Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до Франківського районного суду м. Львова, у якому просила визнати незаконним рішення правління СТ «Ветеран» від 12 грудня 2020 року в частині зобов`язання її внести в касу товариства 9000 грн. для подальшого користування електромережею з виділеною потужністю до 32 ампер, або замінити автоматичний вимикач номіналом 32 ампери на вимикач номіналом 10 ампер без доплати, а також зобов`язати відповідача відновити їй електропостачання до садового будинку [ADDRESS] . Мотивувала свої вимоги тим, що вона є членом СТ «Ветеран», у її власності перебуває земельна ділянка площею 0,0647 га, кадастровий № 4623686600:04:000:0741 та садовий будинок [ADDRESS] . Зауважила, що вона користується послугами з електропостачання і сплачує вартість спожитої електроенергії. 15 грудня 2020 року голова товариства [PERSON] повідомив її про оскаржуване рішення. Скеровані на адресу товариства та ПАТ «Львівобленерго» запити про надання інформації щодо дозволеної потужності згідно проектної документації, відповідно до якої здійснювалося приєднання об`єктів товариства до електромережі оператора, були проігноровані. Вважає, що вона, як побутовий споживач, має право на безкоштовне забезпечення потужністю на рівні не менше 5 кіловат, а тому зобов`язання, викладені в оскаржуваному рішенні, вважає незаконними. У вересні 2021 року товариство самовільно, безпідставно і без попередження припинило електропостачання до будинку [ADDRESS] . Будь-які заборгованості по сплаті спожитої електроенергії, а також по членських внесках у неї відсутні. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року матеріали цивільної справи передані за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області. 27 квітня 2022 року до суду надійшли матеріали справи. Ухвалою судді від 28 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Третя особа ПрАТ «Львівобленерго», будучи належним чином повідомленим про розгляд справи судом, письмові пояснення по справі не подало. 17 травня 2022 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення, у яких вона зазначила, що у її будинку станом на момент купівлі такого вже стояв автоматичний вимикач номіналом 32 ампери. Вказала, що автоматичний вимикач номіналом 10 ампер витримує потужність 2 кіловати, чого не вистачить для побутового використання електрообладнання. Повідомила, що бажає заселити у згаданий будинок тимчасово переміщених осіб. 05 липня 2022 року від позивача до суду надійшла заява, у якій вона просила суд пришвидшити розгляд справи, а позовні вимоги задовольнити. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належать земельна ділянка площею 0,0647 га, кадастровий № 4623686600:04:000:0741 та садовий будинок [ADDRESS] , що встановлено договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03 лютого 2014 року та договором купівлі-продажу садового будинку від 03 лютого 2014 року. З поданого позивачем повідомлення від 15 грудня 2020 року вбачається, що рішенням СТ «Ветеран» від 12 грудня 2020 року ухвалено письмово попередити позивача про те, що товариство має право відключити ділянку від електромережі до усунення порушення по несплаті членських внесків за останні два роки, а також зобов`язано її внести додаткові кошти в касу СТ «Ветеран» у сумі 9000 грн. для подальшого користування електромережею з виділеною потужністю до 32 ампер або замінити автоматичний вимикач номіналом 32 ампери на автоматичний вимикач номіналом 10 ампер без доплати. Відповідно до п. 62 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» побутовий споживач індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) СТ «Ветеран» в контексті згаданої норми права є колективним побутовим споживачем електричної енергії. Відповідно до\~п.п.\~10.2.4,\~10.2.4\~глави 10.2\~розділу Х\~Правил роздрібного\~ринку електричної\~енергії,\~затверджених Постановою\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг,\~від 14\~березня 2018\~року №\~312\~(далі\~ ПРРЕЕ),\~колективний побутовий\~споживач на\~підставі договору\~про постачання\~електричної енергії\~здійснює закупівлю\~електричної енергії\~у постачальника\~електричної енергії\~з метою\~її подальшого\~використання споживачами\~колективного побутового\~споживача для\~задоволення комунально-побутових\~потреб споживачів\~колективного побутового\~споживача,\~для технічних\~цілей та\~інших потреб\~колективного побутового\~споживача.\~За обсяг\~закупленої електричної\~енергії з\~постачальником електричної\~енергії розраховується\~колективний побутовий\~споживач відповідно\~до умов\~договору. Закупівля електричної енергії та розподіл здійснюються за рахунок коштів споживачів колективного побутового споживача. Умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж колективного побутового споживача регулюються установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача. Згідно з п. 2.4.2 глави 2.4 розділу ІІ ПРРЕЕ у договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії зазначаються величини дозволеної (договірної) потужності, які визначаються виходячи з проєктної документації електрозабезпечення об`єкта. Потужність об`єкта споживача обмежується на рівні потужності, передбаченої проєктною документацією указаного об`єкта споживача та/або технічними характеристиками мереж зовнішнього електрозабезпечення указаного об`єкта споживача. При цьому, позивач на заявляла клопотань про витребування у відповідача або третьої особи проєктної документації електрозабезпечення об`єкта, технічних характеристик мереж зовнішнього електрозабезпечення, будь-яких установчих документів, зокрема статуту СТ «Ветеран», або договорів про постачання електричної енергії, укладених між СТ «Ветеран» та постачальником електричної енергії. Суду також не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження відключення будинку позивача від електромережі. Слід зазначити, що без дослідження вищевказаних документів суд не має можливості зробити висновок про протиправність або правомірність оскаржуваного позивачем рішення СТ «Ветеран», а також про підставність вимоги про зобов`язання відповідача відновити електропостачання. Суд, в свою чергу, з огляду на принцип диспозитивності, передбачений ст. 13 ЦПК України, позбавлений можливості діяти на власний розсуд і розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач мотивувала свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. З огляду на те, що позивач є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується довідкою серії ЛВА-1 № 444655 від 25 листопада 2009 року, вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача на користь держави не підлягають.

Outcome: dismissed