Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна в якому просили позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Харкова на користь [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки всіх видів її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до його повноліття. Встановити над малолітнім [PERSON] [INFO] опіку. Опікуном призначити бабу, [PERSON] [INFO] . Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07.06.2022 року справу прийнято до провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність, позов просили задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відомості про батька дитини, [PERSON] внесені до актового запису відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Малолітній [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Вищевказане свідчить про те, що мати злісно ухиляється від виховання та утримання сина. Це свідчить про її байдуже ставлення до своєї дитини, до її долі, розвитку, здоров`я та життю вцілому. Відповідно до інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» Харківської міської ради, [PERSON] перебуває під наглядом фахівців підприємства з народження по теперішній час. Мати дитини, [PERSON] здійснювала догляд за дитиною до 2017 року. З 2017 року вихованням та доглядом за дитиною займається бабуся, [PERSON] . Мати з 2017 року не доглядає дитину під час хвороби, не купує необхідні ліки, не цікавиться станом здоров`я та розвитком дитини взагалі, не приводить сина на прийом до лікаря педіатра. Згідно наданої інформації загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 160 Харківської міської ради Харківської області вбачається, що [PERSON] навчається з першого класу 01.09.2018 року. [PERSON] успіхами сина не цікавиться. Допомогу навчальному закладу [PERSON] не надає, зв`язок з класним керівником не підтримує, не цікавиться успіхами [PERSON] в навчальній та поза навчальній діяльності. [PERSON] в повному обсязі забезпечений всім необхідним для навчального процесу. У шкільному житті дитини, активну участь приймала бабуся [PERSON] . За інформацією відділу соціальної роботи по Немишлянському району м. Харкова вбачається, що спілкування з матір`ю дитини, [PERSON] не відбулося через її відсутність. Місцезнаходження матері невідоме, участь у вихованні та піклуванні про дитину не здійснює. Під час бесіди з бабусею [PERSON] , [PERSON] з`ясовано, що піклування про [PERSON] повністю виконує вона та дідусь, [PERSON] Відповідно Довідки ВП № 2ХРУП в Харківській області вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично з січня 2021 року за вказаною адресою не проживає. [PERSON] , [INFO] ( паспорт серія [NUMBER] , виданий Фрунзенським РВХМУУМВС України в Харківській області 23.09.1997 року), перебуває на обліку в Індустріальному об`єднаному управлінні ПФУ м. Харкова в Харківській області і отримує пенсію за віком. [PERSON] знаходиться в шлюбі із [PERSON] з 14.10.1979 року. Відповідно Висновку про стан здоров`я [PERSON] має остаточний висновок: за станом здоров`я може бути опікуном. [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджено довідкою Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України станом на 12.05.2021 року. За даними медичних довідок [PERSON] на обліку в туберкульозному, психоневрологічному, дерматовенерологічному, наркологічному, диспансерах не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали вихованню та утриманню дітей не має. [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] . Квартира трьохкімнатна, 16-ти поверхового будинку. Житлово-побутові умови та санітарний стан житоа задовільний. В помешканні чисто, всі комунікації працюють. Квартира обладнана необхідною побутовою, відеотехнікою, меблями. Дитина має окрему кімнату, де є спальне місце ( диват), стіл для занять, місце для одягу (шафа, комод). Хлопець забезпечений шкільним приладдям, одягом за сезоном, продуктами харчування. Для виховання та розвитку дитини потенційним опікуном, [PERSON] , створені необхідні умови. [PERSON] ознайомлена з аспектами, пов`язаними з опікою, і відчуває себе психологічно готовою до такого кроку, вона впевнена, що зможе надати дитині належне виховання та освіту. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В силу ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 СК України містить перелік підстав для застосування до винної особи такого виду відповідальності як позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Згідно висновку Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради № 498 від 10.09.2021 Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлення опіки та призначення [PERSON] опікуном малолітньої дитини. У зв`язку з наведеним суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Крім того суд вважає, що позовна вимога про призначення [PERSON] опікуном над неповнолітнім онуком, який залишився без батьківського піклування, підлягає задоволенню з огляду на наступне. Нормами ст. 167 СК України закріплено порядок щодо влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Зокрема у частинах 2 та 3 зазначеної норми закріплено, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. З приводу стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За правилами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на наведене, враховуючи потреби неповнолітніх дітей, те, що відповідачі, за віком є працездатною особою та може працювати, аліменти, спрямовані на утримання дітей, повинні бути достатніми і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь опікуна [PERSON] на утримання малолітньої дитини , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved