Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

03.05.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначає, що 28 серпня 2020 року уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований виконавчим комітетом Колінковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області актовий запис № 18. Від шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] 2016 року народження, який проживає біля позивача та знаходиться на його утриманні. Позивач вказує, що спершу сімейне життя складалося добре, проте починаючи з січня 2022 року сторони проживають окремо відповідач виїхала за кордон де планує створити нові відносини і сім`ю. Протягом останнього часу шлюбні відносини сторін знано погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та як наслідок до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, в тому числі щодо ведення спільного господарства та виховання дитини, а тому вважає, що даний шлюб являється формальним, оскільки між сторонами уже тривалий час відсутні нормальне спілкування. Позивач зазначає, що рішення прийняв остаточно та змінювати його немає наміру. Крім того категорично проти надання строку для примирення, оскільки це буде суперечити його інтересам. Спору про майно не має. Спору щодо місця проживання дитини немає, дитина залишається проживати з позивачем. Враховуючи вище викладене позивач просить суд шлюб розірвати та залишити сина проживати разом з батьком. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, строку на примирення просила не надавати, не заперечувала проти того, щоб син [PERSON] 2016 року народження залишився проживати з батьком, розгляд справи просила проводити у її відсутності. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05 вересня 2014 року виконавчим комітетом Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] проживає на території [ADDRESS] та на його утриманні знаходиться син [PERSON] [INFO] , який проживає разом з батьком, що підтверджується довідкою виданою Колінковецькою сільською радою від 29.04.2022 року № 448. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 29.04.2022 року № 447 встановлено, що до складу його сім`ї входить дружина [PERSON] син [PERSON] батько [PERSON] мати [PERSON] . При обстеженні сім`ї було виявлено, що дружина фактично за даною адресою не проживає з січня 2022 року і вихованням сина не займається. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є син [PERSON] [INFO] , який після розірвання шлюбу буде проживати біля батька, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду, в якій не заперечувала проти залишення дитини після розірвання шлюбу разом з позивачем. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дитину слід залишити із позивачем, з яким вона на даний час проживає. За таких обставин, враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а сина [PERSON] [INFO] , залишити проживати біля батька. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved