Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Друзь В.В. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому посилаючись на ст.1212 ЦК України просить суд: 1) стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича на користь [PERSON] 769,88 грн. безпідставно набутих грошових коштів; 2) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на користь [PERSON] 3 698,80 грн. безпідставно набутих грошових коштів; 3) стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у сумі 3 200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач є споживачем банківських (фінансових) послуг за кредитним договором № 3341914659/185035562827-А від 20 травня 2019 року укладеним між ним та первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ», правонаступником якого є ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН». Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 02 лютого 2022 року, яке набрало законної сили, виконавчий напис приватного нотаріуса міського нотаріального округу м.Київа Остапенка Є.М. № 170057 від 15 червня 2021 року, яким з позивача на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у безспірному порядку стягнуто у рамках виконавчого провадження № 67020579) 369,88 грн. суму основної винагороди приватного виконавця та 400 гривень суми витрат виконавчого провадження на користь приватного виконавця Журида С.М. та суму боргу 3 698,80 грн. на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за кредитним договором 3341914659/185035562827-А від 20 травня 2019 року, визнано таким, що не підлягає виконанню. Позивачем було направлено заяву про повернення стягнутих коштів в рамках виконавчого провадження приватного виконавця Журида С.М. Проте, вимога залишена не виконана, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу 26 травня 2022 року передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 19 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху. 01 червня 2022 року на виконання вимог ухвали надано докази сплати судового збору. Ухвалою суду від 02 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадженя без повідомленням (виклику) учасників справи. Позивач [PERSON] та його представник ознайомилися з ухвалою про відкриття провадження у справі шляхом доступу до справи за допомогою електронного кабінету користувача ЄСІТС. Відповідач 1 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» отримали ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками до неї 13 червня 2022 року. Відповідач 2 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї отримав 24 червня 2022 року. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, тому суд вважає на можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 15.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 170057, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Сіті фінанс груп» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021 від 03.06.2021 року, яке є правонаступником усіх прав і обов`язків ТОВ «Гоуфінгоу» на підставі Договору факторингу № 1-31/05/2021 від 31.05.2021 року, заборгованості за кредитним договором № 2814617631/235048 від 08.02.2020 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Гоуфінгоу». Виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та стягнути з [PERSON] , заборгованість за період з 16.12.2019 року по 09.06.2021 року в розмірі 2498,80 грн.: прострочена заборгованість сумою кредиту -1000 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1498,80 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача за домовленістю сторін; загальна сума заборгованості становить 3698,80 грн. 04 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було відкрито виконавче провадження за № 67020579 з примусового виконання виконавчого напису № 170057 виданого 15 червня 2021 року. В межах даного виконавчого провадження 04 жовтня 2021 року винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Відповідно до платіжної вимоги № 67020579/1 від 26 жовтня 2021 року [PERSON] перерахував на рахунок приватного виконавця Журид С.М. грошові кошти у розмірі 4 468,68 грн. 22 листопада 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 02 лютого 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу\~ Остапенком Євгеном Михайловичем за №170057, про стягнення з [PERSON] \~\~ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН", грошових коштів в сумі 3698,80 грн. Вказане рішення 10 березня 2022 року набрало законної сили. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.\~ Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.\~ Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:\~ 1) повернення виконаного за недійсним правочином;\~ 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;\~ 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;\~ 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України непідлягає поверненню безпідставно набуті:\~ 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;\~ 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис за реєстровим номером № 170057 від 15 червня 2021 року є таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» суми у розмірі 3 698,80 грн. було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням був визнаний такими, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. Щодо позовних вимог про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида Сергія Миколайовича на користь [PERSON] 769,88 грн. як безпідставно набутих грошових коштів суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статті 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Відповідно до ст.31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" -\~ за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення. Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (ч.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»). Як зазначено вище, здійснення особою захисту порушеного права шляхом застосування кондикційного позову можливе лише за умови наявності підстав, передбачених статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти). При цьому для правильного застосування статті 1212 ЦК України необхідно установити факт абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. У даному випадку стягнення з позивача на користь приватного виконавця Журиж С.М. грошових коштів у сумі 8 778,38769,88 грн., пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа. Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України "Про виконавче провадження". Будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження № 67020579 позивачем не оскаржувались, постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження незаконними не визнавались. Суд встановив, що 22 листопада 2021 року виконавче провадження № 67020579 було закінчено у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документа у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що отриманню грошових коштів передувала добровільна сплата [PERSON] грошових коштів на рахунок приватного виконавця Журид С.М. для повного погашення заборгованості за виконавчим документом (а. с. 16). Як зазначено вище, за змістом частини сьомої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Водночас виконавче провадження № 67020579 було закінчено у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документа у повному обсязі, у тому числі і за добровільного сприяння цьому боржником, що виключає факт абсолютної безпідставності набуття приватним виконавцем грошових коштів як витрат виконавчого провадження. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид Сергія Миколайовича про стягнення безпідставно отриманих коштів є безпідставними та не підлягають задоволенню. Вирішуючи клопотання щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Витрати на надання правничої допомоги підтверджуються договором № б/н ві 02 лютого 2022 року про надання правничої допомоги від 02 лютого 2022 року та додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги від 02 лютого 2022 року. Підтвердженням укладеного та виконаного Договору є Акт від 30 квітня 2022 року. Відповідач з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не звертався. Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді при розгляді даної справи. Отже, витрати [PERSON] на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, тому підлягають стягненню з відповідача 1 на користь позивача судові витрати на надання правничої допомоги адвоката у розмірі 3 200,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved