Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті її матері відкрилась спадщина, яку вона прийняла, але, після смерті спадкодавця позивач не змогла оформити право власності на земельну частку (пай), оскільки у спадкоємця відсутні документи, які б посвідчували права власнсоті спадкодавця на це майно. Позивач звернувся до суду та просив захистити його право власнсоті шляхом визнання права на оформлення у власність земельної ділянки у порядку спадкування. Також позивач просив суд витребувати спадкову справу №9/2018 у Баришівської районної державної нотаріальної контори, заведеної 26.10.2017 за померлою [PERSON] . Ухвалою суду від 21.04.2021 справу прийнято до провадження судді [PERSON], відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача та витребувано спадкову справу №9/2018 у Баришівської районної державної нотаріальної контори, заведеної 26.10.2017 за померлою [PERSON] . На підставі повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021 суддю [PERSON] тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя. Згідно розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області № 973 від 16.08.2021 проведено повторний автоматичний розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С. 03.12.2021 ухвалою суду суддя Червонописький В.С. прийняв справу до свого провадження. 27.04.2022 до суду надійшла копія спадкової справи №9/2018 від 12.01.2018, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . 02.06.2022 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. 06.06.2022 позивачем подано клопотання про розгляд справи без її участі. 08.06.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 07.07.2020. 06.07.2022 позивачем подано клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. В матеріалах справи містяться рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення судової повістки. Враховую те, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи суд вважає за можливе проводити судовий розгляд у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] (дочка) та померлою її матір`ю [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06.12.1955 (а.с. 8). 12.08.1975 [PERSON] було укладено шлюб, після чого позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (копія свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 12.08.1975, а.с. 9). За життя, спадкодавець зробила заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті та заповіла усе належне їй майно [PERSON] (копія заповіту від 05.06.2015, а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого увійшла земельна частка (пай), що перебувала у колективній власнсоті КСП «Хмельовик», розміром 3,3 умовних кадастрових гектари, без визначення межі цієї земельної ділянки в натурі. Даний факт підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №351512, виданим Баришівською районною державною адміністрацією 12.03.2001 (а.с. 11). Відповідно до довідки №158/14 від 15.10.2014, виданої виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради, земельна ділянка № [NUMBER] а для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під багаторічними насадженнями (садами) у розмірі 0,7782 га за [PERSON] (а.с. 12). [INFO] мати позивача померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 26.10.2017 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа №9/2018 (а.с. 53 - 66). Фактичним і єдиним спадкоємцем після її смерті стала її дочка [PERSON] , яка 12.01.2018 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с. 55). Отже, позивач у шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , фактично спадщину прийняла, однак свідоцтво про спадщину на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай), не отримала, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів спадкодавця на вказану земельні ділянку. 12.07.2018 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 2,4185 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Яблунівської сільської ради, діл. 222, Баришівського району, Київської області (а.с. 63). 03.03.2021 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку № [NUMBER] а для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під багаторічними насадженнями (садами) у розмірі 0,7782 га за [PERSON] , оскільки остання не зареєструвала своє право власності на вказану земельну ділянку та у спадкоємця відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №351512, виданий Баришівською районною державною адміністрацією 12.03.2001 (а.с. 66). У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільного кодексу України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 5 ст.1 268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Поряд з цим відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В пункті 17 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. №5, зазначено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відтак, з урахуванням визнання позову відповідачем та того, що іншим чином, окрім звернення до суду, позивачу захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на земельну ділянку не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності співвласника у спільному сумісному майні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved