Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

Вказана позовна заява надійшла до суду 17.05.2022 року.\~ Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2022 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачає необхідної кількості суддів для розподілу справи. Так, за штатним розписом в Красноокнянському районному суді Одеської області троє суддів, а фактично працює двоє суддів, з яких: суддя Бурдинюк О.С. була відключена, у зв`язку з перебуванням у відпустці, а також суддя Чеботаренко О.Л. була відключена, у зв`язку з перебуванням у відпустці з 10 по 27 травня 2022 року. Тому після виходу судді Чеботаренко О.Л. з відпустки, а саме 30 травня 2022 року, проведено повторний автоматизований розподіл справи, згідно з яким, справу розподілено на суддю Чеботаренко О.Л. 02.06.2022 року позовна заява була залишена без руху. 09.06.2022 року до суду надійшли виправлення недоліків позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 19 липня 2018 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, з огляду на різні погляди на сімейне життя, спільне життя з відповідачем не склалося, що поступово призвело до того, що вони стали один одному зовсім чужими людьми. З грудня 2019 року відносини між ними припинені і спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам, на примирення вона не погоджується і тому необхідно розірвати шлюб з відповідачем.\~ Ухвалою від 15.06.2022 року позовна заява була прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягала та просила його задовольнити /а.с.21/.\~ Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.1 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки зареєстрований на тимчасово окупованій території України /а.с.20/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 19 липня 2018 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті\~ Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №1233, між [PERSON] та [PERSON] /а.с.5, 23/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час\~ розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, з грудня 2019 року разом не проживають, не ведуть спільне господарство. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved