Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), у якому просить розірвати укладений між ними шлюб, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що між ними часто виникають суперечки та сварки. Відповідач протягом усього часу спільного проживання постійно безпідставно звинувачує її у подружній зраді, проте жодних переконливих пояснень щодо своїх підозр у її подружній зраді навести не може. Робить це в образливій формі, у присутності дітей, що ображає її людську гідність і принижує її. Безпідставні претензії призвели до зникнення довіри один до одного, її почуття поваги та любові до відповідача зникло. На даний час вони не підтримують подружніх відносин уже на протязі тривалого часу. Вони проживають в одному будинку, проте спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться, сімейні відносини не підтримують. Вона остаточно переконалася, що надалі їх шлюб тривати не може через втрату почуттів та відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, залишення їй шлюбного прізвища (а.с.35). Представником позивачки подано заяву про усунення недоліків позовної заяви та долучення до справи оригіналу документу (а.с.30). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.13-14). Ухвалою судового засідання від 23.06.2022 позовну заяву залишено без руху і відкладено розгляд справи (а.с.25-26). Ухвалою судового засідання від 08.07.2022 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.36). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.04.2010 у виконавчому комітеті Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 01.07.2022 серії [NUMBER] , виданого повторно (а.с.31). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.10.2010 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.2010, видане повторно (а.с.10, 11). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявності у сторін малолітніх дітей, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, згідно з положеннями частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Приписом частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 104, 110 та 113 СК України, які визначають підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не підтримують шлюбних стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої нею у заявах позиції. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Суд зауважує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу, у тому числі до перебування у ньому, є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити повністю. Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що ухвалене у цій справі рішення є заочним, а відтак може бути переглянуто судом за заявою відповідача, поданою у визначений процесуальним законом строк (протягом тридцяти днів з дня його проголошення). Також, суд зауважує, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати малолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дітей з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками обов`язком суду є роз`яснення сторонам порядку вирішення питання про визначення місця проживання дитини (правовий висновок Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18). Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів про наявність спору між сторонами щодо того, з ким із батьків мають проживати діти, тому суд доходить переконання про наявність підстав для залишення проживання дітей з позивачкою (матір`ю). На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved