Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку [PERSON] 2016 року народження. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, в останні роки між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя, розв`язання сімейних та побутових проблем, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, відсутнє повсякденне сімейне життя, подальше спільне проживання з відповідачкою неможливе, примирення недоцільне, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2022 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, а/з № 345, свідоцтво про шлюб серії № [NUMBER] . Сторони мають спільну доньку [PERSON] 2016 року народження. Спільне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та мають різний сімейний бюджет. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved