Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідачів\~ [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця в розмірі 18393,57 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачі є такими, що фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Померлий [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 09.08.2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, який у подальшому збільшився до 21000,00 грн. Однак [PERSON] свої зобов`язання по договору надання банківських послуг не виконав і внаслідок невиконання ним взятих на себе зобов`язань, сума заборгованості перед позивачем складає 18393,57 грн. Згідно паспортних даних відповідачів [PERSON] , [PERSON] та померлого [PERSON] , вбачається що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за однією адресою, де був зареєстрований померлий, а саме: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 26.09.2019 року по 26.03.2020 року. Позивачем 11.02.2021 року була направлена претензія кредитора до Черкаської районної державної нотаріальної контори, та 25.02.2021 року отримана відповідь. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Крім цього, позивачем на адресу відповідачів було направлено лист-претензію №SAMDN52000069175957 від 18.06.2021 року про необхідність погашення заборгованості по кредитному договору [PERSON] на загальну суму 18393,57 грн, однак дана вимога кредитора АТ КБ «Приватбанк» була залишена [PERSON] , [PERSON] без виконання. У зв`язку з невиконанням відповідачами своїх зобов`язань як спадкоємців після смерті [PERSON] , позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість в сумі 18393,57 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 16.06.2022 року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву. 11.07.2022 року на адресу суду надійшли відзиви від відповідачів [PERSON] , [PERSON] на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги не визнають у повному обсязі та просять суд відмовити позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування відповідачі зазначають, що дійсно вони проживали в одному будинку разом з їхнім батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок та земельна ділянка, на якій він знаходиться, належать [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується наданими до суду витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Все майно, яке знаходиться у будинку належить відповідачам. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відповідачі не зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини через відсутність будь-якого майна у померлого [PERSON] . Таким чином, у зв`язку з відсутністю у померлого [PERSON] на день смерті будь-якого майна та як наслідок не прийняття/не отримання відповідачами майна у спадщину від померлого, відповідачі просять відмовити позивачу в задоволенні позову. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2010 року між позивачем та [PERSON] було підписано заяву № б/н та [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, який у подальшому збільшився до 21000,00 грн. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Станом на день смерті з ним проживали в одному будинку за адресою [ADDRESS] , його діти [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідок Яснозірського старостинського округу виконавчого комітету Мошнівської сільської ради від 24.06.2022 року, житловий будинок за вказаною адресою належить на праві власності [PERSON] . Також, даний факт підтверджується наданими до суду витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Згідно статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. З наданих позивачем доказів, не вбачається факт прийняття [PERSON] , [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , оскільки факт реєстрації місця проживання померлого [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] за однією адресою, згідно паспортних даних осіб, не є належним доказом того що [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Судом не встановлено даних про наявність у померлого майна, яке б підлягало спадкуванню. Будинок, в якому до дня смерті проживав [PERSON] належить на праві власності [PERSON] . Крім того, на виконання ухвали суду від 16.06.2022 року, від завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. надано копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно даних спадкової справи №600/2019 не вбачається, що [PERSON] , [PERSON] зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Суд вважає доводи відповідачів про відсутність підстав для задоволення кредиторських вимог обґрунтованими, оскільки спадщину після смерті [PERSON] відповідачі не прийняли у зв`язку з відсутністю у померлого [PERSON] будь-якого майна, а згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. На підставі вказаних обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] не підлягають до задоволення, оскільки є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~вирішує відповідно\~до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України.\~У зв`язку\~з відмовою\~у задоволенні\~позовних вимог,\~судові витрати\~покладаються на\~позивача.\~Відповідач [PERSON] \~просить стягнути\~з позивача\~на його\~користь витрати\~на правову\~допомогу в\~загальному розмірі\~10000\~грн.Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також порядок розгляду справи, який було проведено без участі сторін, суд прийшов до висновку, що судові витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн є занадто завищеними та вважає достатнім і співмірним розмір у сумі 3000 грн, які підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved