Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить визначити місце проживання дітей: cина - [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 04 листопада 2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17 лютого 2021 року розірвано. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею в [ADDRESS] . При цьому, позивачка бажає щоб діти продовжили проживати разом з нею, натомість відповідач погрожує їх забрати, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 14 лютого 2022 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Чайковська Р.А. в підготовчому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнав в повному обсязі та надав суду відповідну письмову заяву. Представник третьої особи Баб`як М.М. в підготовчому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників підготовчого засідання, дослідивши подану відповідачем [PERSON] заяву про визнання позову та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що у відповідності до наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народилась [PERSON] , та їх батьками записані сторони по справі: [PERSON] і [PERSON] . На підставі судового наказу виданого суддею Корольовського районного суду м.Житомира Драча Ю.І. від 08 серпня 2019 року у справі №296/6076/19, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17 лютого 2021 року у цивільній справі №296/9606/20 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 04 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2218. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання, виданих Управлінням ведення реєстру територіальної громади ЖМР вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Положеннями частини третьої та четвертої статті 200 ЦПК України закріплено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.1, ч.4, ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] визнано позов, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дітей: [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги те, що заява відповідача [PERSON] про визнання позову подана до суду до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що складає 496,20 грн (992,40 грн/2). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 496,20 грн (992,40 грн/2).

Outcome: approved