Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) в особі свого представника - адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича (далі Представник позивача) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (далі Відповідач), у якому просить суд визнати недійсним Договір (оферта) про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту [NUMBER]-210247 від «09» січня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] , а також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. В обґрунтування поданого позову вказує, що 27 січня 2021 року позивачу стало відомо, що між ним та ТОВ «КОШЕЛЬОК» укладений Договір (оферта) про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту [NUMBER]-210247 від «09» січня 2021 року (надалі - «Договір»). За умовами вказаного Договору, нібито ТОВ «КОШЕЛЬОК» надало позивачу позику у сумі 2 000 (дві тисячі) гривень. [PERSON] стверджує, що будь-яких кредитних договорів з ТОВ «КОШЕЛЬОК» він не укладав, однак, представники ТОВ «КОШЕЛЬОК» почали вимагати від позивача повернути зазначені кошти та сплатити відсотки за користуванням коштами. При цьому, [PERSON] звернувся до представників ТОВ «КОШЕЛЬОК» з вимогою надати документи, які б вказували на реальність укладення зазначеного Договору позивачем особисто. Представники ТОВ «КОШЕЛЬОК» електронною поштою та за допомогою месенджера «Viber» надіслали позивачу документи, а саме: договір (оферта) [NUMBER]-210247 від 09.01.20201 року з додатком до нього, фотокартки з невідомою особою, який тримає в руці паспорт [PERSON] в розгорнутому вигляді. Також, вказали, що зазначена особа звернулася до них з заявкою про надання кредиту від імені позивача, а кошти в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень ТОВ «КОШЕЛЬОК» перерахували на картку, яка відкрита в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] . Невдовзі позивач звернувся до поліції із заявою про вчинене кримінальне правопорушення за вказаними обставинами. За даним фактом внесено відповідні відомості до ЄДРДС та розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення: ч.4 ст. 358 КК України. Позивач неодноразово звертався до ТОВ «КОШЕЛЬОК» щодо вказаних обставин та наголошував, що він не отримував у них ніяких коштів та просив розірвати зазначений договір позики, однак представники ТОВ «КОШЕЛЬОК» категорично відмовили йому у цьому та в грубій формі з погрозами вимагають погасити зазначену позику з відсотками. Після чого позивачем будо прийнято рішення звернутися до суду для захисту його прав. 26 квітня 2022 року від відповідача до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оспорюваний Договір укладено з дотриманням статей 207, 639 ЦК України, із застосуванням норм Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК», а позивачем отримав від відповідача позику в сумі 2 000 грн., тому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] повністю (а.с. 38-44, 45-49). Ухвалою судді Іванківського районного суду Київської області Ткаченком Ю.В. від 27 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 50). Розгляд підготовчого судового засідання неодноразово відкладався за клопотанням сторін. 29 жовтня 2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 20.10.2021 року задоволено повністю та ухвалено: «Витребувати з: - Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (адреса: 08135, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Чайки, вул. Антонова, буд. 8А), оригінал договору (оферти) про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту [NUMBER]-210247 від «09» січня 2021 року, який укладений між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] , а також докази вручення оригіналу даного договору [PERSON] - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) підтвердження про перерахування 09 січня 2021 року коштів у сумі 2 000 грн. із рахунку ТОВ «КОШЕЛЬОК» на картку за № [NUMBER] , згідно платіжного доручення №21745. - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) інформацію про оформлення банківської картки за № [NUMBER] : коли і на кого вона оформлена, на підставі яких документів, а також витребувати копії цих документів, що були підставою для оформлення банківської картки. - ПрАТ «КИЇВСТАР» (адреса: 03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53) інформацію про місцезнаходження (регіон України - область, район, населений пункт) абонента [NUMBER] у період з 07 по 10 січня 2021 року та роздруківку із смс-повідомлень абонента [NUMBER] у період з 07 по 10 січня 2021 року. - ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» (адреса: 03110, м.Київ, вул. Солом`янська 11-а) інформацію про місцезнаходження (регіон України - область, район, населений пункт) абонента [NUMBER] у період з 07 по 10 січня 2021 року та роздруківку із смс-повідомлень абонента [NUMBER] у період з 07 по 10 січня 2021 року» (а.с. 63, 65-66). 22 жовтня 2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, зокрема, адвокатського запиту та відповіді на нього, щодо надання інформації про те, яку посаду займає [PERSON] в ТОВ «Рошен Столиця» та чи закріплений за [PERSON] , службовий номер телефону, якщо так, то який номер та з якої дати він їм користується (а.с. 68, 69,70). 25 жовтня 2021 року та 24 листопада 2021 через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів, зокрема, зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, ЄДРПОУ 14360570 розкрити та надати інформацію, що містить банківську таємницю відносно отримувача платіжного доручення № 21745 від 09 січня 2021 шляхом повідомлення інформації: Прізвища, ім`я, по батькові та ідентифікаційного номера платника податків, в т.ч. аналогічну інформацію відносно володільця банківської кредитної картки № [NUMBER] , відкритою у АТ КБ «ПриватБанк», яке ухвалою суду від 02 лютого 2022 року було залишено без задоволення (а.с. 71-73, 121). 25 жовтня 2021 року та через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі № 366/927/21 до закінчення досудового розслідування, що здійснюється Вишгородським РУП ГУ НП в Київській області та набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі по факту кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке ухвалою суду від 02 лютого 2022 року було залишено без задоволення (а.с. 74-77, 122-123). 25 жовтня 2022 року до суду через систему «Електроний суд» від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання (заяву) про залучення до справи доказів (а.с. 78-81). 15 листопада 2021 року до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист-повідомлення щодо витребуваної інформації судом згідно ухвали суду від 20.10.2021 року (а.с. 90, 91, 95, 96). 16 листопада 2021 року до суду від ТОВ «Лайфселл» надійшло повідомлення щодо витребуваних судом доказів згідно ухвали суду від 20.10.2021 року (а.с. 92, 93-94). 24 листопада 2021 року до суду від ПрАТ «Київстар» надійшло повідомлення щодо витребуваних судом доказів згідно ухвали суду від 20.10.2021 року (а.с. 97-101). 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України, рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства (а.с. 125). 06.03.2022 року розпорядженням Голови Верховного суду України № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. 22.04.2022 року підсудність судових справ Іванківського районного суду було відновлено на підставі розпорядження Голови Верховного суду України № 18/0/9-22 від 21.04.2022 року (а.с. 126). Після відновлення судочинства, розгляд підготовчого судового засідання призначено на 21 червня 2022 року. Ухвалою суду від 21.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 26 липня 2022 року (а.с. 134-135). У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно. Представник позивача [PERSON] - адвокат Шурубор В.І. звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують. Відповідач ТОВ «КОШЕЛЬОК» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлені вчасно. Заяв та клопотань до суду не надіслали. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладений Договір (оферта) про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту [NUMBER]-210247 від «09» січня 2021 року (надалі - «Договір»). Відповідно до пунктів 1.1., 2.1., 2.4. даного Договору ТОВ «КОШЕЛЬОК» (Кредитодавець) зобов`язується надати [PERSON] (Позичальнику) кредит у сумі 2 000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 14 діб, початком якого є дата підписання Договору, а закінчення є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. Кредит надається Позичальнику, згідно його заяви, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у заяві /а.с.7/. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Натомість, як убачається із розділу Договору про місцезнаходження та реквізити сторін та графіку розрахунків будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб у цьому документі не міститься, як і відсутній електронний цифровий підпис чи одноразовий ідентифікатор /а.с.10-11/. Також, відповідно до платіжного доручення №21745 від 09.01.2022 на суму 2 000,00 грн., яка за змістом п. 2.4 Договору, має підтверджувати факт отримання позичальником коштів, не містить будь-яких даних, що вона підписана платником, не містить печатки та підпису відповідальної особи банку, через який здійснювалася дана операція, а саме ПАТ КБ «Приватбанк». Натомість у платіжному дорученні зазначений № картки клієнта: 4149 4390 020991786. Роздруківка скріплена відтиском печатки ТОВ "Кошельок" та відтиском печатки із написом «Згідно з оригіналом» /а. с. 48/. Крім того, в Договорі номер телефону Позичальника зазначено номер мобільного телефону - [NUMBER] , при цьому, відповідно до відповіді ТОВ «РОШЕН-СТОЛИЦЯ» №281 від 24.05.2021 за позивачем закріплений службовий номер телефону [NUMBER] з 01.01.2018 /а.с.70/. Судом було витребувано від ПрАТ «Київстар» інформацію про місцезнаходження (регіон України - область, район, населений пункт) та роздруківку із смс-повідомлень абонента [NUMBER] у період з 07 по 10 січня 2021 року, а також аналогічну інформацію було витребувано у ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» щодо абонента [NUMBER] , тобто у період, коли був укладений оспорюваний Договір за [NUMBER]-210247 /а. с. 66-67/. Як вбачається із наданої ПрАТ «Київстар» інформації та відомостей щодо смс-повідомлень абонента [NUMBER] , 09 січня 2021 року зафіксовано отримання абонентом лише одне смс-повідомленя від контакту «Oschadbank» та розташування базової станції, яка забезпечувала зв`язок указаного абонента за адресою: [ADDRESS] (а.с. 97-100). При цьому, відповідно до відповіді ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» щодо смс-повідомлень абонента [NUMBER] , 09 січня 2021 року зафіксовано отримання даним абонентом декілька смс-повідомлень від контакту «Koshelok» та розташування базових станцій, які забезпечували зв`язок зазначеного абонента знаходилися за адресою: [ADDRESS] та Дніпропетровська область, смт.Червоногригорівка /а.с. 92-93/. Отже, судом встановлено, що позивач на свій номер телефону не отримував від ТОВ "Кошельок" смс-повідомлень, а номер картки, на яку, відповідно до платіжного доручення ТОВ "Кошельок", 09.01.2021 було перераховано кошти у сумі 2 000 грн., не належить [PERSON] Таким чином, судом установлено відсутність доказів, які підтверджують факту того, що сума позики або фінансового кредиту була зарахована на поточний рахунок [PERSON] та що останньому прямо або опосередковано було передано на виконання договору суму коштів у розмірі 2 000 грн. Так, відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 205 ЦК України встановлює, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 3 статті 207 ЦК України чітко визначає, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1954 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи; Частиною 1 ст. 14 цього Закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Особливі вимоги відповідно до цього Закону пред`являються до кваліфікованої електронної довірчої послуги. Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Порядок засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 680. Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що надання послуги фіксування часу включає: реєстрацію звернень, на підставі яких формується електронна позначка часу; формування електронної позначки часу за допомогою особистого ключа центру сертифікації; передачу користувачеві послуги фіксування часу сформованої електронної позначки часу; реєстрацію та збереження електронної позначки часу, переданої користувачеві послуги фіксування часу. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Статтею 11 цього Закону визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону визначено форми підписання електронного правочину: -електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктами 2.7,2.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 № 22,зареєстрованою в Мін`юсті 29.03.2004 за № 377/8976 передбачено, що примірник розрахункового документа, реєстр платіжних вимог, які залишаються в банку, мають містити підписи/підпис відповідальних/відповідальної осіб/особи, зразки підписів яких/якої заявлені банку в картці із зразками підписів. Під час підписування розрахункового документа не дозволяється використання факсиміле, а також виправлення та заповнення розрахункового документа в кілька прийомів. Отже, судом установлена відсутність доказів того, що саме [PERSON] було застосовано будь-яким способом ідентифікатор, зокрема, відсутні докази отримання позивачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. Таким чином, судом встановлено, що Договір (оферта) про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту [NUMBER]-210247 від 09 січня 2021 року за допомогою електронного підпису позивачем не підписувався. Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем, або під впливом тяжкої обставини. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частини третя та п`ята статті 203 ЦК України передбачають, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Дослідженими доказами судом встановлено, що під час укладення Договору (оферта) про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту [NUMBER]-210247 від 09 січня 2021 року, було порушено вимоги частини 3 статті 203 ЦК України - на момент укладення договору було відсутнє волевиявлення та внутрішня воля позивача на його укладення. Про існування цього договору позивач дізнався лише після отримання повідомлення від представника ТОВ "Кошельок" та із приводу шахрайських дій відносно нього, а саме оформлення на нього кредиту невстановленими особами звернувся 28.01.2021 спочатку до Відділу протидії кіберзлочинам в Київській області та до Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області. 06.04.2021 за даним фактом було порушено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021116180000014, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України /а.с. 20-21/. За таких обставин, належні та допустимі докази того, що із боку позивача була вчинена будь-яка дія, направлена на укладення оспорюваного Договору та на отримання ним коштів на умовах позики терміном на 14 днів судом не установлені. За встановлених судом обставин заявлений позов підлягає задоволенню повністю. Щодо розподілу судових витрат, то суд прийшов до наступного. Окрім того, згідно із ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи, що позивач в силу положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 5,6 статті 137 ЦПК України, встановлює, що разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, саме за клопотанням позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та обґрунтування не співмірності цих витрат, судом може бути зменшено розмір вказаних витрат. Як вбачається з матеріалів справи між адвокатом Шурубор В.І. та позивачем [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги від 01.02.2021 року з додатком до нього. /а.с.26-28/. Відповідно до умов даного договору та вказаного додатку сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання Адвокатом правничої допомоги вказаної в п.1 Договору і визначеної Дорученням у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Також, сторони погодили, що вказаний в пункті 1 цього Додатку розмір гонорару (винагороди) за надання правничої допомоги вказаної в Договорі і визначеної Дорученням визначено Сторонами з врахуванням складності справи, виходячи із принципів розумності та з врахуванням часу (строку) дії Договору протягом якого Доручення підлягає виконанню. Відповідно до акту №1 прийому-передачі юридичних послуг від 22.04.2021 року адвокат Шурубор В.І. надав послуги (виконав роботу), а [PERSON] прийняв її на суму 10 000 грн. /а.с.29-30/. Також, представником відповідача надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 22.04.2021 в якому зазначено процесуальна дія, фактично виконана робота адвокатом, вартість години роботи адвоката, тривалість його робота та вартість послуг адвоката, який не спростовано позивачем /а.с.31-32/. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., однак, при цьому, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами від представника ТОВ «КОШЕЛЬОК» до суду не надходило. З огляду на викладене, беручи до уваги положення статей 133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою на користь позивача у розмірі 10 000 гривень. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір, у розмірі, який діяв на час подання позивачем позову до суду, у сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved