Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 54519 грн. 60 коп., процентів за користування у розмірі 14497 грн. 60 коп. та трьох відсотків річних у розмірі 4892 грн. 31 коп. На обґрунтування позову зазначив, що 23.08.2018 року [PERSON] взяв у нього в борг 2000 дол. США стоком на 4 місяці з обов`язком виплати 6, 5 % на місяць, про що видав розписку позивачеві. У вказані строки відповідач зазначені кошти позивачеві не повернув. У зв`язку з цим позивач просить стягнути вказаний борг, виходячи з офіційного курсу НБУ грн. до дол. США станом на день утворення боргу, що становить 54519 грн. 60 коп., проценти за користування у розмірі 14497 грн. 60 коп. та три відсотки річних у розмірі 4892 грн. 31 коп. З наявних у справі доказів судом в порядку спрощеного провадження встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають: З дослідженого оригіналу розписки встановлено: Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини на підставі договору позики, що підтверджується написаною останнім 23.08.2018 року розпискою такого змісту: «Я, [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Ульяновським РВ УМВС, взяв у борг у [PERSON] суму коштів у розмірі 2000 доларів США на чотири місяці під шість і п`ять відсотка місячних, розписка написана власноручно. 23.08.18 р.» Підпис. Написи про повернення боргу на розписці відсутні. З наведених вище доказів суд встановив такі фактичні обставини справи та визначив такий зміст спірних правовідносин: Суд дійшов висновку про наявність між позивачем та відповідачем відносин позики, виходячи з таких міркувань: Згідно зі\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс-17). Таким чином наявність у позивача зазначеної розписки підтверджує: 1. факт отримання 23.08.2018 року [PERSON] від [PERSON] 2000 дол. США; 2. наявність між сторонами договору позики; 3. обов`язок відповідача повернути позивачеві позичені кошти та 6,8% процентів на місяць від цієї суми в строк до 23.12.2021 року. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у строк встановлений для його виконання. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1\~ст.1049 ЦК України). Згідно зі\~статтею 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.1\~ст.533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч.2\~ст.533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивач просить стягнути з відповідача еквівалент 2000 дол. США, виходячи з офіційного курсу дол. США до гривні України станом на 22.12.2021 року, що становило 27,88 грн. за 1 дол. США. Сума процентів за користування позикою становить 14497, 60 грн., виходячи з розрахунку 54519, 60 грн. х6,5% х 4 міс. Суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в межах заявлених ним позовних вимог. Пунктом 3 частини першої статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. \~Відповідно до\~ч.1\~ст.546 ЦК\~України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Відповідно до ч.1 чт.610 Цивільного кодексу (ЦК) України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1050, ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача також трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунків, проведених судом, три проценти річних від прострочених сум за розпискою, виходячи з розрахунку за формулою: сума боргу х 3% /365 (днів року) х на кількість днів прострочки, становить: 54860 х 3% /365 х 1085 = 4892, 31 грн. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача суми в межах заявлених ним позовних вимог. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908, 00 грн. за подання позову, які у зв`язку із задоволенням позову підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved