Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що на підставі рішення суду 11 липня 2012 року був виданий виконавчий лист про стягнення з неї заборгованості в розмірі 1 341 638,65 грн. на користь КС «Перший кредитний альянс». Постановою державного виконавця від 23 липня 2012 року відкрито виконавче провадження та прийнято постанову від 30 листопада 2012 року про стягнення виконавчого збору. У подальшому тривалий час виконавцем не вчинялось жодних дій, оскільки у неї відсутнє будь-яке майно. 22 жовтня 2019 року державним виконавцем проведено заміну стягувача на ТОВ «Юридична компанія «Саргул». 01 листопада 2019 року разом зі своєю донькою приїхала до свого домоволодіння в с.Ходосівка, де виявили 8 осіб, які перелізли через паркан та фотографували будинок. На її намагання з`ясувати, хто і що вони роблять на приватній території, дані особи сіли в машину та поїхали, про даний випадок нею подано заяву до правоохоронних органів. У кінці листопада 2019 року їй стало відомо про призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості її домоволодіння. Щодо неправомірних дій виконавця, нею подано до суду скаргу, зверталась з заявами до виконавця та ДП «Сетам». Незважаючи на це виконавцем 18 грудня 2019 року проводяться торги та визначається переможець [PERSON] . За результатами розгляду її скарги, постанову державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності скасовано, визнано неправомірною передачу майна на електронні торги. Вказала, що у порушення вимогу Закону, державний виконавець не правив їй звіт про оцінку майна, який є явно заниженим, що позбавило її права на його оскарження, нею не надавався доступ до об`єкту оцінки домоволодіння, а виконавець не має право самостійно входити без ухвали. Крім того, на час проведення торгів, на домоволодіння накладений арешт в рамках кримінального провадження. Просила суд: визнати недійсним електронні торги з реалізації домоволодіння: житлового будинку площею 48,1 кв.м, земельної ділянки площею 0,1900га кадастровий номер 3222487001:01:003:0244, та земельної ділянки площею 0,0068га кадастровий номер 3222487001:01:003:0245, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , протокол проведення електронних торгів №453925 від 16 грудня 2019 року по лоту №390065; визнати недійсним Акт про проведені електронні торгни від 16 січня 2020 року, виданий [PERSON] у виконавчому провадженні ВП №33576709; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила позов задоволити. У судове засідання [PERSON] , представники Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ДП «Сетам», ТОВ «Юридична компанія «Саргул» не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Клопотань та письмовий відзив на позов не подавали, не повідомили про причини неможливості подати. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Згідно з частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу; або не випливає з їхньої суті.

Outcome: approved