Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON] та призначення позивача опікуном останньої, посилаючись на те, що вона, [PERSON] проживає разом зі своїм чоловіком [PERSON] та онукою [PERSON] , [INFO] . Її син [PERSON] , [INFO] проживав разом з відповідачем по справі без реєстрації шлюбу і [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] . В грудні 2020 року відповідач [PERSON] залишила дитину на дитячому майданчику та більше не з`являлася. Фактичне місце перебування та проживання [PERSON] їй не відоме. З того часу онука [PERSON] проживає з ними. Вони з чоловіком створили усі необхідні умови для проживання дитини, забезпечують дівчинку усім необхідним, вона має свою окрему кімнату, облаштовану постійним місцем для навчання, спальним місцем та зоною відпочинку. Згідно характеристики зі школи мати [PERSON] не приділяла уваги дівчинці, дитина пропускала уроки, не виконувала домашнє завдання. Відповідач приходила в школу п`яна, у вересні 2020 року учитель з психологом і соціологом відвідували родину вдома та застали [PERSON] п`яною, дитина на той час в школу не ходила. В першому класі дитина шкільну програму не засвоїла, але з часу проживання з ними її рівень навчання значно покращився. З моменту зникнення до цього часу [PERSON] з донькою не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні, навчанні та утриманні дитини, не піклується про її стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Згідно довідки з місця проживання [PERSON] вела аморальний спосіб життя, зловживала алкоголем, конфліктувала з власником будинку, не працювала. Органом опіки та піклування було складено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] . Позивач не має ніяких протипоказань для опікунства, саме вона здійснює повне матеріальне забезпечення дитини, приділяє час для навчання та виховання дитини, дбає про її моральний та духовний розвиток, а також забезпечує усім необхідним для належного розвитку дитини. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . Призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу суду направила письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи служби у справах дітей Уманської міської ради Хлистун О.В. в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує та при винесенні рішення, просить суд врахувати інтереси дитини. Суд, врахувавши позицію сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Актовий запис про народження № 363. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, батько неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , актовий запис про смерть № 26. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем по справі [PERSON] , [INFO] та її родиною, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою головою квартального комітету № 13 виконкому Уманської міської ради 28 травня 2021 року за № 613. Мати дитини за цією адресою не проживає. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 15.02.2021 року комісією у складі соціального педагога [PERSON] , практичного психолога [PERSON] класного керівника [PERSON] , за запитом служби у справах дітей, дитина - [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] у п`ятикімнатному будинку із задовільними санітарними умовами. [PERSON] має окрему кімнату, облаштовану усім необхідним для її розвитку, навчання та відпочинку. Бабуся піклується про дівчинку, між ними склалися доброзичливі взаємовідносини. [PERSON] потребує ізоляції від матері, яка постійно зникала, зловживала алкоголем і залишала дочку без нагляду. Згідно характеристики за місцем навчання, ЗОШ І-ІІІ ступенів Уманської міської ради, [PERSON] з 01.09.2019 року навчається у вказаній школі. В першому класі учениця шкільну програму не засвоїла, а на кінець другого класу рівень її знань значно покращився. Мати [PERSON] дитиною не цікавиться. Згідно заяви, позивач по справі [PERSON] звернулася до начальника служби у справах дітей Уманської міської ради 24.05.2021 року, з метою позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно онуки, у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків. Неповнолітньою [PERSON] на ім`я начальника служби у справах дітей від 16.08.2021 року надано письмові пояснення про те, що вона проживає з бабусею, її мама [PERSON] з ними не проживає, місце її перебування невідоме. Мама до неї не приходить та нічим не допомагає. Згідно висновку органу опіки та піклування Уманської міської ради від 03.06.2021 р., є доцільність у позбавленні батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із невиконанням матір`ю дитини своїх батьківських обов`язків. Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Позбавлення особи батьківських прав є винятковою мірою, що тягне за собою відповідно до ст. 166 СК України надзвичайні правові наслідки як для батьків, так і для дітей. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц. Згідно з ч.1 ст. 18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку. В усіх діях щодо дітей суди, адміністративні чи законодавчі органи, повинні першочергова приділяти увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України», «М.С. проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні. Викладені вище факти свідчать про те, що відповідач не бажає приділяти дочці увагу, спілкуватися з нею, брати участь в її утриманні та вихованні, тобто можна стверджувати, що вона свідомо, умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками. При визначенні найкращих інтересів дітей в кожній справі необхідно враховувати наступне: інтересам дітей найкраще відповідає збереження її зв`язку із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності їх вини. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», а також практики Європейського суду з прав людини, суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено сукупністю належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які могли б бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей. У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що відповідач внаслідок своєї винної поведінки дійсно свідомого ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . За частинами третьою, четвертою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. Згідно ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до статті 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. За таких обставин, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про позбавлення матері дитини батьківських прав, у зв`язку з чим дитина позбавлена батьківського піклування, а також те, що позивач перебуває в родинних відносинах з малолітньою [PERSON] оскільки є її бабцею та займається вихованням останньої та фактично піклується про неї, перешкод для призначення вказаної особи опікуном над малолітньою [PERSON] , відповідно до статті 64 ЦК України, судом не встановлено, суд вважає, що позовна вимога позивача про встановлення дитині опіки та призначення опікуном позивача підлягає до задоволення, що буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved