Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

\~Адвокат Зятковський Т.В. в інтересах позивачки звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 квітня 1983 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Кам`янецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області було зроблено відповідний актовий запис за № 11 від 29.04.1983 року. Останнім часом сімейне життя сторін поступово стало погіршуватися, між ними часто виникали непорозуміння та сварки що в кінцевому результаті призвело до того, що сімейні відносини між сторонами фактично припинилися. Так позивачка та відповідач припинили спільне проживання, не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, використовуючи кожен окремо власні грошові кошти і взагалі не сприймають один одного, як чоловіка та дружину. Спільних неповнолітніх дітей позивачка та відповідач не мають. Таким чином фактично між сторонами відсутні будь-які відносини, які зазвичай притаманні подружжю, а їх шлюб носить виключно формальний характер. Просив суд розірвати зареєстрований між позивачкою та відповідачем шлюб, а також стягнути з останнього судові витрати. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, але телефонограмою просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, строк на примирення просила не надавати. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, але телефонограмою просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував, строк на примирення просив не надавати. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі на думку суду наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається, 29 квітня 1983 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Кам`янецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, про що було складено актовий запис № 11 /а.с.7/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивача у справі) та чоловіка (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з письмових матеріалів справи /а.с.5,8/, при зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн. та 1000 грн. за надання професійної правничої допомоги, а тому наявні всі правові підстави для стягнення зазначених витрат з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved