Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

17.05.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначення піклувальником неповнолітньої дитини та стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів. Свої вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що відповідач є її донькою, яка має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Запис про батька дитини зроблено на підставі ст. 135 СК України. З перших днів життя онук проживає з нею, вона його повністю утримує, доглядає за ним та займається його вихованням і розвитком. Відповідачка не в повній мірі усвідомлює себе матір`ю, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, проживає окремо та облаштовує своє особисте життя, де дитина є зайвою. Вона ніяким чином не піклується про сина, не займається його вихованням, фізичним та духовним розвитком, підготовкою до самостійного життя. Зокрема не забезпечує необхідного харчування сина, медичного догляду, лікування, не проявляє заінтересованості в його долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Неодноразово Служба у справах дітей попереджала відповідачку про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, з нею проводилися профілактичні бесіди працівниками поліції щодо неналежного виконання своїх батьківських обов`язків, однак безрезультатно. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Разом із позовною заявою до суду була надана нотаріально посвідчена заява [PERSON] , згідно якої вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із неможливістю виконувати свої батьківські обов`язки належним чином, а також просила розглянути справу про позбавлення батьківських прав у її відсутності. Представник третьої особи Кагал Н.М. проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надала суду висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та призначення позивача піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, думку неповнолітнього [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю в актовому записі про народження вказана [PERSON] , відомості про батька внесені на підставі ст. 135 СК України. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно характеристики Лобойківського ліцею Петриківської селищної ради [PERSON] в закладі освіти навчається з шостого класу, його мати [PERSON] не цікавиться учбовими досягненнями дитини, не дуже позитивно впливає на його розвиток та виховання. Основний вплив на виховання [PERSON] має бабуся, яка іноді надає посильну допомогу у вирішенні різноманітних учбових питань, а також постійно бере активну участь у ремонті шкільного приміщення. У своїх письмових поясненнях на ім`я начальника Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради сусідки позивачки: [PERSON] та [PERSON] зазначили, що неповнолітній [PERSON] постійно проживає разом із бабусею [PERSON] , яка займається його утриманням та вихованням. 08.10.2021 року відповідач [PERSON] була ознайомлена та попереджена начальником служби у справах дітей Слобожанської селищної ради, що у разі невиконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього [PERSON] , 2007 року народження, до неї будуть застосовані заходи адміністративного впливу. Згідно відповіді ВП №8 Дніпровського РУН ГУНП в Дніпропетровській області від 26.10.2021 року на ім`я начальника Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради, за зверненням служби була проведена перевірка і був підтверджений факт зловживання [PERSON] спиртними напоями, відносно останньої складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП та проведено профілактичну бесіду щодо неналежного виконання своїх батьківських обов`язків і недопущення зловживання алкоголем. [PERSON] була попереджена, що у разі виявлення з її боку аналогічних фактів, а саме зловживання спиртними напоями вона буде притягнута до більш суворої відповідальності та буде ініційоване питання про позбавлення її батьківських прав. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що маму майже не бачить і не спілкувався з нею, вона його вихованням та утриманням не займається. Не заперечував проти позбавлення батьківських прав та призначення бабусі піклувальником. Рішенням виконавчого комітету Слобожанської селищної ради №266 від 11.07.2022 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1983 року народження, відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконує покладених на неї ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я свого неповнолітнього сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того відповідачкою не забезпечується необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дитини. Щодо встановлення піклування над дитиною суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч..1,2 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст. 58-59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Як зазначено у частині 4 ст. 63 ЦК України піклувальник призначається переважно з осіб, яку перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки піклувальника. Рішенням виконавчого комітету Слобожанської селищної ради №280 від 26.07.2022 року було затверджено висновок про доцільність призначення піклувальником [PERSON] над неповнолітньою дитиною [PERSON] , 2007 року народження. З огляду на зазначене, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи наданий суду висновок, і те, що будь-які передбачені законом перешкоди у призначенні бабусі дитини її піклувальником відсутні, та дитина фактично тривалий час проживає з бабусею, яка здатна виконувати обов`язки піклувальника, суд вважає, що [PERSON] слід призначити піклувальником над неповнолітнім онуком. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що відповідачка є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення ним повноліття. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.05.202 року до його повноліття. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судовий збір за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а судовий збір за позовними вимогами щодо стягнення аліментів у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача до доходу держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved