Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

13.05.2022 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 01.02.2018р. по 31.03.2022р. заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 12\~562,61 грн., а також судовий збір у розмірі 2 481,00грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За період з 01.02.2018р. по 31.03.2022р. за особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 12\~562,61 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно у примусовому порядку. Ухвалою від 16.05.2022 року відкрито провадження у справі правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Копія позовної заяви з додатками, копія ухвали про відкриття провадження скерована відповідачам за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся на адресу суду 04.07.2022 року з відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання». Повторно відповідачам було скеровано повідомлення щодо дати і часу розгляду справи. Цей лист повернувся на адресу суду 11.07.2022 року без вручення адресатам. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, суд вважає що відповідачі належним чином повідомлялися про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подали. Відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд встановив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , що стверджується Довідкою з місця проживання №5 від 25.10.2021р. Відповідачі є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] за період з 01.02.2018р. по 31.03.2022. утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 12\~562,61 грн. Ця сума підтверджується письмовим розрахунком від 10.05.2022 року, що міститься в справі. Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Відповідачам позивачем було надіслано Договір приєднання до надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго», розроблений 01.07.2021р. Таким чином, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалася, не відмовлялася від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. При вирішення\~спору суд\~керується в\~нормами ст.ст.\~525,526,530, 634\~ЦК України. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період з лютого 2018 року по березень 2022 року відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення. Відповідачами не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідачів перед позивачем за послуги з централізованого опалення за період з 01.02.2018р. по 31.03.2022р. в сумі 12 204,91 грн., яка підлягає стягненню в примусовому порядку, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути\~в рівних\~частках з відповідачів.

Outcome: approved