Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

14.02.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів Червоненського старостинського округу Ковалівської об`єднаної територіальної громади, [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення та скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень посилаючись на те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2021 року за позивачкою визнано право власності на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , а саме на Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Після реєстрації вказаного рішення суду позивач вирішила приватизувати земельну ділянку біля будинку відповідно до своєї частки. Однак, звернувшись до землевпорядної організації дізналася, що земельна ділянка уже приватизована іншим співвласником будинку, а саме [PERSON] . Вважає, що вказані рішення порушують її права щодо користування та володіння земельною ділянкою відповідно до частки в житловому будинку. Дані обставини змусили звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Представник відповідача Червоненського старостинського округу надіслав письмову заяву про слухання справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] , до суду не з`явилася, через канцелярію суду було направлено відзив на позовну заяву в якому зазначено про слухання справи у відсутність її та її представника. В підготовче судове засідання позивач та його представник не зявилися, через канцелярію суду представник позивача подав заяву в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив підготовче судове засідання провести без його участі та без участі позивача. Призначити справу до судового розгляду. 06.07.2022 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву де відповідач [PERSON] зазначила, що заперечує проти позовних вимог так, як вважає позовні вимоги суперечать обставинам вказаним у позовній заяві та наданим позивачем доказами Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що позивач є власником Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Дане право позивач набула успадкувавши частину житлового будинку після смерті чоловіка [PERSON] , відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2021 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 09.02.2017 року за [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності по Ѕ частині житлового будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] . Вказане рішення зареєстровано в реєстрі речових прав. \~ \~ \~ \~Згідно Рішення №3 від 21.08.2017 року Кищинської сільської ради «Про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки» надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0.25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для подальшої передачі у спільну сумісну власність за адресою [ADDRESS] , між сусідами [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] , [PERSON] [ADDRESS] в межах Кищинської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер 3224983501:01:002:0345, технічна документація із землеустрою розроблена на підставі рішення Кищенської сільської ради № 3 від 21.08.2017 року ФО-П [PERSON] та на підставі заяв громадянина ( [PERSON] , [PERSON] ). Згідно пояснювальної записки, яка міститься в матеріалах технічної документації із землеустрою місцеположення кутів повороту зовнішніх меж земельної ділянки детально досліджено і встановлено в натурі по фактичному їх положенню на місцевості в присутності [PERSON] і узгоджено з суміжними землевласниками: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Рішенням сесії № 4 від 11.10.2018 року Кищинської сільської ради було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0.25 га в натурі (на місцевості) кадастровий номер 3224983501:01:002:0345, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташована в [ADDRESS] та передано дану земельну ділянку у власність [PERSON] . Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Отже, перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України, у редакції чинній на момент придбання позивачем нерухомого майна, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі №6-253цс16 за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Пунктом «е» частини першої статті 141 Земельного кодексу України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою, у тому числі, є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Отже, перехід права власності на нерухоме майно - є підставою припинення, у тому числі - права постійного користування земельною ділянкою. Право користування припиняється в разі набуття іншою особою права власності на нерухоме майно, навіть якщо площа ділянки під ним є лише частиною ділянки первинного землекористувача. Такий правовий висновок зробив ВСУ в Постанові №6-2225цс16. У даній Постанові Верховний Суд України зазначає, що у справі, яка переглядається, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові, неправильно застосували положення статей 120, 125, 141 ЗК України та дійшли помилкового висновку про те, що чинне законодавство не передбачає припинення права користування земельною ділянкою в разі набуття іншою особою права власності на нерухоме майно, площа земельної ділянки під яким є лише частиною земельної ділянки первинного землекористувача. Зазначена Постанова ВСУ мотивована тим, що фактичне користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно (нежитлові приміщення), здійснює його новий власник. Вищевикладене співвідноситься з правовою позицією ВСУ у справі № 6-253цс16 від 13 квітня 2016р., згідно якої визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, один із базових принципів законодавства у сфері земельних правовідносин - принцип цілісності земельної ділянки із будівлею, яка на ній розташована. Згідно з ч.ч.1,2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 наводиться правий висновок, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована. (пункти 51, 52). При цьому ніхто інший, окрім власника цього об`єкта, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна (пункт 49). Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , стала власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який за життя звернувся із заявою до Кищенської сільської ради про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для подальшої передачі у спільну сумісну власність за адресою [ADDRESS] . Рішенням Кищенської сільської ради було надано дозвіл на виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою та в подальшому розроблено технічну документацію. Разом з тим, рішенням № 4 від 11.10.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за вказаною адресою та передано у власність дану земельну ділянку лише [PERSON] . Таким чином позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення сесії № 4 від 11.10.2018 року Кищинської сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0.25 га в натурі (на місцевості) кадастровий номер 3224983501:01:002:0345, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташована в [ADDRESS] та передачі даної земельної ділянку у власність [PERSON] підлягає задоволенню. Скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є похідною вимогою та також підлягає задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення № 5 від 11.10.2018 року Кищинської сільської ради яким [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0.12 га, кадастровий номер 3224983501:01:002:0346, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не є такими, що підлягають до задоволення. При подачі позову так і в ході розгляду справи позивачем та її представником не було надано належних доказів, що за життя [PERSON] , звертався із заявою до компетентного органу про приватизацію земельної ділянки площею 0.12 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також, що компетентним органом було прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на дану земельну ділянку чи розроблену технічну документацію. Згідно статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному\~частиною першою статті 128\~цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до\~Закону України\~"Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial