Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

06 вересня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. О.Теліги, 6-В, корп. 4, ідентифікаційний код 20033533) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 239 580,39грн. (Двісті тридцять девять тисяч пятсот вісімдесят гривень 39 коп.). Стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, м. Київ, вул. О.Теліги, 6-В, корп. 4, ідентифікаційний код 20033533) судовий збір в розмірі 3 593,71 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 22 січня 2021 року в місті Одеса сталося ДТП за участю транспортного засобу Опель (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] та автомобіля БМВ (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль БМВ (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 027052/4615/0000319. На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», позивачем складено страховий акт № 00400136 та визначено попередній розмір страхового відшкодування в сумі - 366 980,39грн., яке було сплачено страхувальнику на рахунок СТО, шляхом списання раніше перерахованих коштів, як авансового платежу. Позивач посилається на те, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2021 року Відповідача визнано винним у вчиненні ДТП. Вказані обставини і стали приводом для звернення до суду з регресним позовом до відповідача як до водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І., яка ухвалою від 23.09.2021 року відкрила провадження у справі та призначила підготовче судове засідання. В подальшому, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.12.2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси було витребувано з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з державним номерним знаком серії [NUMBER] . Однак, у зв`язку з тим, що головуючий по справі суддя Маломуж А.І. перебуває у тривалій відпустці, з метою недопущення перевищення строків розгляду справи, справу було передано для нового автоматизованого розподілу. Згідно повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 13.06.2022 року прийняла до свого провадження цивільну справу та призначила судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «УНІКА» не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, розгляд справи просив проводити за їх відсутності за наявними в матеріалах документами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився про час дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутності, також просить розстрочити виконання рішення на один рік у зв`язку з тим, що він студент та не має доходів. Дослідивши матеріали справи та докази, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22 січня 2021 року о 14 год. 45 хв. в м. Одеса, вул. Каманіна, 14/4 водій [PERSON] , керуючи т.з. Opel Meriva д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи на нерегульоване перехрестя рівнозначних доріг, не надав перевагу в русі т.з. BMW 520І д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався з правого боку та здійснив з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками». Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Вказана обставина встановлена постановою судді Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/1743/21, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу у сумі 340,00 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем [PERSON] порушено вимоги п. 16.12 «Правил дорожнього руху України». Автомобіль BMW 520 д.н.з. [NUMBER] застрахований ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на умовах договору добровільного комплексного страхування на транспорті № 027052/4615/0000134 від 18.03.2019 року. Статею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. На підставі заяви [PERSON] , Договору добровільного страхування транспортного засобу, ПрАТ «СК «УНІКА», складено страховий акт № 00400136 та визначено попередній розмір страхового відшкодування в сумі - 366 980,39 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки]. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, зважаючи на викладене, до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги на отримання від винної особи ( [PERSON] ) компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля БМВ, д.р.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.01.2021 в м. Одеса. Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Опель д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПРАТ «СК «АСКО-Донбас Північний», згідно полісу № АР/001099714. Ліміт ПРАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» згідно полісу № АР/001099714, становить - 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00грн. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі заяви ПрАТ «СК «Уніка», ПРАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» було відшкодовано на користь ПрАТ «СК «УНІКА» 127 400,00грн. за пошкоджений автомобіль БМВ (д.р.н. [NUMBER] ), що дорвнює ліміту відповідальності згідно полісу АР/001099714 за вирахуванням франшизи (130 000,00 грн. - 2 600,00 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 26421 від 09 липня 2021 року. Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як зазначає Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі № 6- 6068св11 від 14 березня 2012 року «у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином з урахуванням доведеності вини відповідача, обґрунтованості розміру збитків та підтвердження факту їх оплати, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА». Крім того, відповідач [PERSON] просить розстрочити виконання рішення на один рік у зв`язку із тим, він є студентом та не має доходів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим для виконання. Згідно частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо). Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Розглядаючи клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення, суд звертає увагу те, що відповідачем не надано доказів що він на даний час є студентом, також враховуючи те, що відповідач надав заяву ще 26.01.2022 року та з того часу вже минуло понад п`ять місяців, до теперішнього часу відповідачем не надано до суду будь-яких доказів того, що ним вчинялись якісь дії на відшкодування заборгованості частинами. Вирішуючи питання по суті, суд також бере до уваги, що з моменту подаання даного позову пройшло вже більше 10 місяців, що також дало можливість відповідачеві вирішити питання виконання даного рішення. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2 481,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved