Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

05 листопада 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобов`язати Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт із майна, яке належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який накладений на підставі постанови №1353 від 26.04.2002 року, Державна виконавча служба Броварського району, реєстраційні номера обтяження: № 1295744, № 1295735. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить: земельна ділянка площею 2,2794, кадастровий номер 3221280800:10:009:0041, що розташована на території Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, та квартира [ADDRESS] . Маючи намір розпорядитися належним майном, позивачу стало відомо, що в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, міститься запис про арешт усього його майна. А саме, у реєстрі наявні наступні відомості: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 1295744, № 1295735, зареєстровано: 10.09.2004 року, реєстратором: Броварська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 1353 від 26.04.2002 року, Державна виконавча служба Броварського району. З метою усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні своїм майном, а саме, зняти арешт із його майна, позивач звернувся до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). На його звернення відповідач у своєму листі № 66775 від 22.10.2021 року повідомив про те, що згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, та Єдиного реєстру боржників станом на 22.10.2021 р. виконавчі провадження по виконанню виконавчих документів, у яких боржником визначений [PERSON] , на виконанні у відділі не перебуває. А за відсутності на виконанні у відділу виконавчого провадження зняття арешту з майна за постановою виконавця неможливе, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду з метою отримання відповідного рішення, яке згідно діючого законодавства є підставою для зняття арешту з майна. Крім цього, у ході звернення до відповідача позивачу вдалося з`ясувати, що вищевказаний арешт накладений на підставі постанови № 1353 від 14.05.2002 р. державного виконавця Броварського районного управління юстиції Власик А.Г. при виконанні виконавчого листа щодо стягнення із позивача на користь РКПТМ ?Броваритеплокомуненерго? боргу у розмірі 1534 грн. 39 коп. Проте, такий борг позивачем сплачено уже давно і виконавчий лист на виконанні у відділі вже не перебуває, проте арешт існує. Наявність арешту на його майно унеможливлює у реалізації його права щодо вільного розпорядження таким майном, через що він мусить звернутися із даним позовом до суду. 08 листопада 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 07 лютого 2022 року. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановивши відповідні фактичні обставини у справі, та виниклі правовідносини, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно стаття 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належить: земельна ділянка площею 2,2794, кадастровий номер 3221280800:10:009:0041, що розташована на території Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, та квартира [ADDRESS] . Відповідно до Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, міститься запис про арешт усього майна, яке належить [PERSON] , а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 1295744, № 1295735, зареєстровано: 10.09.2004 року, реєстратором: Броварська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 1353 від 26.04.2002 року, Державна виконавча служба Броварського району (а.с. 9-10). На підставі постанови № 1353 від 14.05.2002 р. державного виконавця Броварського районного управління юстиції Власик А.Г. при виконанні виконавчого листа щодо стягнення із [PERSON] на користь РКПТМ ?Броваритеплокомуненерго? боргу у розмірі 1534 грн. 39 коп. було накладено арешт на все майно, яке йому належить, що підтверджується постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.04.2002 року (а.с. 11). Згідно довідки Комунального підприємства ?Великодимерське? №134 від 20.10.2021 року, у [PERSON] не має заборгованості за послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення (а.с.13). Відповідно до листа № 66775 від 22.10.2021 року Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, та Єдиного реєстру боржників станом на 22.10.2021 р. виконавчі провадження по виконанню виконавчих документів, у яких боржником визначений [PERSON] , на виконанні у відділі не перебуває (а.с. 12). Статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право на звернення до суду на захист цивільних прав та інтересів надано кожній особі та гарантоване, як Конституцією України, так і закріплено в ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України. Зокрема ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Майже аналогічні положення закріплено і в ст. 15 ЦК України . Частина 1 ст.15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільного права та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідність до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно ч.3 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Відповідно до ч.1 ст.31-1 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Таким чином, зважаючи на вищенаведене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial