Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просив: стягнути з [PERSON] на свою користь 39 958 грн. 22 коп. вартості відновлювального ремонту автомобілю, 850 грн. вартість послуг евакуатора, 779 грн. 00 коп. вартість послуг автостоянки, 40 000 грн. моральної шкоди, судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 102 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач розпоряджається транспортним засобом Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі довіреності від 16 серпня 2016 року. 20 січня 2020 року в м. Кропивницький, по вул. Соборній, 19, [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21099, не витримав безпечну швидкість руху та допустив виїзд на зустрічну смугу, де зіткнувся з транспортним засобом Chevrolet Lacetti, під керуванням [PERSON] , державний номер [NUMBER] , який в подальшому некерований внаслідок зіткнення, здійснив наїзд на транспортний засіб Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого т/з Chevrolet Lacetti отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками. Після проведення перевірки було встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та наявний склад адміністративного правопорушення. 14 лютого 2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 333901 від 14 лютого 2020 року. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровоград від 24 лютого 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 9251208. В строк, визначений законодавством, позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про виплату йому страхового відшкодування. Згідно листа № 1623297 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» від 10 березня 2020 року, матеріальний збиток, завданий [PERSON] як власнику пошкодженого автомобіля становить 66 974 грн. 58 коп. 13 березня 2020 року позивачу було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 66 974 грн. 58 коп. Позивач підписав заяву про страхове відшкодування, оскільки не розумів яка реальна вартість відновлювального ремонту належного йому автомобілю, а жодного звіту експерта після огляду його транспортного засобу [PERSON] надано не було та повідомлено, що вказаний висновок складається спеціалістами в м. Києві та знаходяться в матеріалах справи і не надається потерпілій особі. Після проведення огляду спеціалістами ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», позивач почав відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля. При цьому до місця, де здійснювався ремонт транспортного засобу, його було доставлено на евакуаторі, оскільки автомобіль був у несправному стані та непридатний для експлуатації. Вказано, що ремонт автомобіля, який отримав механічні ушкодження в результаті ДТП 20 січня 2020 року, здійснював ФОП « [PERSON] » 24 березня 2020 року автомобіль було доставлено до місця проведення ремонту і в період з 24 березня 2020 до 12 жовтня 2020 року транспортний засіб знаходився на ремонті. 24 березня 2020 року було складено дефектний акт № 1, який містить перелік агрегатів, вузлів та деталей які потребують ремонту або заміни. Як вбачається з акту виконаних робіт № 65 від 12 жовтня 2020 року, автомобіль було повністю відремонтовано та позивачем оплачено вартість ремонту автомобіля в розмірі 78 590 грн. 00 коп. В період з квітня по серпень 2020 року позивачем самостійно купувалися нові деталі замість пошкоджених та запчастини до автомобілю, в результаті чого [PERSON] було витрачено додатково ще 28 342 грн. 80 коп., що підтверджується розрахунковими квитанціями. Зазначено, що позивачем понесені витрати на транспортування евакуатором автомобілю з місця ДТП до автостоянки по вул. Автолюбителів, що становить 850 грн. Пошкоджений з вини відповідача в результаті ДТП автомобіль знаходився на автостоянці до початку ремонту в період з 21 січня 2020 року до 24 березня 2020 р., послуги автостоянки становлять 779 грн. 00 коп. Вказані втрати також понесені позивачем. Позивач зазначає, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] становить 106 932 грн. 80 коп. (78 590 грн. + 28 342 грн. 80 коп.), а з урахуванням страхової виплати в розмірі 66 974 грн. 58 коп. вартість завданого позивачу матеріального збитку становить 39 958 грн. 22 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля, 850 грн. послуги евакуатора та 779 грн. послуги автостоянки. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Відносини між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», яким було застраховано автомобіль ВАЗ 21099, державний номер [NUMBER] , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Різниця між виплаченою ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). [PERSON] неодноразово пропонував [PERSON] владнати спір мирним шляхом та виплатити різницю між заподіяною матеріальною шкоду та сумою страхового відшкодування, однак відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодовувати заподіяні збитки. Крім того, незаконними діями [PERSON] порушено звичний спосіб життя позивача. Так, з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідача, [PERSON] протягом 10 місяців не міг користуватися автомобілем, оскільки у тому стані транспортний засіб був не придатний для експлуатації. Вказаний факт призвів до дискомфорту в діловому та особистому житті. Окрім того, під час дорожньо-транспортної пригоди позивач був вимушений досить тривалий час перебувати на вулиці, оскільки внаслідок ДТП механічних ушкоджень зазнали три автомобілі та момент оформлення ДТП зайняв досить тривалий час. Весь день та наступні декілька тижнів позивач перебував в стані сильного душевного хвилювання, порушенні душевної рівноваги, психологічного дискомфорту що негативно відбилось на стані його здоров`я, оскільки він дуже злякався коли побачив як прямо йому на зустріч на великій швидкості їхав автомобіль, належний відповідачу. Досить тривалий час після цього позивач був вимушений приймати заспокійливі ліки. В той час в лікарні знаходилась його близька рідня, яку він навіть не мав змоги відвідувати через віддаленість від місця проживання, несприятливі погодні умови та відсутність власного транспортного засобу. Розмір заподіяної моральної шкоди він оцінює у 40 000 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 10 лютого 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що згідно листа № 1623297 ПрАТ «Страхова компанія» ПЗУ Україна» від 10 березня 2020 року, матеріальний збиток, завданий [PERSON] , як власнику пошкодженого автомобіля становить 66 974 грн. 58 копійок. Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо ТЗ вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП. В позовній заяві позивача та доданих до неї матеріалів відсутня претензія позивача, яка підтверджує факт звернення до страховика з проханням виплатити страхове відшкодування у більшому розмірі чим 66 974 грн. 58 копійок. Тобто, позивач погодився із запропонованим страховиком розміром відшкодування. Вказано, що позивачем до позовної заяви додано завідомо недостовірний доказ, а саме «Дефектный акт № 01» на двох аркушах, який затверджений директором ФОП [PERSON] і складений механіком [PERSON] . В якому зазначено, що в якомусь автомобілі невідомої марки, яка має два термостати було виявлено агрегати, вузли та деталі які потребують ремонту та заміни. Також, ФОП [PERSON] , 12 жовтня 2020 року, видав довідку про те, що автомобіль яким керував позивач знаходився на ремонті з 25 березня 2020 року по 12 жовтня 2020 року, після ДТП, яка сталась 2 січня 2020 року. Пошкодження, які були на транспортному засобі повністю відповідають тим пошкодженням, які зазначені при огляді транспортного засобу після ДТП, в тому числі експертом ПАТ «Страхова компанія» ПЗУ Україна». У подальшому 12 жовтня 2020 року, складено акт виконаних робіт № 65, вартість вказаного ремонт транспортного засобу становить 78590 грн., який повністю оплачений [PERSON] 12 жовтня 2020 року. До позовної заяви доданий акт виконаних робіт № 65 від 12 жовтня 2020 року, в якому зазначено опис та вартість робіт, без зазначення кількості витрачених годин, та відмітки про виконання, на другій стороні вищевказаного акту зазначено «реєстр приходно-розходных ордеров», але номерів, кількість, та дати цих ордерів не зазначено. В розділі запасні частини зазначено 28 назв запасних частин, та технічних рідин на загальну суму 11580 гривень. В подальшому вартість запасних частин по невідомим причинам збільшується до 23430 гривень. Послуги ФОП [PERSON] , складають відповідно до вищевказаного акту 55160 гривень. Всього 78590 гривень. Як зазначено позовній заяві позивачем самостійно купувались нові деталі замість пошкоджених та запчастини до автомобіля, в результаті чого позивачем було витрачено додатково ще 28 342 грн. 80 копійок, що підтверджуються розрахунковими квитанціями копії яких додано до позовної заяви. Позивач у позовній заяві зазначив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 106 932 грн. 80 копійок. Вважає, що позивач вводячи суд в оману умисно зазначає що не був ознайомлений із звітом експерта після огляду його транспортного засобу. Це завідомо неправдиве твердження, спростовується вищезазначеною довідкою яка видана ФОП [PERSON] «Пошкодження, які були на транспортному засобі повністю відповідають тим пошкодженням, які зазначені при огляді транспортного засобу після ДТП, в тому числі експертом ПАТ « Страхова компанія» ПЗУ Україна». Тобто ФОП [PERSON] був ознайомлений з актом огляду автомобіля після ДТП експертом страхової компанії. Таким чином, позивач умисно приховує цей доказ від суду та відповідача. Відповідач не був присутній під час огляду транспортного засобу. Його умисно не запросили та не повідомили належним чином. Відповідач критично ставиться до акту виконаних робіт № 65, дефектного акту № 01, так як до цих документів не додано відомостей, що особа, яка проводила калькуляцію вартості ремонтно-відновлювальних робіт має на це відповідну ліцензію (сертифікат), чи відповідну освіту. Тим більше, що ці нібито документи виконані на російсько-жаргонній мові, наприклад «поварка морды», а довідка складена ФОП [PERSON] , виконана на державній мові, що викликає сумніви в тому, що одна і таж особа складала ці документи. Тим більше що при укладанні договору № 141 в м. Приморську із КП «Приморський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Приморської районної ради Запорізької області від 06 листопада 2020 року, підпис ФОП [PERSON] зовсім не схожий на підписи ФОП [PERSON] , в документах які надав позивач до суду, що викладає обґрунтовані сумніви у відповідача у достовірності цих документів. Позивачем до позовної заяви додано квитанції про купівлю нових деталей та запчастин до автомобіля, але у більшості із них не зазначено до якого автомобіля ці запчастини. Також купувались витратні запчастини, які потрібні для технічного обслуговування автомобіля. Тобто, позивач намагається завести суд в оману і за рахунок відповідача провести технічне обслуговування автомобіля, яке ніякого відношення до ДТП не має. Наприклад фільтри, заміна мастила в коробці, акумуляторна батарея, комплект ГРМ, гальма, світлодіодні лампи два комплекти та інші. Також позивач надав суду завідомо неправдиві відомості стосовно того, що автомобіль із 24 березня 2020 року, перебував на ремонті в [ADDRESS] , так як 31 березня 2020 року, в 17.08 хвилин, відповідач разом із [PERSON] на запрошення позивача, оглядав автомобіль, який був розібраний та знаходився за адресою м. Кропивницький, Олени Телеги, 62 (колишня вул. Тельмана, 62). Згідно декларації [PERSON] віл 03 грудня 2018 року, вартість автомобіля становить 66828 гривень, на момент придбання 2012 рік. 10 березня 2021 року від представника позивача адвоката Осіпової Ю.Ю. до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно якої вказано, що в декларації зазначено, що вартість автомобіля Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 2012 рік становить 66 828 грн., однак відповідач не врахував того, що в 2012 році курс долару по відношенню до гривні становить 8 грн. за 1 долар США, тобто на момент придбання автомобіля він коштував 8 400 доларів США. На сьогоднішній день середня ринкова вартість автомобілю з основними характеристиками подібними автомобілю, належного позивачу становить 4 800 доларів США, що в еквіваленті становить 133 440 грн. Таким чином, посилання [PERSON] на той факт, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП автомобіля перевищує його ринкову вартість не відповідає дійсності, автомобіль було повністю відновлено, про що свідчать документи, які додані до позовної заяви. Окрім того, відповідач посилається на той факт, що [PERSON] погодився із запропонованим страховиком розміром страхового відшкодування. Так, в позовній заяві [PERSON] повідомив, що він підписав заяву про страхове відшкодування, оскільки не розумів яка реальна вартість відновлювального ремонту належного йому автомобілю, а жодного звіту експерта після огляду його транспортного засобу [PERSON] надано не було та повідомлено, що вказаний висновок складається спеціалістами в м. Києві та знаходяться в матеріалах справи і не надається потерпілій особі. Лише після того, як автомобіль було оглянуто особою, що здійснювала його ремонт позивачу стало відомо про реальну вартість матеріального збитку, завданого ДТП з вини відповідача. Відзив на позов містить посилання відповідача на недостовірний доказ, а саме дефектний акт № 1, оскільки він не містить назви автомобілю, ремонт якого проводився. Вказані [PERSON] обставини не свідчать про недостовірність доказу, а саме дефектного акту № 01 від 24 березня 2020 року, оскільки зі змісту документу вбачається, що перелік агрегатів, вузлів та деталей, які потребують ремонту автомобіля повністю збігається з описом виконаних робіт по ремонту автомобіля Chevrolet Lacetti, зазначеному в акті виконаних робіт № 65 від 12 жовтня 2020 року. Таким чином, в дефектному акті № 01 міститься суто механічна помилка, яка полягає в тому, що не зазначена марка автомобіля, який оглядався перед початком ремонту. Вказаний факт може підтвердити [PERSON] , про допит якого в якості свідка буде заявлено відповідне клопотання. Крім того, відповідач посилається на помилки, допущені в акті № 65 від 12 жовтня 2020 року, а саме зазначає що з невідомих причин кількість запасних частин збільшилась з 11 580 грн. до 23 430 грн. Вказане також є механічною помилкою, оскільки вартість всіх 28 запасних частин після перерахунку становить саме 23 430 грн., а сума 11 580 грн. виникла в результаті розрахунку спеціальною програмою лише тих запасних частин, які зазначені в правій колонці таблиці запасних частин з 17 по 28 номер. Також, у відзиві на позов Відповідач посилається на той факт, що [PERSON] був ознайомлений із звітом експерта після огляду належного йому транспортного засобу та приховує від суду та Відповідача вказаний доказ. Дані обставини не відповідають дійсності та спростовуються наданою до суду заявою про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, яка направлена відповідачу та надана до суду 09 лютого 2021 року. Як вбачається із змісту вказаної заяви, 27 листопада 2020 року позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» із заявою, в якій просив направити на його адресу акт про страховий випадок з додатком до акта огляду пошкодженого ТЗ та висновком експерта, де вказані пошкодження належного позивачу ТЗ із зазначенням суми страхового відшкодування, яка йому була виплачена. 15 січня 2021 було отримано листа від ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» разом зі страховим актом та розрахунком страхового відшкодування, і повідомлено що з іншими документами позивач має право ознайомитись у передбаченому законодавством порядку. Також вказаному листі зазначено, що у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не виникає обов`язку надання позивачу документів на підставі яких було визначено суму страхового відшкодування (звіту експерта). Таким чином, позивач не може приховувати документ, який в нього відсутній і вказаний факт підтверджено документально від ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна». Посилання ж на довідку, яка видана ФОП [PERSON] , у якій зазначено, що пошкодження автомобіля відповідають тим пошкодженням, які були при огляді зазначеного транспортного засобу після ДТП, свідчить лише про той факт, що автомобіль не експлуатувався [PERSON] після ДТП 20 січня 2020 року та не міг бути пошкоджений в результаті іншого ДТП. Посилання [PERSON] на те, що він не був запрошений для огляду пошкодженого автомобіля є безпідставними, оскільки чинне законодавство не вимагає обов`язкової присутності особи, винної у пошкодженні транспортного засобу, при огляді пошкодженого автомобілю. Також, [PERSON] зазначає що у [PERSON] відсутня ліцензія на проведення ремонтних робіт автомобілю. Разом з позовною заявою до матеріалів справи додано Витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Витяг з реєстру платників єдиного податку, з яких вбачається що до основних видів діяльності [PERSON] відноситься технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів, на підставі яких ФОП [PERSON] і здійснював відповідно ремонт автомобілю, належного позивачу. [PERSON] у відзиві на позов зазначає, що підпис на документах, складених ФОП [PERSON] не відповідає підпису цієї ж особи, який міститься в інших документах. Однак, відповідач не є експертом та не може стверджувати про справжність підпису на документах, а відповідне клопотання про проведення почеркознавчої експертизи відповідачем не заявлялось. Крім того, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] , відповідач посилається на той факт, що у документах, які підтверджують факт купівлі запчастин до автомобілю не зазначено, до якого автомобілю купуються ці запчастини. При цьому, відповідачем не вказано, які саме документи він має на увазі. Всі оригінали розрахункових квитанцій містять інформацію про деталі та запчастини, які були пошкоджені в результаті ДТП з вини відповідача, дата купівлі їх співпадає з періодом перебування автомобіля на ремонті, а відповідачем не додано доказів наявності у позивача інших транспортних засобів, технічне обслуговування яких позивач намагався здійснити за рахунок відповідача. [PERSON] зазначає, що позивачем повідомлено неправдиві відомості з приводу того, що автомобіль перебував у м. Приморську на ремонті, однак позивачем у позовній заяві така інформація не зазначалася. Ремонт транспортного засобу проводився ФОП [PERSON] у м. Кропивницькому. Зазначала, що докази надання позивачу професійної правничої допомоги будуть надані до суду у передбаченому законодавством порядку. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , 39 958 грн. 22 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля, 850 грн. 00 коп. - вартість послуг евакуатора, 779 грн. - вартість послуг автостоянки, 40 000 моральної шкоди, судових витрат, які складаються з судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 травня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] розпоряджається транспортним засобом Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі довіреності від 16 серпня 2016 року. 20 січня 2020 року в м. Кропивницький, по вул. Соборній, 19, відповідач [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21099, не витримав безпечну швидкість руху та допустив виїзд на зустрічну смугу, де зіткнувся з транспортним засобом Chevrolet Lacetti, під керуванням позивача, державний номер [NUMBER] , який в подальшому некерований внаслідок зіткнення, здійснив наїзд на транспортний засіб Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого транспортний засіб Chevrolet Lacetti отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками. Після проведення перевірки було встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та наявний склад адміністративного правопорушення. 14 лютого 2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 333901 від 14 лютого 2020 року. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровоград від 24 лютого 2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 9251208. Позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про виплату йому страхового відшкодування. Відповідно до звіту про оцінку вартості збитку № SOS-224408 від 06 лютого 2020 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу Chevrolet Lacetti 1.6 DOHC SE, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 117 977 грн. 26 коп. Згідно аварійного сертифікату розрахунку визначення заподіяної шкоди № 118/02/20, ринкова вартість пошкодженого автомобіля, Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] у після аварійному стані становить: 51002 грн. 68 коп., заподіяна шкода, згідно ст. 30 ЗУ про ОСЦВВНТЗ становить: 66974 грн. 58 коп. Згідно листа № 1623297 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» від 10 березня 2020 року, матеріальний збиток, завданий позивачу [PERSON] як власнику пошкодженого автомобіля становить 66 974 грн. 58 коп. і 13 березня 2020 року позивачу було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 66 974 грн. 58 коп. Позивач вказує, що після проведення огляду спеціалістами ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», він почав відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля. При цьому, до місця, де здійснювався ремонт транспортного засобу, його було доставлено на евакуаторі, оскільки автомобіль був у несправному стані та непридатний для експлуатації. Ремонт автомобіля, який отримав механічні ушкодження в результаті ДТП 20 січня 2020 року, здійснював ФОП [PERSON] 24 березня 2020 року автомобіль було доставлено до місця проведення ремонту і в період з 24 березня 2020 до 12 жовтня 2020 року транспортний засіб знаходився на ремонті. 24 березня 2020 року було складено дефектний акт № 1, який містить перелік агрегатів, вузлів та деталей, які потребують ремонту або заміни. Відповідно до акту виконаних робіт № 65 від 12 жовтня 2020 року, автомобіль було повністю відремонтовано та позивачем оплачено вартість ремонту автомобіля в розмірі 78 590 грн. 00 коп. В період з квітня по серпень 2020 року позивачем самостійно купувалися нові деталі замість пошкоджених та запчастини до автомобілю, в результаті чого [PERSON] було витрачено додатково ще 28 342 грн. 80 коп., що підтверджується розрахунковими квитанціями. Позивачем понесені витрати на транспортування евакуатором автомобілю з місця ДТП до автостоянки по вул. Автолюбителів, що становить 850 грн. Пошкоджений з вини відповідача в результаті ДТП автомобіль знаходився на автостоянці до початку ремонту в період з 21 січня 2020 року до 24 березня 2020р., послуги автостоянки становлять 779 грн. 00 коп. Таким чином, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер [NUMBER] становить 106 932 грн. 80 коп. (78 590 грн. + 28 342 грн. 80 коп.), а з урахуванням страхової виплати в розмірі 66 974 грн. 58 коп. вартість завданого позивачу матеріального збитку становить 39 958 грн. 22 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача [PERSON] , як винної особи, на його користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Щодо заперечень відповідача, то суд критично оцією його позицію, оскільки крім заперечень сторона відповідача не надала жодного обґрунтованого доказу щодо навмисного збільшення розміру шкоди та невідповідності поданих доказів. В судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції 23 лютого 2022 року, повідомив що познайомився з позивачем з приводу ремонту транспортного засобу. Ремонт автомобіля відбувався завжди в м. Кропивницький, приїздив кожного разу як [PERSON] надавав необхідні запчастини. Ремонт відбувався з 25 березня по 12 жовтня 2020 року. З приводу помилки в дефектному акті пояснив, що це суто механічна помилка, всі дані в акті співпадають з актом виконаних робіт саме автомобіля Шевролет Лаччеті належного [PERSON] . Зазначив, що акт виконаних робіт підписувався саме ним. Всі ремонтні роботи зазначені в акті виконаних робіт, які проводились Кальцевим направлені на відновлення транспортного засобу після ДТП, всі заміни та ремонти були необхідні для відновлення ТЗ. Пояснив, що вартість запасних частин становить 23 430 грн., а сума 11 580 грн. виникла в результаті розрахунку спеціальною програмою лише тих запасних частин, які зазначені в правій колонці таблиці. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні 25 січня 2022 року, пояснив, що знає [PERSON] по роботі, останній попросив його під`їхати та оглянути пошкоджений в результаті ДТП автомобіль - 31 березня 2020 року біля 17:00 в районі Новомиколаївки, по вул. Олени Теліги, 52. Автомобіль знаходився в дворі приватного будинку. Коли приїхав побачив автомобіль Лаччеті без правого та лівого крила, без капота та обшивки. Кутовий спілкувався з майстром, який надав список з приводу пошкоджень автомобілю. Експерт [PERSON] , допитаний в судовому засіданні 25 січня 2022 року повідомив, що оглядав автомобіль після ДТП. В судовому засіданні зазначив, що автомобіль відновленню не підлягає, однак таких висновків в документах не робив, про це не зазначав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вкладених обставин позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди та відшкодування вартості послуг евакуатора підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на зберігання пошкодженого автомобіля на автостоянці після дорожньо-транспортної пригоди суд зауважує, що надані позивачем квитанції не підтверджують факту перебування пошкодженого автомобіля позивача на автостоянці, оскільки не містять реквізитів як самого автомобіля, так і особи, яка вказаний автомобіль розмістила на вказаній стоянці, а також реквізитів самої автостоянки та уповноваженої особи яка отримувала грошові кошти за надані послуги. З огляду на викладене, позовні вимоги про відшкодування витрат за зберігання автомобіля на автостоянці задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає доведеним факт спричинення позивачу моральної шкоди. З урахуванням обставин справи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 12 000 грн. Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, враховуючи заперечення зі сторони відповідача, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позовні підлягають до часткового задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим, судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial