Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

20.05.2022 [PERSON] через свого представника - адвоката Миньо М.М. подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] , в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] на житловий будинок разом із приналежними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] , які померли, відповідно мати - [INFO] , а батько - [INFO] . Баба позивача померла [INFO] , проживала одиноко, заповіту не залишила. Після смерті баби залишився житловий будинок в [ADDRESS] , який побудований нею в 1956 році. Спадкоємцями першої черги на час смерті баби були батько позивача [PERSON] та дядько позивача [PERSON] , який пропустив строк на прийняття спадщини і на це майно не претендує. Батько позивача прийняв спадщину після смерті своєї матері. [INFO] [PERSON] помер, залишив заповіт від 23.03.2011, згідно з яким все своє майно заповів синові - позивачу в справі [PERSON] . Після смерті батька, позивач звернувся до нотаріуса з заявою при прийняття спадщини, однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою суду від 23.05.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Миньо М.М. в підготовче засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Турківської міської ради Самбірського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Третя особа [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечив проти позову, на спірне спадкове майно не претендує. У зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.06.1966 (а.с. 10). Батько позивача народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 28.01.1976 (а.с.11). [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серїі [NUMBER] від 03.07.2021 (а.с. 12). Відповідно до довідки по формі спадкування виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 29.12.2021 №367, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Проживала одиноко. Від імені [PERSON] виконавчий комітет Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області заповіту не посвідчував (а.с.13). Згідно з довідкою виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 29.12.2021 №369, спадкове майно [PERSON] у виді житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , після її смерті - [INFO] , прийняли та відкрито, безперервно володіли, користувалися та опікувалися: син померлої [PERSON] , невістка [PERSON] та онук [PERSON] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкове майно [PERSON] прийняли та відкрито користувалися, опікувалися: дружина [PERSON] та син [PERSON] , із сім`єю. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкове майно прийняли та відкрито користувалися, опікувалися: син [PERSON] із сім`єю, який володіє, користується та опікується цим майном і по даний час (а.с. 14). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.07.2011 (а.с. 32). [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав за адресою [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (а.с. 33). 23.03.2011 [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області Драч М.Є., яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, і на що він за законом буде мати право, а також грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться на збереженні в Турківському ВОБУ - 6317, заповів своєму сину [PERSON] , 1966 р.н. (а.с.34). До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , як вказує позивач, входить право померлого на житловий будинок та господарські будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] . Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті батька, позивач 15.07.2011 звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав і йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.03.2012 на житловий будинок з належними йому господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] (а.с. 39). 05.01.2022 позивач звернувся із заявою до нотаріуса про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , проте 06.04.2022 нотаріусом йому було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки не надано правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку спадкодавцеві [PERSON] , чи матері спадкодавця [PERSON] . Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду. Вирішуючи спір суд виходить з таких мотивів та норм закону. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Суд встановив, що спірний будинок за адресою: [ADDRESS] , належав покійній бабі позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963р. вступив в управління та володіння спадковим майном її син [PERSON] - батько позивача, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області № 369 (а.с. 14). [PERSON] помер [INFO] . На час смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані та проживали за адресою [ADDRESS] , дружина [PERSON] та син [PERSON] , отже такі в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після його смерті. 23.03.2011 за життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно синові [PERSON] , 1966 р.н. За життя баба позивача [PERSON] , а після її смерті, батько позивача [PERSON] права власності на спадковий будинок не оформили. Після смерті [PERSON] позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом і йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.03.2012 на житловий будинок з належними йому господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконкому від 14.04.2011 за №18, реєстраційний номер 33881294. 05.01.2022 позивач звернувся із заявою до нотаріуса про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , проте 06.04.2022 нотаріусом йому було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки не надано правовстановлюючих документів щодо належності житлового будинку спадкодавцеві [PERSON] , чи матері спадкодавця [PERSON] . Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] подали нотаріусу заяви про відмову від належної їм частки спадкового майна, не заперечують проти спадкування всього майна [PERSON] його сином [PERSON] . Як видно із матеріалів спадкових справ №02/2022 до майна померлої [PERSON] та №24/2011 до майна померлого [PERSON] , окрім [PERSON] , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після їх смерті немає. У свою чергу, третя особа в справі [PERSON] , який є сином покійної [PERSON] та відповідно братом батька позивача [PERSON] , у поданій суду заяві вказав, що спадщини після смерті матері не приймав, проживав окремо, проти позову не заперечує. Відтак, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька, однак не взмозі оформити спадкові права в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок. Так, суд встановив, що спадковий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , є збудований в 1959 році, що доводиться технічним паспортом та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, а належність будинку покійній [PERSON] доводиться довідкою сільської ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи те, що батько позивача [PERSON] у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийняв спадщину за померлою мамою [PERSON] , оскільки у встановлений строк вступив в управління та володіння спадковим майном, а позивач є його спадкоємцем за заповітом та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , приймаючи до уваги заяву відповідача, третьої особи, які не заперечують проти позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійного батька підставно просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. Враховуючи, що позивачем доведено належність спадкового майна спадкодавцю, інших спадкоємців немає, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. На підставі ст. 1220, 1223, 1233 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 200, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved