Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини в зв`язку з доглядом за дитиною до трьох років, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 квітня 2018 року. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09.03.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають одну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Зазначає, що добровільно відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає, участі в утриманні дитини не приймає, іншими словами самоусунувся від піклування та виховання дитини, а позивачка в силу свого матеріального становища не в змозі самостійно забезпечити належний життєвий рівень доньці. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з\~\~відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій суму у розмірі 2000(дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 20.06.2022 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи по суті позивачка подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. До початку розгляду справи по суті відповідач подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на задоволенні позову не заперечує. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони перебували у шлюбі з 11.04.2018 року, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09.03.2022 року шлюб розірвано, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили 11.04.2022 року. Під час шлюбу у сторін народилась дитина дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис №291 від 11.02.2020 року, батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений відповідач. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відомості про матеріальне становище відповідача сторонами не подані. \~ Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин та враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовну вимогу позивачки про стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, підлягають задоволенню, розмір аліментів необхідно визначати з усіх видів заробітку відповідача. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, слід зазначає наступне. Так,\~статтею 75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Положеннями\~частини другої статті 84 Сімейного кодексу України\~визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Зазначене право дружина має і в разі розірвання шлюбу. Положеннями частини четвертої\~ст.\~84 СК України\~регламентовано, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років,незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, проте матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач подаючи заяву про визнання позову фактично визнав обставини зазначені в ньому та відомостей про неможливість надавати матеріальну допомогу дружині не надав, а тому суд приходить до висновку про відсутність істотних обставин, які могли б впливати на фінансову неспроможність відповідача надавати допомогу дружині по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. А тому з урахуванням положень\~ст.84 СК України, яка ставить можливість стягнення аліментів на дружину в залежність від можливості надавати таке утримання з боку чоловіка, з урахуванням його аліментних обов`язків по відношенню до дитини, з метою дотримання справедливого балансу інтересів, суд приходить до висновку про задоволенні позовних з вимог в цій частині. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved