Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), заінтересована особа: Одеська міська рада (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1), в якій просить: встановити юридичний факт, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] дійсно є батьком - [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . В червні 2021 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округа із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак, нотаріусом їй було повідомлено, що згідно наданих документів, встановлені розбіжності щодо прізвища спадкодавця. Зазначає, що у її свідоцтві про народження, вказано в графі батько « [PERSON] », але в паспорті батька вказано прізвище батька з м`яким знаком « [PERSON] ». В наступному, всі правовстановлюючі документи були отримані її батьком на прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з реєстрацією шлюбу вона змінила прізвище на « [PERSON] ». Зазначені обставини, а саме розбіжність у написанні прізвища її батька, унеможливлюють отримання заявником свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] . У судове засідання призначене на 19.07.2022 р. заявник не з`явилася, надала суду заяву, в якій просив судове засідання провести без її участі. Представник заінтересованої особи Одеської міської ради на 19.07.2022 р. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є\~01 серпня 2022 року. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. Судом установлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] є громадянкою України, що підтверджується паспортом [NUMBER] , виданим 24.05.2006 Шевченківським ВМ Приморського РВ УМВС України в Одеській області (а.с. 4-5). Відповідно до\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] \~російською мовою\~вказано:\~« [PERSON] родилась\~ [INFO] \~Родители:\~отец [PERSON] \~ украинец,\~мать [PERSON] украинка», про що 27 червня 1968 року зроблено відповідний актовий запис № 798 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] російською мовою вказано: «между [PERSON] и [PERSON] [INFO] заключен брак. После заключения брака жене присвоена фамилия « [PERSON] », про що 18 березня 1989 року зроблено відповідний актовий запис № 281 (а.с.8). 01 серпня 1991 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , про що зроблений відповідний актовий запис № 644. Прізвище заявника залишено « [PERSON] » (а.с.10). 29.04.2006 було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси зроблений відповідний актовий запис № 315. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с. 9). Згідно паспорту виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області від 26.05.1999 прізвище батька заявника значиться як [PERSON] (а.с.17). 29.08.2007 [PERSON] було складено заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фесенко О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1550, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] (а.с. 18). Як вбачається з договору купівлі-продажу від 11.06.2015 року, який укладено між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 894, останній купив квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13- 16). Право власності [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано у встановленому законом порядку 11.06.2015, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.47). Згідно довідки № П1-182134-ю/л від 23.07.2021 року виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с. 43). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть, яке видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) серія [NUMBER] , актовий запис №591 (а.с. 12). 18.06.2021 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кіріченко Ірини Євгенівни з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 31). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко Іриною Євгенівною зареєстровано спадкову справу № 15/2021 (номер у спадковому реєстрі 67851838), спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 37). Відповідно до ч. 1 ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст.\~2\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право безперешкодного звернення людини до суду за захистом своїх прав гарантується ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що частина 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві (Bellet v. France, 04/12/1995, Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36). Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» Цивільного процесуального кодексу України, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Як визначено у ч. 1 ст.\~293\~Цивільного процесуального\~кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст.\~315\~Цивільного процесуального\~кодексу України і не є вичерпним. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право. При вирішенні питання про цивільну юрисдикцію справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. З роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» вбачається, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для оформлення спадщини. Без встановлення вказаного факту родинних відносин заявник позбавлений можливості отримати спадщину. Таким чином, заявник скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та надав про це відповідні докази. Підстав для суду вважати про наявність спору про право немає. Виходячи з викладеного та здійснюючи аналіз поданих доказів, необхідно дійти висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] дійсно є батьком - [PERSON] , [INFO] , даний факт ніким не оскаржується і має для заявника юридичне значення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved