Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання її власником розташованих по [ADDRESS] житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] та визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та площею 0,55 га для ведення особистого селянського господарства в такому ж порядку спадкування. Вимоги обґрунтувала тим, що мати за життя заповіту не складала, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є вона, її брат (син спадкодавця) [PERSON] та батько (чоловік спадкодавця) [PERSON] . Спадщину прийняла шляхом подання відповідної заяви приватному нотаріусу Клекоцюк А.Д., а брат і батько подали цьому ж нотаріусу заяви про відмову від спадщини. До складу спадщини входять вище вказаний житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями та дві земельні ділянки, які матері були передані у приватну власність рішенням Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області № 15/5 від 07 лютого 2001 року, уточненим в частині цільового призначення рішенням цієї ж сільської ради № 33/4 від 21 травня 2010 року. Мати за життя лише розпочала процедуру приватизації земельних ділянок, однак її не завершила та правовстановлюючих документів не виготовила. У зв`язку із цим, а саме, через відсутність реєстрації спадкового нерухомого майна у державних органах як щодо будинку, так і земельних ділянок, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом їй було відмовлено, тому реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку. \~ \~ \~ \~ В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач електронною поштою надіслала заяву про підтримання позову і розгляд справи за її відсутності. Від Вишнівської сільської ради електронною поштою надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Дослідження змісту позовних вимог та матеріалів справи приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.1217, 1218, 1261, 1269, 1270, 1273, 1297 ЦК України, ст.ст.125, 126, п.1 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України. \~ \~ \~ \~ Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно із ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved