Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 20 листопада 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. вчинила виконавчий напис про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 108151.41 гривень. Вказує, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства, а саме: сума заборгованості, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною, письмової вимоги стягувача про усунення порушення виконання зобов`язання він не отримував, а тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 20 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. Суддя своєю ухвалою позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк» подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що Банк надав нотаріусу перелік документів, які підтверджують суму заборгованості позивача як боржника перед Банком та скерував позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07 жовтня 2021 року. Натомість останній жодних заперечень щодо суми заборгованості не заявляв, доказів того, що така не є безспірною, не надав. Відтак, на думку відповідача, виконавчий напис, вчинений 20 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., відповідає вимогам закону. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити до нуля витрати на професійну правничу допомогу, оскільки, на його думку, такі витрати є неспівмірними зі складністю справи та не відповідають критерію доведеності адвокатських витрат. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Проява І.В. у вказане судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 20), однак представник позивача [PERSON] адвокат Проява І.В. подала адресовану суду заяву про те, що вона та позивач позовні вимоги підтримують повністю, просили справу розглядати за їхньої відсутності (а.с.52). Представник відповідача Акціонерного товариства «Ідея Банк» не з`явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 21), про причини неявки суд не повідомив, клопотань не подав. Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С. у судове\~засідання не\~з`явилися,хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 21), про причини неявки суд не повідомляли, клопотань не подавали. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Як установив суд, що 07 листопада 2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування №Е07.20716.007157447, відповідно до якого позивач отримав грошові кошти в розмірі 74999 гривень на умовах строковості, зворотності, платності зі строком кредитування на 60 місяців та сплатою процентів за користування кредитом - 0.01% річних (а.с.53). 20 листиопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16208, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 108151.41 гривень на підставі договору кредиту та страхування №Е07.20716.007157447 від 07 листопада 2020 року. Постановою приватного виконавця від 05 січня 2022 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса (а. с.12-13). Того ж дня приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника (а. с. 14). Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно зі статтею 89\~Закону України\~«Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. З огляду на вказане, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника\~це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками\~наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису від 20 листопада 2021 року приватний нотаріус Сазонова О.М. повинна була керуватися статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172\~(далі\~Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26\~листопада 2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року була залишена без змін. Верховний Суд\~у своїй\~постанові від\~12\~березня 2020\~року у\~справі №\~757/24703/18-ц\~(провадження\~№ 61-12629св19)\~дійшов висновку,\~що оскільки\~серед документів,\~наданих банком\~нотаріусу для\~вчинення виконавчого\~напису,\~відсутній оригінал\~нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оспорюваний у цій справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 20 листопада 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З огляду на те, що договір кредиту та страхування №Е07.20716.007157447 від 07 листопада 2020 року, який був наданий відповідачем (стягувачем) приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально (а. с. 53), то суд вважає, що приватний нотаріус Сазонова О.М. вчинила оспорюваний виконавчий напис на підставі документів, які не відповідають передбаченим Переліком вимогам до документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (у редакції на час вчинення виконавчого напису), що свідчить про недотримання нею порядку вчинення виконавчого напису та умов щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що виконавчий напис, вчинений 20 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., відповідає вимогам закону. Так, із документів, які надав відповідач до відзиву на позовну заяву (виписка з рахунку, розрахунок заборгованості та вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07 жовтня 2021 року з доказами її направлення боржнику), видно, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та стягувач направив йому письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання. Разом із тим, навіть за наявності безспірної заборгованості у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення оспорюваного виконавчого напису після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, оскільки укладений між сторонами кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Аналіз наведених обставин справи та доказів в їх сукупності дає достатні підстави для висновку, що приватний нотаріус Сазонова О.М. вчинила оспорюваний виконавчий напис на підставі документів, які не відповідають передбаченим Переліком вимогам до документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (у редакції на час вчинення виконавчого напису), що свідчить про недотримання нею порядку вчинення виконавчого напису та умов щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визнання виконавчого напису, вчиненого 20 листопада 2021 року приватним нотаріусом Сазоновою О.М., таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження\~ № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 3473.40 гривень позивач надав договір про надання правової допомоги від 15 червня 2022 року, копію свідоцтва адвоката Прояви І.В. про право на заняття адвокатською діяльністю, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 15 червня 2022 року, якою визначено вартість послуг в розмірі 3473.40 гривень із зазначенням їх переліку та кількості годин, Акт приймання передачі наданих послуг №1 від 22 червня 2022 року та квитанцію №1 від 22 червня 2022 року (а. с. 7, 8, 9, 10, 11). Позов [PERSON] задоволено повністю, тому суд дійшов висновку про те, що витрати\~позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3473.40 гривень підтверджені належними доказами та підлягають стягненню з відповідача. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідач, заявляючи клопотання про їх зменшення, не співмірності цих витрат наданим адвокатом послугам не спростував. Таким чином, відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1488.60 гривень (992.40 + 496.20 гривень) та витрати на професійну правничу допомогу 3473.40 гривень. Відповідно до пункту 8 частини першої\~статті 264 ЦПК України\~одним із питань, яке суд вирішує під час ухвалення рішення, є скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 04 липня 2022 року у цій справі (а. с. 28 - 29) за заявою [PERSON] вжито заходи забезпечення позову і, виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд вважає, що підстави для скасування таких заходів на час ухвалення цього рішення відсутні. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до положень частин сьомої, восьмої\~статті 158 ЦПК України\~заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. На підставі викладеного,\~статей 87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та

Outcome: approved