Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

АТ «Страхова компанія «Країна» звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та громадянкою [PERSON] 01.03.2018 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА 178660, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом MERSEDES-BENZ C180, д/н [NUMBER] . 11.09.2018 о 15 годині 50 хвилин по вул. Патріотичній, 58 у м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MERSEDES-BENZ C180, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Иж», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2018 у справі № 335/10813/18, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 13.09.2018 учасник дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Країна» із повідомленням про настання страхового випадку, за результатами якої прийнято рішення про визнання дорожньо-транспортної пригоди від 11.09.2018 страховим випадком, про що 18.10.2018 складено страховий акт № 15/51162/2.1.5.1, та виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 11400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.10.2018 № 13113. Позивач просить стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» завдані збитки у порядку регресу у розмірі 11400,00 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 31.01.2022 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідач відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Із договору добровільного страхування наземного транспорту від 01.03.2018 № УА 178660, вбачається, що ПАТ «Страхова компанія «Країна» застраховано відповідальність власника транспортного засобу [PERSON] MERSEDES-BENZ C180, д/н [NUMBER] . Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3018255487158374 встановлюється, що 11.09.2018 о 15 годині 50 хвилин по вул. Патріотичній, 58 у м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля MERSEDES-BENZ C180, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Иж», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль MERSEDES-BENZ C180, д/н [NUMBER] , отримав механічні пошкодження передньої правої та бокової правої частин. У матеріалах справи міститься повідомлення [PERSON] про настання страхового випадку від 13.09.2018 № 19387/18 та акт огляду транспортного засобу MERSEDES-BENZ C180, д/н [NUMBER] , від 13.09.2018 № 51162. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2018 у справі № 335/10813/18, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Із страхового акту № 15/51162/2.1.5.1 від 18.10.2018 встановлюється, що вартість відновлювального ремонту автомобіль MERSEDES-BENZ C180, д/н [NUMBER] , складає 11400,00 грн. Виплату позивачем [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 11400,00 грн. підтверджено платіжним дорученням від 22.10.2018 № 13113. У матеріалах справи міститься претензія про відшкодування збитків в порядку регресу від 18.04.2019 № 51162/ІНС, адресована [PERSON] , яка залишена поза увагою останнього. Із довідки Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 24.01.2022 № 02-01-15/02 [PERSON] , [INFO] , із 02.04.2004 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає із моменту реєстрації. Відповідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» (у редакції, яка діяла на час виникнення цивільно-правових відносин), здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно із договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За положеннями ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України). Із роз`яснень, які містяться у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», встановлюється, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі, страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96 встановлено особливий правовий режим. За правилами п. п. 38.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позо в до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а)якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б)якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в)якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г)якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ)якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д)якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За правилами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд, оцінюючі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до беззаперечного висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог. Відповідачем про застосування позовної давності у спорі не заявлено. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved