Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія», [PERSON] , в якій просив суд: - визнати недійсними в частині особи покупця договір купівлі-продажу квартири з відстрочкою платежу [ADDRESS] , укладений між ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія» та [PERSON] 26.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І. в реєстрі під № 1994, договір про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу квартири з відстроченням платежу від 19.03.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І. в реєстрі під № 714. - визнати, що покупцем за договором купівлі-продажу квартири з відстрочкою платежу [ADDRESS] , укладеним між ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія» та [PERSON] 26.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І. в реєстрі під № 1994, договором про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу квартири з відстроченням платежу від 19.03.2014, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І. в реєстрі під № 714 є [PERSON] , як особа за рахунок коштів якої і для якої фактично укладалися ці договори; - визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] , яка постійно проживала у селі Колядинець Липоводолинського району Сумської області. Позивач постійно проживав у м. Києві. З 2005 року працює у ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія», яка здійснює будівництво житловий будинків, в тому числі і в м. Києві, тому працівникам компанії, які не мають власного житла у м. Києві надається право отримати квартиру в новобудові на пільгових умовах. Позивач скористався такою можливістю і вирішив придбати квартиру [ADDRESS] для своїх потреб і потреб сім`ї у будинку, в зведенні якого приймав активну участь. Позивач багато років працював у будівельній компанії, натомість його дружина, з якою він щойно одружився, не мала роботи, фінансових заощаджень, та навчалася в університеті. Тому, щоб уникнути ризику, коли прийшов час оформляти договір купівлі-продажу квартири з ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія», мусив вказати в договорі покупцем не себе, а свою матір, з якою була попередня домовленість, що вона буде формально зазначена у якості покупця, проте усі необхідні дії з оплати коштів за придбання квартири, витрати на нотаріальне посвідчення договору та інше, вчиняв позивач за рахунок власних коштів. Мати надала нотаріальну довіреність на імя позивача з правом підпису договору купівлі-продажу нерухомості, подання заяв, проведення розрахунків за договором купівлі-продажу, та вчинення інших нотаріальних дій. Таким чином у 2013 році формально квартира була оформлена на [PERSON] . Мати визнавала і усвідомлювала, що квартира належить позивачеві, і як гарантію 11.11.2013 склала на користь позивача у приватного нотаріуса Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В. заповіт, згідно якого позивач мав одноосібно успадкувати цю квартиру після її смерті. Позивач власноручно здійснював підпис договору купівлі-продажу квартири та оформлення інших документів, матір жодної участі у цьому не приймала, у цій квартирі ніколи не була, ніколи не виконувала жодних обов`язків стосовно квартири. Ремонт в квартирі, сплата всіх комунальних послуг здійснювалася за кошти позивача. У спірній квартирі постійно проживають позивач із дружиною та донькою. Мати все життя прожила в селі, мала мінімальну пенсію, та не мала фінансової змоги купити нерухомість у м. Києві. Після смерті матері та відкриття спадкової справи, позивач отримав листа від нотаріуса Молодчого І.О., з якого дізнався, що у 2020 році з`явився новий заповіт, в якому все майно мати заповіла [PERSON] . Тобто саме з моменту отримання цього листа 10.11.2020 позивач дізнався, що його фактичне право власності не визнається і його права порушені, у зв`язку з чим виникла потреба у зверненні до суду для вирішення спору. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 15.02.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Також 15.02.2021 ухвалою Дарницького районного суду м. Києві накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та заборонено приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Молодчому І.О. вчиняти будь які дії та видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру. 25.05.2021 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана його матір`ю за власні кошти, в тому числі взяті у борг, вона особисто підписала договір про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу квартири. У 2015 році мати отримала висновок ЛКК, що за станом здоров`я вона потребує стороннього догляду та нездатна до самообслуговування. Про це знав позивач, але відмовив їй у наданні такої допомоги. Так, з 15 05.2018 року [PERSON] проживала у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності, у зв`язку із чим наявні підстави для застосування наслідків його спливу, про що було подано окремо заяву до суду. 11.06.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказав про те, що відповідачем були перекручені та спотворені факти. Стверджував, що саме відповідач вчиняв дії, щоб позбавити спадку спочатку їхню матір, а потім і позивача. Завдавав матері побоїв. Однак мати не хотіла переїжджати до Києва, так як не хотіла лишати свій будинок у селі. У травні 2018 року він довідався, що брат вивіз матір до м. Харкова у квартиру [PERSON] . Спроби побачитися з нею були безуспішними, в квартирі двері ніхто не відчиняв. Більше ніхто з родичів не міг спілкуватися з нею. Позивачем були написані численні заяви до поліції з даного приводу, але навіть рішення суду щодо одночасного допиту позивача та [PERSON] відповідач не виконав, не допустив до матері ні позивача, ні слідчого. Відповідач навіть не повідомив ні позивача, ні інших родичів про смерть [PERSON] , та де вона похована. 16.06.2021 третьою особою [PERSON] до суду подана позовна заява до [PERSON] , ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія», [PERSON] , в якій вона також просить визнати недійсними в частині покупця основного договору купівлі-продажу квартири та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу, визнати покупцями спірної квартири її та [PERSON] , визнати право спільної сумісної власності на квартиру за [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає про те, що квартира була придбана у шлюбі за кошти їхньої сім`ї, а тому являється їхньою з чоловіком спільною сумісною власністю. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2021 позовну заяву третьої особи прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. 23.06.2021 заперечення на відповідь на відзив. 05.08.2021 відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. 05.08.2021 відповідач [PERSON] також подав до суду відзив на позовну заяву третьої особи, в якому просив у задоволенні її позовних вимог відмовити. 10.09.2021 [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву третьої особи, в якому просив задовольнити позовну вимогу [PERSON] що визнання недійсним в частині покупця договору купівлі продажу кватири з відстрочкою платежу № 148 у будинку [ADDRESS] . 13.09.2021 [PERSON] подала відповідь на відзив відповідача [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.09.2021 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 07.10.2021 відповідач [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити та не заперечував щодо задоволення позовної заяви третьої особи. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували щодо задоволення заявлених позовних вимог як позивача [PERSON] , так і позовних вимог третьої особи [PERSON] . Третя особа [PERSON] просила задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] являються синами [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 14 том 1, а. с. 198 том 2). 03.12.2011 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , та у подружжя [INFO] народилася донька [PERSON] (а. с. 11, 12 том 2). 08.07.2013 [PERSON] уповноважила [PERSON] придбати на її ім`я квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також представляти її інтереси у взаємовідносинах з усіма без винятку установами, організаціями та органами незалежно від форм власності та підпорядкування з питань, пов`язаних з укладенням і належним оформлення договору купівлі-продажу, про що свідчить копія нотаріально посвідченої довіреності (а. с. 18 том 1). 26.09.2013 між ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія» та [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу квартири з відстрочкою платежу, за яким покупець приймає і оплачує квартиру [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гунько І.І., зареєстрований за № 1994. Продаж квартири вчинено за суму 520 000,00 грн. 149 900,00 грн. сплачуються у день підписання договору, а решта суми 370 100,00 грн. до 31.03.2014. (а. с. 24 - 27, 40 том 1). 19.03.2014 між ТОВ «Інвестиційно-Будівельна Компанія» та [PERSON] , було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу квартири з відстрочкою платежу, яким було змінено строк внесення решти суми 370 100,00 грн. до 31.10.2014 (а. с. 31 -32 том 1). 11.11.2013 [PERSON] склала заповіт на випадок своєї смерті та призначила спадкоємцем квартири [ADDRESS] свого сина [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1235 (а. с. 20 том 1). Відповідно до довідки ТОВ «Адоніс-Сервіс» № 22 від 28.03.2017, в квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] , його дружина [PERSON] , та донька [PERSON] (а. с. 33 том 1). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 15 том 1). З листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчого І.О. від 03.11.2020 за № 124/02-14 вбачається, що [PERSON] , 01.07.2020 склала новий заповіт на ім`я [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Цимбал І.В. (а. с. 66 - 67, 68 - 69 том 1). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , засвідчили те, що [PERSON] разом із дружиною [PERSON] з 2012 року проживали у квартирі [ADDRESS] . Вони допомагали їм з ремонтом та переїздом. Інших родичів у квартирі не бачили. Хто сплачував за квартиру їм невідомо. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат. Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: dismissed