Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

У квітні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 19.01.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2109» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «КІА» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.11.2019 року винним у вищевказаній ДТП визнаний [PERSON] . На дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «ВАЗ-2109» реєстраційний номерний знак [NUMBER] не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Тому, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого відшкодування у розмірі 11711,13 грн., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 700,00 грн., та суму сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатова Д.Д. від 16.06.2021 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2021 року, ухвалою від 16.09.2021 суддею Фінагеєвою І.О. прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. У судове засідання представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України Панасюк О.М. не з`явився, надав заяву про проведення судових засідань у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 129\~Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи встановлено, що 19.01.2019 року об 14 год. 33 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2109» д.н.з [NUMBER] , в м. Києві по вул. Васильківська, 45 під час перестроювання, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та здійснив зіткнення з автомобілем марки «КІА» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів завдало матеріальних збитків, після чого місце ДТП залишив, чим порушив п.п. 2.10.а, 10.3 ПДР України. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. 26.10.2018 року між Моторно (транспортним) страховим бюро України та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8186647, а саме автомобіля марки «КІА PICANTO» реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Згідно звіту № 1674 від 26 червня 2019 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «КІА PICANTO» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП складає 11711,13 грн. 11 грудня 2019 року до МТСБ України надійшла заява від [PERSON] про відшкодування їй завданої шкоди особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. [PERSON] було виплачено страхове відшкодування відповідно до наказу № 1593 від 11.02.2020 року МТСБ України у розмірі 11711,13 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 989808 від 11 лютого 2020 року. Також МТСБУ було сплачено ФОП [PERSON] за консультаційні послуги з оцінки майна грошові кошти у розмірі 700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 967860 від 18 липня 2019 року. За ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб визначених у ст. 13.1 Закону. У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а саме на виплату страхового відшкодування в розмірі 11711,13 грн., та витрати за консультаційні послуги з оцінки майна в розмірі 700,00 грн., а всього кошти у розмірі 12411,13 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2270,00 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved