Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди та просила суд стягнути з державного бюджету шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунка на її користь в сумі 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути судові витрати. Позив мотивований тим, що 28.03.2018 року за заявою адвоката потерпілих, яким є і у тому числі позивач, слідчим Лівобережного ВП ВВП ГУНП у Вінницькій області було внесено відомості до ЄРДР за №12018020020001231 за фактом шахрайських дій відносно жителів с.Байраківка та с.Глинянець Немирівського району. Однак, не дивлячись на численні клопотання щодо проведення процесуальних дій, слідчим жодних дій щодо розслідування даного злочину не вчинялося. Неодноразово потерпілий звертався до суду із скаргами на бездіяльність слідчого та закриття кримінального провадження. Крім того, матеріали кримінального провадження у процесі розслідвання було втрачено разом із оригіналом розписки про наявність перед позивачем заборгованості. Таким чином, втомившись від незаконної бездіяльності правоохороних органів протягом 4-х років, позивачу нанесено моральну шкоду, яка проявляється у тому, що позивача не покидає відчуття тривоги та занепокоєння, позивач відчуває себе безпорадним, оскільки оригінал розписки було втрачено саме правоохороними органами, і тому зникла остання надія повернути кошти. Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 06.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ГУ НП у Вінницькій області. Бешлей І.В. у відзиві зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. В позовній заяві позивач однобічно виклав обставини нанесеної йому моральної шкоди, за яких він начебто зазнав душевних страждань. Також, жодним чином не підтверджено взаємозв`язку між станом здоров`я позивача та тривалістю досудового розслідування кримінального провадження, а сам факт скасування постанов слідчого про закриття кримінального провадження не свідчить про протиправність дій відповідачів та завдання позивачу моральної шкоджи. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2022 року було призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) осіб у судовому засіданні. У свою чергу, 14.01.2022 року на адресу суду надійшов відзв на позовну заяву від представника відповідача Вінницької обласної прокуратури. Рудніцька І.В. зазначила, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі з наступних підстав. У позовній заяві позивачем не наведено обставин завдання йому моральної шкоди, а також які саме страждання, фізичні чи душевні зазнав позивач внаслідок бездіяльності посадових осіб органів прокуратури, їх обсяг та глибину. Твердження про заподіяння моральної шкоди носять загальний характер без уточнення, які права та охоронювані законом інтереси безпосередньо позивача було порушено. Крім того, 04.02.2022 року на адресу суду від представника відповідача Державної казначейської служби України також надійшов відзив на позовну заяву. [PERSON] зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги та просив суд відмовити у їх задоволенні, оскільки компетенція органів ДКС України у подібних справах виникає лише на останній стадії судового провадження виконання судового рішення. Таким чином, ДКС України не можуть представляти державу Україну у подібних справах, оскільки вказаний спір не пов`язаний з виконанням рішення суду. Крім того, ДКС України не є органом, що порушив чи не визнає порушені права та інтереси позивача. У свою чергу, представник відповідача вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що свідчили про понесення ним моральних страждань. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Вінницької обласної прокуратури Рудніцька І.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Бешлей І.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що\~дізнавачем СД ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Палаш Ю.О. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12018020020001231 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Позивач\~ [PERSON] у вказаному кримінальному провадженні є потерпілим (а.с.7). Рішенням Вінницького міського суду Вінницьколї області від 08.06.2021 року позовну заяву [PERSON] до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди\~-\~задовольнити частково. Вирішено відшкодувати [PERSON] за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на її користь 2270 грн. моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог \~відмовлено. Рішення набрало законної сили 27.09.2021 року. (а.с.8-9). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Суд звертає увагу, що вказене рішення суду стосується одного і того ж кримінального провадження № 12018020020001231, у якому [PERSON] та [PERSON] були визнані потерпілими. Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2021 року скаргу адвоката Кобзіної А.С. в інтересах потерпілої [PERSON] задоволено. Постанову\~дізнавача СД відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Палаш Ю.О. від 12.07.2021 року про закриття кримінального провадження №12018020020001231 від 28.03.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України скасовано. Матеріали кримінального провадження\~№12018020020001231 від 28.03.2018 року\~направити до\~відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області\~для проведення додаткової перевірки. Таким чином, суд доходить до висновку, що відносно потерпілого у кримінальному провадженні № 12018020020001231 позивача\~ [PERSON] мають місце\~незаконні рішення, дії та бездіяльність посадових осіб органу державної влади - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Згідно зі ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 1174 ЦК України,\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Як вбачається з правового висновку, викладеного у\~постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №\~303/1776/1(провадження № 61-3440св20), відшкодуванню підлягає шкода, завдана внаслідок не тільки незаконного засудження, повідомлення про підозру, арешт, обшук, виїмку, а й інших дій внаслідок яких особі було заподіяно шкоду; за відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України\~в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174 ЦК України). Аналогічні правові висновки містяться у\~постанові Верховного Суду від\~02 жовтня 2019 року у справі № 740/2921/16-ц (провадження № 61-30026св18)\~та\~постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі\~№ 216/2150/17 (провадження № 61-11184св18). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження № 12018020020001231 було втрачене разом із оригіналом розписки [PERSON] , що відповідно до правового висновку, викладеного у\~постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 233/3464/17\~(провадження № 61-45008св18), є підставою для стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином,\~виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 2\~600,00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»), що є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання, яких він зазнав. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, а тому розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, жодним чином не може бути пов`язаний з розміром неповернутих позивачеві іншою особою коштів. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial