Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

у жовтні 2021 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в особі СП «Енергозбут» (далі по тексту - позивач, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 9 листопада 2021 року відкрито спрощене провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 9 грудня 2021 року та витребувано з комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» завірену копію відомостей, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 9 грудня 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ). Клопотання вмотивоване тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] з 11 жовтня 2018 року зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Одночасно представник позивача просила провести засідання за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Судове засідання відкладено на 14 січня 2022 року. 14 січня 2022 року від представник позивача просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Ухвалою від 14 січня 2022 року клопотання представника задоволено та залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Також до суду надійшла уточнена редакція позовної заяви комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в особі СП «Енергозбут» (далі по тексту - позивач, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») до [PERSON] , та [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] до 11 жовтня 2018 року був [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2005 року. Відповідач своєчасно не сплачував кошти за надані позивачем послуги централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, у зв`язку з чим, за ними утворився борг. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення розмірі 24292 грн 97 коп., заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13850 грн 97 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2184 грн 65 коп., витрати пов`язанні з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 16 грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 1512 грн 85 коп. З 11 жовтня 2018 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідач своєчасно не сплачував кошти за надані позивачем послуги централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, у зв`язку з чим, за ними утворився борг. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 26739 грн 20 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 33566 грн 22 коп., витрати пов`язанні з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 11 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 757 грн 15 коп. Заначає, що відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судові засідання призначені на 9 грудня 2021 року, 14 січня та 14 лютого, 8 червня та 14 липня 2022 року не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином за адресою місця реєстрації, однак конверти повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без їх участі по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Тобто, з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП ««Київтеплоенерго». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] до 11 жовтня 2018 року був власником та споживачем послуг які надає позивач за адресою: [ADDRESS] . З 2018 року власником вказаної квартири та споживачем послуг став [PERSON] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII). За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (зі змінами внесеними згідно з Постановою КМУ № 291 від 3 квітня 2019 року). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідачі, будучи споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не виконували покладений на них договором і законом обов`язок по оплаті послуг з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, внаслідок чого станом на 1 серпня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 62490 грн 07 коп., з яких: 26739 грн 20 коп. - за послуги централізованого опалення та 35750 грн 87 коп. - за послуги централізованого постачання гарячої води, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як встановлено судом, 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) до Додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отриманні кредитором за період з 1 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» позивач прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 38143 грн 94 коп. Відповідно до умов договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку №1 та/або Договору №2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене цим договором. Таким чином позивач прийняв право вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті послуги у розмірі 38143 грн 94 коп. та прийняв право вимоги відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі не належним чином сплачували за надані їм житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на 1 травня 2021 року у [PERSON] утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 24292 грн 97 коп., заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 13850 грн 97 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 2184 грн 65 коп., у [PERSON] утворилась заборгованість за спожиті з 11 жовтня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 26739 грн 20 коп., заборгованість за спожиті з 11 жовтня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 33566 грн 22 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води та з централізованого опалення в загальному розмірі (24292,97+13850,97+2184,65+26739,20+33566,22=) 100634 грн 01 коп. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 270 грн та 27 грн 50 коп. витрати пов`язанні з розглядом справи (отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), які підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved