Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № 014/08-11/42/1-06 від 14 лютого 2006 року у розмірі 109692,54 грн., а також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що 14 лютого 2006 між АППБ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/08-11/42/1-06, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 16400 доларів США зі сплатою 14 % річних. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 14 лютого 2006 року з [PERSON] було укладено договір поруки № 014/08-02/048-П. 28 грудня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «Оксі Банк», а ПАТ «Оксі Банк» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договорами № 014/08-11/42/1-06 та № 014/08-02/048-П. У подальшому, 28 грудня 2018 року між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Оксі Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договорами № 014/08-11/42/1-06 та № 014/08-02/048-П. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена у зв`язку з чим, станом на 07 липня 2020 року, у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 21344,22 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 07 липня 2020 року, становить 575256,61 грн., з яких за тілом кредиту - 8903,56 доларів США грн., що за курсом НБУ станом на 07 липня 2020 року становить 239963,41 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 11260,80 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07 липня 2020 року становить 303494,32 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 1179,86 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 07 липня 2020 року становить 31798,88 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 109692,54 грн., що складається з 3% річних у розмірі 21625,97 грн. та пені за подвійною обліковою ставкою 88066,57 грн., що нараховується на суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 239963,41 грн. за період з 07 липня 2017 року по 07 липня 2020 року. Ухвалою від 09 вересня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 14 грудня 2020 року було ухвалено заочне рішення у справі. Ухвалою від 20 грудня 2021 року заочне рішення від 14 грудня 2020 року було скасоване, а справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання. 06 січня 2022 року представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] подав відзив на позов, у якому зазначив, що про існування ТОВ «Вердикт Капітал» їй стало відомо лише після ознайомлення її представника з матеріалами справи. Кредитні правовідносини у неї були з АТ «Райффайзен Банк Аваль», про заміну кредитора спочатку на ПАТ «Оксі Банк», а потім на ТОВ «Вердикт Капітал» її не повідомляли та з листами стосовно заборгованості або сплати коштів нові кредитори не звертались. Позивачем не надано жодного допустимого доказу, який засвідчує право вимоги за кредитним договором та договором поруки від 14 лютого 2006 року № 014/08-11/42/1-06 та № 014/08-02/048-П, укладених між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та нею. Матеріали справи не містять доказів того, що право ТОВ «Вердикт Капітал», як кредитора за кредитним договором та договором поруки від 14 лютого 2006 року № 014/08-11/42/1-06 та № 014/08-02/048-П, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та нею, порушено та він має право вимоги за ним. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами і сама сума заборгованості. Вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 109692,54 грн. позивач обгрунтовує виключно договором відступлення прав вимог та розрахунком застосованих санкцій. ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, інше), тому не має підстав вважати, що розмір її заборгованості перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не надав до суду належних та допустимих доказів її розміру. Для захисту своїх прав вона була вимушена звернутися за професійною правничою допомогою, витрати на яку становлять 10000 грн. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до неї у повному обсязі та стягнути з позивача на її користь витрати понесені у зв`язку із розглядом справи. 06 січня 2022 року представниця відповідачки [PERSON] - [PERSON] подала відзив на позов, у якому зазначила, що про зміну кредиторів їй стало відомо лише з відомостей, що містяться в матеріалах справи. Крім того, жоден з кредиторів, включаючи АТ «Райффайзен Банк Аваль», до неї як поручителя, з вимогами не звертався. З договору поруки вбачається, що згідно п. 3.2 днем виникнення зобов`язання поручителя погасити заборгованість боржника вважається день закінчення строку надання кредиту за кредитною угодою, в тому числі із урахуванням пролонгації. Крім того, у абзаці другому пункту 4.1 договору поруки зазначено, що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк дії виконання основного зобов`язання закінчився 13 лютого 2011 року, таким чином строк, встановлений договором поруки, закінчився 13 лютого 2014 року. ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось з даним позовом до поручителя 13 серпня 2020 року, тобто поза межами строку чинності поруки. Відсутні підстави для стягнення з поручителя сум відповідно до ст. 625 ЦК України. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до неї у повному обсязі, а також стягнути з позивача на її користь з витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у сумі 5000 грн. 16 лютого 2022 року представник позивача Іжаковський О.В. подав відповіді на відзиви відповідачів, в яких зазначив, що вважає відзиви [PERSON] та [PERSON] необґрунтованими та такими, що не ґрунтується на фактичних обставинах та нормах матеріального права, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не звільняє від обов`язку погашення кредитного зобов`язання. Наявні в даній цивільній справі договори (правочини) з додатками не визнані судом недійсними, їхній зміст не містить положень щодо невідповідності законодавству України, а тому, в даному випадку діє презумпція правомірності наведених правочинів, що повністю спростовує твердження відповідачів, викладені в наданих відзивах на позовну заяву. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі - відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. Банк або інша фінансова установа має право нараховувати відсотки за кредитним договором лише у межах строку на який відповідний кредит було надано, а після настання терміну повернення кредиту в повному обсязі кредитор втрачає право нараховувати відсотки та набуває право здійснювати нарахування згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України (інфляційні нарахування та 3% річних). Неустойка має подвійну правову природу та до настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Відповідачі не повернули кредитні кошти у строк, встановлений кредитним договором, а ні первісному кредитору, а ні новому кредитору, що послужило підставою звернення товариства з відповідним позовом до суду для захисту своїх майнових інтересів. Матеріали даної судової справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що зобов`язання боржником за кредитним договором та солідарним боржником за договором поруки у повному обсязі погашено, що підтверджує правомірність позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки, договір набирає чинності з моменту його укладення, при цьому, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За таких обставин, наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, відповідачами не спростовані, а тому, твердження наявні у відзивах на позовну заяву безпідставні. