Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

08 грудня 2021 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Горбенко І.В., звернулася до суду з позовом до відповідача виконкому Покровської районної у місті ради, у якому просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що її дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , є батьком позивача. [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . При зверненні до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] , позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність доказів сумісного проживання разом із померлою на дату смерті та пропущення 6-місячного строку прийняття спадщини. Раніше, як відомо позивачу, її рідний дядько [PERSON] , рідний син [PERSON] та [PERSON] , повинен був прийняти спадщину від померлої [PERSON] , для чого звернувся до нотаріальної контори, але, як стало відомо позивачу з матеріалів цивільної справи, де вона була залучена у якості співвідповідача як спадкоємиця, її дядько [PERSON] звертався із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини, але він також помер [INFO] та провадження у справі було закрито. Позивач зверталася до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у чому їй було відмовлено рішенням суду від 26.10.2021. Також, втрачений оригінал свідоцтва про право власності на спадкове майно - квартиру. У своїй позовній заяві позивач посилається на відповідні норми законодавства та Європейську конвенцію з прав людини та Перший протокол до неї. Зазначає, що іншого способу, окрім як у судовому порядку, вирішити питання щодо спадкового майна немає. Ухвалою судді від 09 грудня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 22 грудня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якій вона заперечила проти позовних вимог, оскільки позивачем спадщина не прийнята і позовні вимоги можуть бути задоволені лише після прийняття [PERSON] спадщини після померлої [PERSON] 30 грудня 2021 року від третьої особи Криворізької міської ради надійшло клопотання про представництво її інтересів і розгляд справи за участі виконкому Покровської районної в місті ради з посиланням на рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 № 381 , згідно з яким районним у місті радам делеговані повноваження щодо участі у судових засіданнях, зокрема щодо визнання права власності нерухоме мацйно у порядку спадкування (а.с. 47-48). Ухвалою суду від 10 січня 2022 року за клопотанням представника позивача витребувані докази, підготовче засідання відкладено. 07 лютого 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача до суду не з`явилася, у наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. З досліджених судом письмових доказів встановлено наступне. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18, 20-22). Батько позивача [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 25). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 23). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 24). Відповідно до копії Свідоцтва про право власності [PERSON] та [PERSON] належала на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно з наданою Криворізьким районним БТІ інформацією від 10.01.2022 за № 61, право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на ім`я [PERSON] , [PERSON] (а.с. 94). Як вбачається з копії спадкової справи № 388/2018, заведеної після смерті померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , від імені якого діяв представник за довіреністю, звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] його матері [PERSON] (а.с. 75). Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Биканова Р.І. від 21.11.2018 відмовлено [PERSON] , в особі представника, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини та документально не підтверджує факт сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 77). 21 травня 2019 року [PERSON] , від імені якого діяв представник [PERSON] , звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, яку було прийнято до провадження ухвалою суду від 27 травня 2019 року № справи 212/4200/19 (а.с. 78-79). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 20-21). На виконання завдання цивільного судочинства, з метою всебічного і повного з`ясування обставин, судом встановлено, що Єдиний держаний реєстр судових рішень містить ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 17 липня 2020 року, якою цивільну справу № 212/4200/19 залишено без розгляду на підставі заяви представника заявника [PERSON] 08 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину на її ім`я після померлої [INFO] її бабусі [PERSON] (а.с. 68). Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиної О.В. від 08.08.2020 відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] бабусі [PERSON] у зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини та документально не підтверджує факт сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 73 зворотній бік). У подальшому, у вересні 2020 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу надійшла позовна заява [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка ухвалою суду від 18 вересня 2020 року була прийнята до провадження справа № 212/6855/20 (а.с. 88 зворотній бік-89). На виконання завдання цивільного судочинства, з метою всебічного і повного з`ясування обставин, судом встановлено, що Єдиний держаний реєстр судових рішень містить ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 15 квітня 2021 року, якою провадження в цивільній справі № 212/6855/20 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із смертю позивача. Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина 1 статті 1266 ЦК України). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). Після смерті [PERSON] [INFO] спадкоємцями першої черги був її син - дядько позивача - [PERSON] , а також позивач [PERSON] у порядку права представлення у зв`язку із смертю її батька у 2010 році - [PERSON] . Як зазначає у своїй позовній заяві позивач між нею та її дядьком [PERSON] існувала домовленість про прийняття останнім спадщини після смерті [PERSON] , що він не встиг здійснити за життя, а позивач дізналася про те, що її дядько не реалізував свої спадкові справа, під час розгляду цивільної справи, яка перебувала у провадженні суду, тоді як сам [PERSON] вже помер, і це обумовило звернення [PERSON] до нотаріуса після з`ясування вказаних обставин. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині 3 статті 2 ЦПК України. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. [PERSON] за життя не розпорядилася своїм майном, [PERSON] за життя не встиг реалізувати своє спадкове право на майно, тоді як [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем, з`ясувавши про смерть дядька і те, що останній за життя не оформив спадщину, виявила бажання як єдиний спадкоємець прийняти спадщину у зв`язку з чим звернулася до нотаріальної контори, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. З урахуванням положень ст. 8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року), а також зважаючи на те, що при визнанні за позивачем права власності на спадкове майно не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки інші спадкоємці, які б виявили бажання отримати спадщину, відсутні, а також обставини, за яких [PERSON] пропустила строк для звернення до нотаріуса, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений, а тому вважає за можливе його задовольнити та визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Оскільки виконавчий комітет Покровської районної в місті ради у даній справі є належним відповідачем, однак права позивача за цим позовом не порушував, не невизнавав та не оспорював, а лише висловив свою позицію щодо заявлених позовних вимог по суті, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved