Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

позивач Акціонерне\~товариства «ДТЕК\~Дніпровські електромережі»\~(далі\~ АТ\~«ДТЕК Дніпровські\~електромережі»)\~звернувся до\~суду з\~вищезазначеним позовом\~до відповідача [PERSON] вказавши, що відповідач є споживачем електричної енергії по [ADDRESS] . 15.10.2020 між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості з вартості не облікованої електричної енергії по акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії № 013125. Пунктами 1.1., та 2.1. договору, сторони домовились про реструктуризацію заборгованості суми вартості електроенергії шляхом розстрочення на 6 календарних місяців, при чому споживач підтвердила та визнала факт порушення нею Правил, що було зафіксовано актом про порушення № 013125 від 27.07.2020. Пунктом 2.2. договору споживач визнала рішення комісії про нарахування збитків в сумі 5\~592,95 грн. В момент укладення вказаного договору, відповідач сплатила 933,00 грн., в результаті чого сума боргу зменшилась до 4\~659,95 грн. Вказану суму, а також інфляційні збитки в сумі 184,91 грн. та 3% річних в сумі 75,09 грн., позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 18 липня 2022 року розгляд справи ухвалено здійснювати в заочному порядку. В судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву на позов не подав. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є споживачем АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» за вказаною адресою. 15 жовтня 2020 року між Акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» та [PERSON] було укладено договір № 013125 про реструктуризацію заборгованості з вартості не облікованої електричної енергії по Акту про порушення Правил роздрібного ринку електричною енергією. Згідно розділу 1 договору, у порядку та на умовах, визначених договором, сторони за вказаною згодою домовились щодо реструктуризації заборгованості суми вартості недорахованої електричної енергії, нарахованої на підставі складеного акту про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії згідно з договором з розподілу електричної енергії, шляхом розстрочення на 6 календарних місяців. Споживач підтвердила та визнала факт порушення Правил, яке було зафіксоване Актом про порушення Правил № 013125 від 27.07.2020. Споживач визнала дійсність рішення комісії «Оператор системи розподілу, яке оформлено протоколом комісії по розгляду Акту на загальну суму нарахувань вартості не облікованої електричної енергії в сумі 5\~592,95 грн. Згідно пункту 2.1. договору, сума заборгованості, що підлягає реструктуризації, становить 4\~659,95 грн. Пунктом 2.2. споживач зобов`язувалась виплатити в повному обсязі заборгованість, зазначену в пункті 2.1. договору, в період з 01 листопада 2020 року по 20 квітня 2021 року поетапно, згідно з Графіком погашення заборгованості, що є невід`ємною частиною цього договору. Однак відповідачем умови договору не виконані, борг не сплачено, що нею не спростовано в судовому засіданні. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, згідно з частиною другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18). Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в сумі 75,09 грн. та інфляційних втрат в сумі 184,91 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи, відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не подала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~270,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачки на користь позивача

Outcome: approved