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), при цьому кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Договір поруки, копія якого наявна в матеріалах справи, не визнаний в судовому порядку недійсним, а його зміст не містить положень щодо невідповідності законодавству України, а тому, в даному випадку, діє презумпція правомірності наведеного правочину, що повністю спростовує твердження про те, що порука припинена, оскільки, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями за основним договором включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, у зв`язку з чим, відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Витрати в розмірі 5000 грн., які понесла відповідачка [PERSON] , та в розмірі 10000 грн., які понесла відповідачка [PERSON] , на професійну правничу допомогу є не співмірними зі складністю цієї справи, наданими адвокатами обсягами послуг, затраченим ними часом на надання таких послуг. Підготовка цієї справи до розгляду в суді, надання консультацій та складання процесуальних документів з додатками не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, водночас, заявлені суми не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, суми судових витрат на правничу допомогу явно завищені та не підтверджені дійсною затратою часу адвокатами та відповідними документами, що свідчить про невідповідність понесених витрат критерію реальності, розумності, справедливості, в зв`язку з чим, стягнення наведених витрат суперечить принципу розподілу таких витрат. Просить надані відповідачами відзиви на позовну заяву відхилити за необґрунтованістю, при цьому, позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», згідно змісту позовної заяви, задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 04 травня 2022 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду. У судове засідання сторони не з`явились. Представниця позивача Бурдюг Т.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності та задовольнити у повному обсязі позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не явилась. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не явилась. Представниця відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши наведені у позові, відзивах та відповідях на відзиви доводи, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що 14 лютого 2006 між АППБ «Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/08-11/42-06, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 16400 доларів США зі сплатою 14 % річних, строком на 60 місяців з 14 лютого 2006 року по 13 лютого 2011 року, що підтверджується копіями генеральної кредитної угоди від 14 лютого 2006 року № 014/08-11/42-06, кредитним договором № 014/08-11/42/1-06 та додатком №1 до кредитного договору траншу № 014/08-11/42/1-06 від 14 лютого 2006 року (а.с. 12-13, 14-15, 16). У якості забезпечення виконання умов кредитного договору, 14 лютого 2006 року АППБ «Аваль» з відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 014/08-02/048-П (а.с. 17-18). Так, згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с. 21-26, 27), відповідачка [PERSON] має перед ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, яка складається з 3% річних у розмірі 21625,97 грн. та пені за подвійною обліковою ставкою 88066,57 грн., що нараховувались на суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 239963,41 грн. за період з 07 липня 2017 року по 07 липня 2020 року, на загальну суму у розмірі 109692,54 грн. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц зазначив, що процесуальний обов`язком суду є належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором, є аналітичним документом ТОВ «Вердикт Капітал», складеним в односторонньому порядку, що не був погоджений з відповідачами, тому не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Відповідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 51 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку (п. 52 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України). Тобто, тільки за наявності обов`язкових реквізитів у такому документі, можна вважати що цей документ (в даному випадку) є розрахунком заборгованості та є належним, допустимим та достатнім доказом. Враховуючи викладене, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є первинним документом, оскільки не відповідає наведеним вимогам. Отже, належних та допустимих доказів заборгованості відповідача за кредитним договором № 014/08-11/42/1-06 від 14 лютого 2006 року, в розумінні ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та вищевказаних Положень, позивач, при наявності процесуальної можливості, не надав, тому суд не бере до уваги розрахунок ТОВ «Вердикт Капітал» з підстав його неналежного оформлення. Крім того, позивач, на підтвердження свого права вимоги надав копію договору відступлення права вимоги № 114/69 від 28 грудня 2018 року (а.с.31-39), відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передало (відступило), а ПАТ «Оксі Банк» прийняло (набуло) права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (портфелі заборгованості), а також копію договору відступлення права вимоги № б/н від 28 грудня 2018 року (а.с. 40-50), відповідно до якого ПАТ «Оксі Банк» передало (відступило), а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло (набуло) права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (портфелі заборгованості). Відповідно абз. 2 п. 2.1. договорів № 114/69 від 28 грудня 2018 року та № б/н від 28 грудня 2018 року, перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною. Як додаток до договорів № 114/69 від 28 грудня 2018 року та № б/н від 28 грудня 2018 року позивач надав до суду витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 28 грудня 2018 року (а.с. 51), у якому поруч з номером 27 зазначено повне ПІБ відповідачки [PERSON] , її РНОКПП [NUMBER] , номер кредитного договору 014/08-11/42/1-06, дата видачі кредиту 38762, валюта кредиту 840, вид кредиту - на придбання авто, сума договору 16400, сума заборгованості за основною сумою боргу по кредиту 20164,36, сума заборгованості за відсотками 8903,56, сума пені 11260,80, загальна сума заборгованості 0,00, серія та номер паспорта [NUMBER] та адреса реєстрації відповідачки [PERSON] . Зазначений витяг підписаний та завірений представником ТОВ «Вердикт Капітал» Радченко В.Ю. Проте, ТОВ «Вердикт Капітал» не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Оксі Банк» і, відповідно, від ПАТ «Оксі Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал», з урахуванням абз. 2 п. 2.1. договорів № 114/69 від 28 грудня 2018 року та № б/н від 28 грудня 2018 року, а саме: реєстрів боржників (портфелів заборгованості) та додатків 1 до договорів (попередніх реєстрів боржників). Тобто, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обставин переходу до позивача права вимоги за кредитним договором та договором поруки від 14 лютого 2006 року № 014/08-11/42/1-06 та № 014/08-02/048-П. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Відповідачами були надані обґрунтовані докази реальних витрат на правову допомогу саме по цій справі, тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідачів необхідно стягнути витрати на правову допомогу.

Outcome: approved