Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

03.02.2022 року представник позивача ОСББ «КАЛНИШЕВСЬКОГО 10-А» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам в сумі 5169,75 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 166,71 грн., інфляційних збитків 550,86 грн., мотивуючи тим, що відповідач своєчасно не сплачує за отримані послуги. В обґрунтування позову вказав, що відповідач, як власник квартири [ADDRESS] , не виконує свій обов`язок зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку у період з 01.09.2020 року по 02.02.2022 року включно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку відповідач в добровільному порядку її не сплачує. Ухвалою судді від 04.02.2022 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. 17.02.2022 року відповідач надала відзив на позов, в якому виклала свої заперечення. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, суду пояснив, що під час судового розгляду відповідачка сплатила заборгованість по внескам у повному обсязі, однак залишилися несплаченими інфляційні збитки та відсотки річних, які разом зі сплаченим судовим збором підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідач [PERSON] просить у задоволені позову відмовити, суду пояснила, що заборгованість утворилася у зв`язку з тяжким матеріальним станом. Представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, розрахунки не відповідають дійсності, просить у задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що 24.10.2019 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано ОСББ «Калнишевського 16», створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке діє на підставі статуту ОСББ «Калнишевського 16» у відповідності до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Статуту ОСББ забезпечує утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у ньому шляхом самозабезпечення, відмовившись від послуг управителя в особі ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» шляхом розірвання відповідного договору № 31/01/2020-03 від 31.01.2020. Вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, розглянувши матеріали провадження, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Так, 29.02.2020 року загальними зборами ОСББ «Калнишевського 16» згідно протоколу загальних зборів прийнято рішення про затвердження тарифу для оплати за утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний: виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно з ч.3 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. У відповідності до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проте, як зазначає позивач у позові і проти чого не надано заперечень відповідачем [PERSON] як співвласник багатоквартирного будинку [ADDRESS] зобов`язання з оплати щомісячних внесків на утримання та ремонту будинку належним чином не виконував, у зв`язку з чим за період 01.09.2020 по 02.02.2022 року включно утворилась заборгованість у розмірі 4\~169,75 гривень, яка була сплачена 09.02.2022 року після відкриття провадження по справі. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідач [PERSON] порушила встановлений ОСББ порядок оплати відповідної послуги, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, що привело до звернення позивача з заявленими позовними вимогами до суду. Крім того, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, з нього, стягненню підлягають також і інфляційні втрати в розмірі 311,10 грн. та 3% річних в розмірі 112,67 грн. - за період утворення заборгованості з 01.10.2020 по грудень 2021 року ( в межах заявлених вимог позивачем згідно наданого ним розрахунку, але з урахуванням сплаченої у січні 1000 грн заборгованості) Згідно ч.3. ст.141 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача отже на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2178,57 грн - пропорційно до частини заявлених вимог про стягнення суми заборгованості за внескам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню втрати у розмірі 178,43 грн- пропорційно задоволених судом вимог про стягнення інфляційних втрат та відсотків річних.

Outcome: partial