Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10.08.2021 року дана справа направлена за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. Протоколом автоматизованого розподілу справи від 21.09.2021 року, дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П. Ухвалою від 22.09.2021 року дана позовна заява залишена без руху для надання оригіналу свідоцтва про шлюб. 02.11.2021 року позивачем дана ухвала виконана. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надалазаяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомленийналежним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Обставини справи встановлені судом. Сторони перебувають у шлюбі з 26.05.2018року. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сім`ї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно дост. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, у суду немаєпідстав для вжиттядодатковихзаходів для примиренняподружжя, оскількице буде суперечитиморальним засадам суспільства і інтересамобох з подружжя, а тому відповідно дост. 109 Сімейного Кодексу України, такийшлюброзривається судом. Згідно ч. 2ст. 114 СК Україниу разірозірванняшлюбу судом, шлюбприпиняється у день набраннячинностірішенням суду про розірванняшлюбу. За такого, в сім`ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України розірванню.

Outcome: approved