Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначав, що 17.09.2014 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500960060. Пунктом 2.1. кредитного договору встановлено, що сума кредиту становить 29671,67 грн. Пунктом 2.2. кредитного договору визначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 15,99 % річних. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 18.09.2019 р. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 29671,67 грн. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500960060 від 17.09.2014 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Альфа-Банк» втратив такі права. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500960060 від 17.09.2014 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. Таким чином, ТОВ «ФК «Веста» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Кредитні ініціативи» втратив такі права. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500960060 від 17.09.2014 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. Таким чином, TОB «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ТОВ «ФК «Веста» втратив такі права. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 18.03.2021 р., відповідно до розрахунку заборгованості, становить 62575,52 грн., яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 28973,47 грн., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 15629,51 грн., заборгованість з пені - 10000,00 грн., нараховані 3% річних - 2609,99 грн., втрати від інфляції - 5362,55 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 57212,97 гривень та судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 2270 гривень, на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. В судове засідання представник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» Бордюг Т.В. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідач направив до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи наступним. У позові Позивач вказує, що «Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювану кредитну лінію з лімітом 29671,67 грн.», проте не надає жодного доказу цього твердження. Це суперечить п.2.1., 2.4. кредитного договору № 500960060 від 17.09.2014 р., у яких вказано не про відновлювану кредиту лінію, а про те, що сума кредиту 29671,67 грн. мала бути видана йому для погашення заборгованості за іншим кредитним договором № 500302248 від 03.09.2012 р., але відповідач не отримував даних коштів особисто і не підписував ніяких платіжних доручень про розпорядження ними безготівковим способом. Тому він не визнає обставини фактичного отримання цих коштів і вважає її такою, що підлягає доказуванню. Позивачем не надано належних та допустимих (взагалі ніяких) доказів фактичного отримання позичальником кредитних коштів, а саме: меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, платіжне доручення про розпорядження коштами безготівковим способом, заяву на видачу готівки з позикового рахунку позичальника чи будь-яких інших про отримання позичальником коштів банку, і саме за цим кредитним договором. А оскільки не можливо встановити, чи насправді був борг, яка його сума і дата виникнення, то неможливо порахувати і похідні суми процентів, пені, інфляційних втрат. Розрахунок суми заборгованості - розрахунок позовних вимог не є їх доказом, не належить до засобів доказування, передбачених ч. 2 ст. 76 ЦПК України, і не є первинним бухгалтерським документом. Відсутність у позивача доказів по кредитним правовідносинам щодо набутого ним обсягу прав первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, та письмових документів, які засвідчують такі права, вказують на недоведеність позовних вимог. Позивачем до позову долучено копії окремих сторінок договорів факторингу і про відступлення прав вимоги, проте без доказів повідомлення відповідача про вимоги позивача і доказів надання останньому документів, підтверджуючих набуття права вимоги. У даному випадку ці умови порушені і має місце прострочення кредитора, тому що у відповідача не було ніяких підстав погашати заборгованість позивачу до моменту отримання від останнього відповідної вимоги та доказів її існування та дійсного переходу до позивача прав кредитора, доказами чого є, зокрема, оригінали всіх підписаних сторонами документів, що становлять зміст кредитного договору, а також докази дійсного переходу права вимоги саме по договору відповідача: повного списку боржників та відомостей про кредитні договори, право вимоги за якими відступається по кожному договору факторинга, актів приймання- передачі прав вимог та документів кредитних справ, платіжних доручень щодо фактичного виконання (оплати) кожного з цих договорів. Відповідач оплачував кредит первісному кредитору ПАТ «Альфа-Банк» і не визнає ніякої заборгованості перед позивачем. Строк дії Кредитного договору № 500960060 від 17.09.2014 р. сплив 18.09.2019 р. (п.2.3. договору та Графік платежів), а позовна заява складена 13.04.2021р., тому просить суд відхилити вимоги про стягнення 10000,00 грн. пені за спливом строків позовної давності повністю, а по основному боргу і процентам - щодо всіх чергових платежів за період до 12.04.2018 р. (З роки до подання позову). Таким чином, оскільки інші види платежів (проценти, комісія, пеня, інфляційні втрати,3% річних) мають за базу нарахування тіло кредиту, строк давності на стягнення якого сплив, відповідно до ст. 266 ЦК України позовна давність спливла і до цих додаткових вимог. Відповідач добровільно не здійснював позивачу жодного платежу. Позивачем у розрахунку вказано про нібито погашення Відповідачем 7082,03 грн. заборгованості по процентам, які були примусово списані з відповідача на виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни № 1617 від 05.10.2020 р., визнаного таким, що не підлягає виконанню рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у складі судді Волошина В.О. від 01.03.2021 р. у справі № 761/39535/20, яке набрало законної сили. Тому просить суд відмовити позивачу також з підстави спливу строків позовної давності. Щодо того, що позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати у сумі 20000,00 грн. та судовий збір. По-перше, відповідач просить відхилити вимоги про стягнення судових витрат з підстав відхилення позовних вимог. По-друге, заперечує проти стягнення судових витрат на правничу допомогу, оскільки у наданій позивачем копії платіжного доручення вказано про оплату правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 05-03/2021 від 05.03.2021 р., у якому передбачено широкий обсяг різних видів правової допомоги, яка може бути надана з позасудових, судових та кримінально-процесуальних питань. Тобто доказів оплати конкретно по цьому договору про надання правничої допомоги у даній справі із вказівкою на учасників справи чи інші реквізити конкретно цієї справи, не надано. Також не погоджується з заявленою позивачем сумою витрат на правничу допомогу і просить суд її відхилити, виходячи з наступного: Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На думку відповідача судові витрати позивача на правову допомогу є необгрунтованими та неспівмірними: -ціні позову - предметом спору є стягнення заборгованості за споживчим кредитом у сумі 57 212,97 гри., тобто заявлено вимоги про компенсацію 1/3 позовних вимог, -складністю справи - дана справа є типовою і малозначною, по яким позивач придбав десятки тисяч прав вимоги як слідує із документів долучених ним до позову; -часом та обсягом роботи - надання 2 усних консультацій по досудовому і судовому порядку захисту, надання поглибленої усної консультації 3 години у даній справі на загальну суму 12000,00 грн. вбачаються надмірними, тому що позивач придбав десятки тисяч аналогічних прав вимоги і має штатних юристів, -часом витраченим її надання - позивач є компанією, яка постійно використовує судовий порядок для стягнення заборгованості, поданий позов про стягнення боргу з відповідача не є індивідуальним, оскільки позивач придбав десятки тисяч прав вимоги на схожих умовах, отже зміст позовних заяв та інших документів потребує мінімального індивідуального підходу і мінімальних часових витрат. Для заповнення типової позовної заяви даними відповідача достатньо одної години. Позивач як професійний учасник ринку послуг зі стягнення заборгованості має штат працівників, у тому числі юристів, які можуть забезпечити представництво інтересів останнього і без залучення сторонніх адвокатів та окремої оплати їх допомоги. Вважає, що заявлення позивачем судових витрат є способом збагачення за рахунок відповідача і вони підлягають відхиленню повністю. Відповідач зазначає, що отримав копію позовної заяви з додатками лише 04.07.2022 року від сторонньої особи - орендодавця своєї квартири. Особисто відповідач та його представник поштою копії позову не отримували. Оскільки відповідач не є фахівцем у галузі права і не має правових знань для самозахисту у справі, пошук адвоката ускладнився для відповідача у зв?язку із військовим станом а також запізнє отримання копії позовної заяви від сторонньої особи та необхідність отримання правничої допомоги. Вважає, що є поважними причинами поновлення процесуального строку на подання відзиву. Посилаючись на викладене, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 17.09.2014 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500960060 (а.с. 12, 13-14). Пунктом 2.1. кредитного договору встановлено, що сума кредиту становить 29671,67 грн. Пунктом 2.2. кредитного договору визначено, що процентна ставка за користування кредитом становить 15,99 % річних. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору, датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 18.09.2019 р (а.с.12). 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500960060 від 17.09.2014 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником (а.с. 22-33, 50-53). 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500960060 від 17.09.2014 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником (а.с. 34-47, 54-57). 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500960060 від 17.09.2014 р., укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником (а.с. 48, 49, 99-102). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2021 року, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено (а.с. 145-149). Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З розрахунку в позовній заяві вбачається, що сума заборгованості становить 62 575,52 грн., що складає: тіло кредиту - 28 973, 47 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 15 629, 51 грн.; втрати від інфляції - 5 362, 55 грн.; 3% річних - 2 609, 99 грн., заборгованість з пені - 10000 грн. З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним задовольнити позов в межах позовних вимог позивача частково (57 212,97 грн.), а саме стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором від 17.09.2014 р. в розмірі 47 212,97 грн., Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1 ст. 262 ЦК України, заміна сторони у зобов?язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Оскільки строк дії кредитного договору № 500960060 від 17.09.2014 р. сплив 18.09.2019 р. (п.2.3. договору та графік платежів), позовна заява підписана та направлена поштою до суду 13.04.2021 року, суд вважає за можливе відмовити в частині стягнення пені у розмірі 10000 грн. за спливом строків позовної давності. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Крім того,

Outcome: partial