Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

До суду звернулись [PERSON] (далі - позивач 1), [PERSON] (далі - позивач 2), з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач 1), Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач 2) про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначено, що спадкове майно, яке є предметом спору у цій справі, складається з: 1/3 частки земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст» та належала матері позивача 1 [PERSON] ; 1/3 частки земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст» та належала батькові позивача 1 [PERSON] . [INFO] померла мати позивача 1 [PERSON] , яка була власником земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст». 26.04.2000 [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно дітям - [PERSON] , позивачу 1 [PERSON] та відповідачу 1 [PERSON] . Спадщину після смерті спадкодавця прийняли усі вказані спадкоємці за заповітом шляхом подання до Петропавлівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. Крім вказаних спадкоємців за заповітом, спадщину у порядку спадкування за законом прийняв чоловік спадкодавця [PERSON] , оскільки на дату смерті проживав та був зареєстрований за однією адресою разом зі спадкодавцем. [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину не отримав. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] заповіту не складав, на дату смерті проживав та був зареєстрований один. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його діти: [PERSON] і [PERSON] та дружина сина спадкодавця [PERSON] [PERSON] у порядку спадкової трансмісії, передбаченої ст. 551 ЦК Української PCP, який діяв на той час. Інші спадкоємці майна, що залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON] , відсутні. 07.02.2020 позивачі звернулись до державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, виконуючого обов`язки Петропавлівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом, що залишилася після смерті [PERSON] , та [PERSON] , але нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/3 частку земельної частки (паю) та за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частку земельної частки (паю), оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спірні земельні частки (паї) у позивачів відсутні. Оригінали правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно були втрачені ще за життя спадкодавців, що унеможливлює оформлення позивачами їх спадкових прав на нього через органи нотаріату. Пунктом 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків заборони або арешту цього майна. Посилаючись на ст.ст. 328,392,1216,1217,1268 ЦК України, позивачі звернулись до суду з цим позовом з метою захисту їх порушених прав і просять визнати за кожним з них право власності на: 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст» та належала матері позивача 1 [PERSON] ; 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст» та належала батькові позивача 1 [PERSON] . Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року прийняти до розгляду позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Брагинівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 25 травня 2021 року, яке неодноразово відкладалося за клопотанням сторін. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач 1 [PERSON] надала до суду заяву, у якій прохає розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач 2 Брагинівська сільська рада надала в судове засідання заяву, в якій прохає справу розглянути за відсутності її представника, рішення ухвалити на розсуд суду. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи та заяви сторін, суд зазначає таке. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.Судом встановлено, що між сторонами по справі існують цивільно- правові відносини урегульовані нормами цивільного права. Постільки спадщина після померлої [PERSON] відкрилась [INFO] , а спадщина після померлого [PERSON] [INFO], то при вирішення спору у справі необхідно застосовувати норми цивільного кодексу УРСР 1963 року. Після вивчення письмових доказів судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю позивача 1, що підтверджується копією рішення Петропавлівського районного суду від 13 жовтня 2020 року,яке набрало законної сили 16.11.2020 (а.с. 24-27). [PERSON] була власником земельної частки (паю) розміром 5,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського господарства «Комуніст», що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0111367, виданого 04.06.1997 на підставі рішення Петропавлівської райдержадміністрації від 26.05.1997 №156/1-р. [PERSON] склала заповіт від 26.04.2000p., зареєстрований в реєстрі за №26, посвідчений секретарем виконкому Брагинівської сільської ради. За вказаним заповітом [PERSON] заповіла все своє майно дітям: [PERSON] , позивачу 1 [PERSON] , та відповідачу 1 [PERSON] . Спадщину після смерті спадкодавця прийняли усі вказані спадкоємці за заповітом шляхом подання до Петропавлівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 73. Крім вказаних спадкоємців за заповітом спадщину у порядку спадкування за законом прийняв чоловік спадкодавця [PERSON] , оскільки на дату смерті проживав та був зареєстрований за однією адресою разом зі спадкодавцем, що підтверджується копією довідки Брагинівської сільської ради від 28.01.2020 року за №149. [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину не отримав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується повторно виданою копією свідоцтва про смерть від 28.01.2020 серії [NUMBER] . [PERSON] заповіту не складав, на дату смерті проживав та був зареєстрований один, що підтверджується довідками Брагинівської сільської ради від 28.01.2020p. за №147 та від 28.01.2020p. за №148. Спадщину після смерті [PERSON] , прийняли його діти: відповідач 1 [PERSON] , позивач 1 [PERSON] та дружина сина спадкодавця [PERSON] - позивач 2 [PERSON] у порядку, передбаченому ст. 551 ЦК Української PCP, який діяв на той час, тобто за спадковою трансмісією). Інші спадкоємці на майно, що залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON] , відсутні. 10.08.2021 позивачі звернулась до Петропавлівської Державної нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом, що залишилася після смерті [PERSON] , та [PERSON] , але постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.08.2021 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/3 частку земельної частки (паю) та за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частку земельної частки (паю). Вказана постанова нотаріуса обґрунтована посиланням на ст. 49 Закону України «Про нотаріат»: неподання позивачами оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавців на вказані спірні земельні частки (паї). Оригінали правовстановлюючих документів на спірні земельні частки (паї) у позивачів відсутні. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 ЦК УРСР. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 562 ЦК УРСР поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 529, 530 ЦК УРСР існує дві черги спадкоємців за законом: спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу; при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать також: непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК УРСР); усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Вони не успадковують за законом після смерті своїх батьків та інших кровних родичів по висхідній лінії, а також братів і сестер. Усиновителі та їх родичі при спадкоємстві після смерті усиновленого або його нащадків прирівнюються до батьків і інших кровних родичів усиновленого. Батьки усиновленого, його інші кровні родичі по висхідній лінії і його брати та сестри не одержують спадщини за законом після смерті усиновленого або його нащадків (ст. 532 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини протягом встановленого строку (стаття 553 ЦК УРСР). Отже, позивачі не мають іншого способу захисту їх порушеного права, ніж звернутися до суду з цим позовом. Позивачі від спадщини не відмовились, строк на її прийняття не пропустили, право власності спадкодавців [PERSON] та [PERSON] на земельні частки (паї) оспорене ніким не було та підтверджується копіями сертифікатів, тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при зверненні до суду, однак позивачі прохали залишити судові витрати за ними, про що вони зазначили у позовній заяві, тому суд вважає за можливе судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1300,21 грн з кожного загалом 2600,42 грн залишити на позивачах. На підставі викладеного, ст.ст. 524,529,530,531,532,534,548,549,553,562 ЦК УРСР ( 1963 року),

Outcome: approved