Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

В грудні 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Квятковський Д. В. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. \~В позовній\~заяві вказав,\~що 10\~червня 2021\~року між\~ним та\~відповідачем \~було укладено\~договір позики,\~за яким\~ [PERSON] \~взяв у\~нього на\~виплату мотоцикл\~SENKE-250,\~два шлеми,\~дав завдатку\~7000\~гривень \~та зобов`явся\~відробити або\~віддати решту\~ 1166\~доларів США\~до 20.09.2021\~року,\~що підтверджується\~розпискою. Однак, до теперішнього часу відповідач не повернув борг, на усні звернення про добровільне повернення коштів не реагує, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Квятковський Д. В. в судове засідання не з`явилися, від адвоката Квятковського Д. В. поступила заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять задоволити, не заперечують проти винесення заочного рішення пор справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення, розміщене на офіційному веб. порталі судової влади України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 10 червня 2021 року відповідач [PERSON] взяв на виплату у [PERSON] мотоцикл SENKE-250, два шлеми, дав завдатку 7000 гривень та зобов`явся відробити або віддати решту 1166 доларів США до 20.09.2021 року, в чому розписався. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А відповідно до ст.\~629\~Цивільного кодексу\~України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.\~625\~ЦК України. (ч.1 ст.1050 ЦК України). Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких, умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Зазначені обставини підтверджуються прикладеними доказами. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Велика \~ Палата\~ \~Верховного Суду розглянувши справу № 373/2054/16-ц, (Постанова\~від 16.01.2019\~року)\~дійшла висновку,\~що заборони\~на виконання\~грошового зобов`язання\~в іноземній\~валюті,\~у якій\~воно зазначено\~у договорі,\~чинне законодавство\~не містить.\~У разі\~отримання у\~позику іноземної\~валюти,\~позичальник зобов`язаний,\~якщо інше\~не передбачене\~законом чи\~договором,\~повернути позикодавцеві таку ж\~суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству Таким чином відповідач [PERSON] повинен повернути позивачу [PERSON] вказану вище суму боргу, 908 гривень сплаченого позивачем судового збору та 5000 гривень на отриману ним правничу допомогу. У відповідності з вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції про сплату судового збору від 09 грудня 2021 року позивачем сплачено 908 гривень судового збору при подачі позову до суду. Згідно квитанції № 26 від 09.12.2021 року про оплату договору про надання правової допомоги позивач оплатив адвокату 5000 гривень за надану правничу допомогу. Зважаючи на такі вимоги цивільного процесуального законодавства суд стягує з відповідача в користь позивача 908 гривень понесених витрат на сплату судового збору та 5000 гривень в рахунок оплати праці адвоката за надану правничу допомогу.

Outcome: approved