня 2020 року, за результатами розгляду якої з відповідачем працівниками поліції була проведена профілактична робота (а.с. 34). Також позивач зверталася до органів поліції із заявою про перешкоджання [PERSON] її побачень з малолітньою дочкою, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим з відповідачем було проведено профілактичну бесіду та рекомендовано позивачеві звернутися до органів опіки або суду для вирішення спору (а.с. 35). Малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається в КЗО «СЗШ № 135» Дніпровської міської ради (а.с. 10). 29 червня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до КЗО «СЗШ № 135» Дніпровської міської ради із заявою, в якій заборонив без його відома повертати документи його дочки, [PERSON] , [INFO] , до рішення суду про визначення місця проживання дитини (а.с. 11). 19 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до КЗО «СЗШ № 135» Дніпровської міської ради із заявою про відрахування малолітньої [PERSON] , [INFO] , із навчального закладу (а.с. 24), яку адміністрацією навчального закладу залишено без задоволення (а.с. 10). Згідно з довідкою № 67 від 05 серпня 2021 року, наданою КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, матір [PERSON] не має перешкод психологічного характеру для спільного проживання з дочкою [PERSON] (а.с. 44-46). Із листа адміністрації Індустріального району № 1155 від 23 липня 2021 року вбачається, що 21 липня 2021 року Управлінням-службою у справах дітей було здійснено вихід з метою обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що для дитини створені необхідні умови для повноцінного життя і розвитку, облаштована окрема кімната, наявне спальне місце, місце для дозвілля, в наявності сезонний одяг і взуття, іграшки, книжки, харчування відповідає віковим вимогам (а.с. 54-55). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 30 червня 2021 року, складеного комісією Управління-служби у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, умови для проживання у кв. [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON] задовільні, умови перебування дитини належні. Згідно з висновком ООП Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради № 7/11-218 від 05 липня 2022 року, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування вважає за доцільне в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] з матір`ю за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст.\~160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~161\~СК України,\~якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.\~11\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір`ю. Принцип ст. 6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у виняткових ситуаціях, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізовувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Таким чином, дослідивши і встановивши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач має задовільні умови проживання, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно (а.с. 30, 36), психіатричних або наркологічних протипоказань не має (а.с. 32, 38, 39), де створено належні умови для проживання дитини, усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дочку, створення для неї належних соціально-побутових умов для проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Крім того, судом приймаються до уваги положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що в усіх діях щодо дітей, у тому числі судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а в даному випадку, з урахуванням думки дитини, їй буде краще проживати з матір`ю. Разом з тим, суд оцінює як неналежні докази постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2017 року (а.с. 56-57), 18 листопада 2017 року (а.с. 58-59) та 28 лютого 2018 року (а.с. 63-64), Індустріального районного суду м Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року (а.с. 61-62) та 05 березня 2018 року (а.с. 65-66), оскільки з них неможливо однозначно встановити, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є саме відповідач [PERSON] , у вказаних постановах відомості про особу закриті, а тому не характеризують ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини і жодним чином не можуть довести чи спростувати позовні вимоги. За таких обставин, позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. (а.с. 1), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved