Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

У червні 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь аліменти на навчання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. до досягнення ним двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком хлопчика, який навчається у Новоград-Волинському політехнічному фаховому коледжі (далі за текстом Коледж) на денній формі навчання. Для продовження та здобуття освіти син потребує значних матеріальних витрат і допомоги, у зв`язку з чим звернулася до суду з вказаним позовом, оскільки в добровільному порядку її забезпечувати відповідач відмовляється. Ухвалою від 07.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Відповідачем 22.06.2022 подано відзив, в якому він просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1300 грн. до закінчення навчання сина, тобто до 30.06.2023. Посилається на те, що сплачує ще аліменти на спільну з позивачкою неповнолітню доньку, має малолітнього сина він іншого шлюбу, утримує дружину, яка не працює, та проживає за кордоном, у зв`язку з чим несе витрати на оренду житла, комунальні послуги, тощо. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . На момент розгляду справи син досяг повноліття, з 01.09.2019 навчається в Коледжі за місцем проживання в м. Новоград-Волинський на денній формі за спеціальністю «123 Комп`ютерна інженерія» на контрактній (платній) основі. Строк навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Домовленості щодо свого утримання на період навчання позивач з відповідачем не досягли. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] продовжує здобуття освіти і, крім навчання, яке є палатним, потребує витрат на проживання, харчування та особисті потреби, йому не виповнилось 23 років та він додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Обов`язки по вихованню, догляду, розвитку дитини значно більшою мірою виконуються тим з подружжя (з колишнього подружжя), з яким дитина проживає. Незважаючи на юридично закріплений принцип гендерної рівності (ч.6 ст.7 СК України), у переважній більшості випадків догляд за дитиною здійснює її мати. Разом з тим, суд наголошує, що обов`язок по утриманню дорослого сина після досягнення ним 18 років, не може бути покладений виключно на одну матір, позивачку в справі, яка самотужки його виховує та забезпечує, а також оплачує навчання, вартість якого становить 43480 грн. Оскільки відповідач є особою працездатного віку 38 років, не надає добровільно позивачці матеріальну допомогу на продовження здобуття освіти сина, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Разом з тим, на думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір стандартного прожиткового мінімуму на одну особу; враховуючи мотиви, зазначені у відзиві на позовну заяву; виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів [PERSON] , наявність в нього певних обмежень для самостійного заробітку в період навчання та відсутність інших джерел фінансування, окрім матеріальної допомоги з боку батьків, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1800 грн. щомісячно. Така сума є реальною, не поставить відповідача у матеріальне становище значно гірше від положення сина і позивачки, та відповідатиме, як інтересам [PERSON] , так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Позивачкою не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. А відповідачем, в свою чергу, не було надано достатніх доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити сина стабільним та належним рівнем життя при отриманні аліментів у розмірі 1300 грн. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який навчається, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне його утримання. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 06.06.2022. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 992,40 грн.

Outcome: partial