Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

I. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Короткий зміст позовної заяви 22 листопада 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПСП «Слобожанщина Агро» про витребування земельної ділянки. Позовна заява вмотивована наступним чином. На підставі державного акту серії СМ №056800 позивачу на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920681000:01:002:0123, площею 4,3543 га. Вказана земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача. Державна реєстрація речового права ПСП «Слобожанщина Агро» в Державному реєстрі прав здійснена 02 жовтня 2014 року, за номером 7202316 на підставі договору оренди землі від 01 червня 2012 року. Позивач зазначає, що примірник вказаного договору не отримувала. Та крім того, їй стало відомо, що в державному реєстрі наявна реєстрація додаткової угоди від 2017 року, яку вона не підписувала. Вказує, що згідно з п. 46 договору оренди землі від 01 червня 2012 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію - Відділі Держкомзему у Білопільському районі. Таким чином вказаним договором визначено момент набрання ним чинності, який пов`язаний з моментом державної реєстрації. Проте, всупереч положенням ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції до 01 січня 2013 року) державну реєстрацію договору оренди землі від 01 червня 2012 року у Відділі Держкомзему проведено не було, внаслідок чого правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним). Державна реєстрація за відповідачем речового права оренди земельної ділянки на підставі зазначеного вище договору не може підміняти державну реєстрацію самого договору оренди землі, укладеного до 01 січня 2013 року та впливати на момент набрання ним чинності. Таким чином, оскільки відповідач не здійснив держану реєстрацію договору оренди землі від 01 червня 2012 року, то вказаний договір не набрав чинності, а відтак, не набрала чинності і додаткова угода до нього від 2017 року, яку до того ж позивач не підписувала. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить витребувати у ПСП «Слобожанщина Агро» на її користь земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 4,3543 га з кадастровим номером 5920681000:01:002:0123, розташовану на території Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області. 2. Короткий зміст відзиву на позовну заяву 27 травня 2022 року від ПСП «Слобожанщина Агро» на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора Хоменка О.М., яким сторона відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. 01 червня 2012 року між [PERSON] та ПСП «Слобожанщина Агро» було укладено договір оренди землі. 01 вересня 2017 року укладено додаткову угоду до вказаного договору, та відповідним чином проведено державну реєстрацію. На виконання цього договору власник земельної ділянки передав у користування ПСП «Слобожанщина Агро» земельну ділянку з кадастровим номером 5920681000:01:002:0123, загальною площею 4,3543 га, про що було підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди та акт встановлення меж. 04 січня 2022 року вказаний договір було припинено шляхом укладення угоди про розірвання договору оренди землі. 05 січня 2022 року між [PERSON] та ПСП «Слобожанщина Агро» укладено договір оренди землі, право оренди за яким зареєстровано в установленому законом порядку 13 січня 2022 року, а саму земельну ділянку передано за актом приймання-передачі від 05 січня 2022 року. При укладанні вищевказаного договору оренди землі досягнуто всіх домовленостей та дотримано всіх істотних умов договору, як того вимагають нормами чинного законодавства Відповідач вважає, що твердження [PERSON] щодо безпідставності користування земельною ділянкою підприємством є хибним, оскільки на момент подання позовної заяви між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] діяли правовідносини за іншим правочином, а ніж ті, на які посилається остання. У зв`язку з цим відповідач вважає подану позовну заяву безпідставною (а. с. 19-21). ІІ Процесуальні дії у справі Ухвалою від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Разом з цим вказаною ухвалою у ПСП «Слобожанщина Агро» витребувано договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920681000:01:002:0123, зареєстрований у державному реєстрі прав 02 жовтня 2014 року, номер запису про право 7202316 (а. с. 13-14). 18 березня 2022 року справа знята з розгляду у зв`язку з відпусткою головуючого судді та призначена до розгляду на 13 червня 2022 року (а. с. 15-16). 13 червня 2022 року справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному та призначена до розгляду на 05 липня 2022 року (а. с. 15-16). Протокольною ухвалою від 05 липня 2022 року розгляд справи відкладено на 02 серпня 2022 року у зв`язку з неявкою позивача (а. с. 48). ІІІ. Позиція сторін у судовому засіданні У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 55). Представник відповідача ПСП «Слобожанщина Агро» Волик О.М., яка діє на підставі довіреності директора підприємства від 22 жовтня 2021 року позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що відповідно до державного акту серії СМ №056800, виданого Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області 03 липня 2007 року на підставі розпорядження від 25 жовтня 2004 року №533, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №888, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 4,4685 га в межах згідно з планом, з них: земельна ділянка з кадастровим номером 5920681000:01:002:0123, площею 4,3543 га та земельна ділянка з кадастровим номером 5920681000:01:002:0163, площею 0,1143 га (а. с. 8). 01 червня 2012 року між [PERSON] та ПСП «Слобожанщина Агро» в особі директора Кириндась О.Б. укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,3543 га ріллі на строк 10 років, зі сплатою орендної плати у грошовій формі, у розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 5 425 грн 36 коп. в рік, з урахуванням коефіцієнту індексації 3,2. Згідно з п. 46 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а. с. 58-60). 01 вересня 2017 року між сторонами в справі укладено додаткову угоду, якою продовжено строк дії вищевказаного договору оренди землі до 31 грудня 2030 року та змінено розмір орендної плати до 10% від нормативної грошової оцінки на рік з врахуванням коефіцієнту індексації. Відповідно до п. 43 додаткової угоди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди (а. с. 63-65). 02 жовтня 2014 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис за №7202316 про державну реєстрацію за відповідачем іншого речового права - оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920681000:01:002:0123, площею 4,3543 га за договором оренди від 01 червня 2012 року та додатковою угодою від 01 вересня 2017 року (а. с. 34-35). 04 січня 2022 року між [PERSON] та ПСП «Слобожанщина Агро» в особі директора Хоменка О.М. укладено угоду про розірвання договору оренди землі від 01 червня 2021 року за взаємною згодою сторін з 04 січня 2022 року та складено акт прийому передачі, згідно з яким орендар ПСП «Слобожанщина Агро», в особі директора Хоменка О.М. передав, а орендодавець [PERSON] прийняла земельну ділянку з кадастровим номером 5920681000:01:002:0123, загальною площею 4,3543 га, що розташована на території Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 32-33). 13 січня 2022 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис за №7202316 про припинення іншого речового права оренди вищевказаної земельної ділянки за договором оренди від 01 червня 2012 року та додатковою угодою від 01 вересня 2017 року на підставі угоди про розірвання договору оренди від 04 січня 2022 року (а. с. 34-35). 05 січня 2022 року між [PERSON] та ПСП «Слобожанщина Агро» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920681000:01:002:0123, площею 4,3543 га терміном на 18 років, зі сплатою орендної плати у грошовій формі, в розмірі 22 767 грн 53 коп. в рік. Згідно з п. 47 цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди (а. с. 39-40). 13 січня 2022 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис за №46194806 про державну реєстрацію за відповідачем іншого речового права - оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920681000:01:002:0123, площею 4,3543 га за договором оренди від 05 січня 2022 року (а. с. 42). VІ. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Положеннями статті 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України, статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно з ст. 13 означеного закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14 Закону). За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною станом на 01 червня 2012 року, тобто на момент укладення спірного договору) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації. Факт державної реєстрації договору оренди, відповідно до пунктів 12-13 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, мав бути засвідчений підписом повноваженої особи і печаткою уповноваженого органу державної влади або місцевого самоврядування, а також підтверджений занесенням відповідного запису до книги записів державної реєстрації договорів оренди землі. За змістом ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» зі змінами, внесеними згідно із Законом №340-IX від 05 грудня 2019 року, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. VІІ. Висновки суду Судом встановлено, що на підставі договору оренди землі від 01 червня 2012 року позивач передала спірну земельну ділянку в оренду ПСП «Слобожанщина Агро» строком на 10 років. Пунктом 46 вказаного договору передбачено, що він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації. Такі умови договору відповідають статті 18 Закону України «Про оренду землі», чинній на час виникнення спірних правовідносин. З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року відповідач не міг зареєструвати спірний правочин. Разом з тим, проведення 02 жовтня 2014 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року. Отже, оскільки ПСП «Слобожанщина Агро» не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і, відповідно вказане сільськогосподарське підприємство не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі. Крім того, оскільки основний договір чинності не набрав, то не набрала чинності і додаткова угода до нього від 01 листопада 2017 року. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 червня 2020 року у справі №696/1693/15-ц (провадження №14-737цс19). У той же час, 05 січня 2022 року між [PERSON] та ПСП «Слобожанщина Агро» у встановленому законом порядку укладено новий договір оренди належної позивачу земельної ділянки з кадастровим номером 5920681000:01:002:0123, на підставі якого 13 січня 2022 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію за відповідачем іншого речового права - оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обґрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обґрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позивач не довів факт порушення її прав відповідачем ПСП «Слобожанщина Агро», тому позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed