Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в якому зазначила, що 03 лютого 2021 року близько 07:58 год поблизу будинку № 48 на мікрорайоні Молодіжний в місті Мирнограді Донецької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм помер. За фактом ДТП ГУНП в Донецькій області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021050000000161. Постановою від 31 березня 2021 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діях водія ознак кримінального правопорушення. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4013101 (чинного на дату ДТП). 18 березня 2021 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування: 72 тис. грн моральної шкоди, встановленої пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 7975 грн витрат на поховання. У листі від 01 жовтня 2021 року відповідач не визнав майнові вимоги позивача на підставі статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Не погоджуючись з позицією відповідача, посилаючись на вимоги статей 1166, 1187, 1200 Цивільного кодексу України, статті 22, пункту 23.1 статті 23, пунктів 27.2-27.4 статті 27, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просила суд стягнути з відповідача на її користь 72 тис. грн страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого; 7975 грн страхового відшкодування витрат на поховання; 216 тис. грн страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника; 20 тис. грн витрат на професійну правничу допомогу. Рух справи. 06 грудня 2021 року провадження у справі відкрите, визначено розгляд справи у загальному провадженні. Призначено підготовчий судовий розгляд 18.01.2022. Після завершення підготовчих дій, справа призначена до судового розгляду на 17 березня 2022 року. Також у справі призначались судові засідання 13 квітня та 26 липня 2022 року. Позиції сторін. На позовну заяву від відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» надійшов відзив, у якому представник відповідача вимоги позову не визнав. Зазначив, що розмір заявлених позовних вимог перевищує максимально можливі межі відповідальності страхової компанії. Відповідно до умов Поліса АР/4013101 страхова сума на одного потерпілого за шкодою, заподіяну життю і здоров`ю, складає 260 тис. грн. Таким чином максимально можливий ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Саламандра» у межах цієї справи, у випадку доведення обґрунтованості позовних вимог та підстав для виплати страхового відшкодування, складає 260 тис. грн. Вважають, що ПрАТ «СК «Саламандра» прийняв законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Донецькій області № 12021050000000161 від 31.03.2021 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 03.02.2021 сталась внаслідок порушення велосипедистом [PERSON] Правил дорожнього руху, а його дії знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Встановлено також відсутність в діях водія будь-яких порушень вимог Правил дорожнього руху України та не підтверджено причинно-наслідковий зв`язок між його діями і наслідками дорожньо-транспортної пригоди. ПрАТ «СК «Саламандра» повно та всебічно дослідив надані потерпілим документи, на підставі вимог статті 1166, частини п`ятої статті 1187, статті 1193 ЦК України, статей 6, 32, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не визнало майнові вимоги позивача. Крім того, вважають недоведеним позивачем факт перебування її на утриманні у загиблого [PERSON] , а відтак, у позивача відсутнє право на отримання страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника. Просили відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Саламандра» про відшкодування шкоди у повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] із доводами представника відповідача у відзиві на позовну заяву не погодився, зазначивши, що за змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тому вважає, що особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тому відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. З наведенням аргументів та посиланням на нормативно-правові акти також не погодився із трактуванням представником відповідача понять страхового випадку та непереборної сили. Наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У запереченні відповідача представник ПрАТ «СК «Саламандра» повторив тези, викладені у відзиві на позовну заяву, наполягав на відмові у задоволенні вимог позивача. Встановлені судом фактичні обставини. Позивач [PERSON] перебувала в юридичному шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] у місті Мирнограді Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та свідоцтвом про смерть [PERSON] (арк.спр.20, 23). Позивач [PERSON] із чоловіком [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Про це зазначено у довідках координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирнограда від 09.02.2021 і 23.03.2021, довідці голови ОСББ «Восточний-16» б/н і б/д та акті про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 23.03.2021. В цьому акті, також, вказано, що [PERSON] перебувала на утриманні чоловіка [PERSON] і це утримання полягало у сплаті комунальних послуг, витратах на медичні препарати та медичні обстеження, витрати на харчування та засоби гігієни. Акт підписаний сусідами по будинку [ADDRESS] з квартир 46 , 34 , 70 , 22 (арк.спр.22,28-30). 19 жовтня 2020 року [PERSON] визнана особою з інвалідністю третьої групи за загальним захворюванням (довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією на арк.спр.25), перебуває на обліку у Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої у квітні 2020 року складав 3000 гривень, з травня 2020 року до лютого 2021 року - 2100 гривень щомісячно, а у березні 2021 року - 2200 гривень (арк.спр.26). [PERSON] також перебував на обліку у Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області до 05.02.2021, розмір пенсії на дату смерті складав 4510,95 гривень (арк.спр.117). 09.02.2021 [PERSON] звернулась до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Але рішенням від 12.02.2021 № 171842 у переведенні на пенсію у разі втрати годувальника [PERSON] відмовлено. Як зазначено у рішенні, при переведенні гр. [PERSON] з пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника, розмір пенсії зменшується, а саме, пенсія по інвалідності становить 2100 гривень, а пенсія у разі втрати годувальника - 1873,40 гривень (арк.спр.27). З наданих на запит суду постанови про закриття кримінального провадження від 31 березня 2021 року, складеної старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області Бурдужа В.М. у кримінальному провадженні № 12021050000000161 від 03 лютого 2021 року за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого [PERSON] та висновків експерта Полуницького В.І. від 2 та 3 березня 2021 року №№ 603-21, 604-21 з матеріалів вказаного провадження, вбачається, що 03 лютого 2021 року приблизно о 07:55 годині водій [PERSON] , [INFO] , керуючи технічно-справним автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював рух по автодорозі, що проходить вздовж мікрорайону Молодіжний та гаражного кооперативу навпроти будинку № 47 вказаного мікрорайону, у напрямку вулиці Пугачова міста Мирнограда Донецької області, рухався правою смугою зі швидкістю 45 км/год. В цей час [PERSON] , [INFO] , керуючи технічно справним дорожнім велосипедом «Салют», стояв на дорозі, яка служить для виїзду із двору будинків № 47, [ADDRESS] . Велосипедист [PERSON] розташувався зліва щодо напрямку руху автомобіля марки ЗАЗ 110307, безпосередньо перед дорогою, якою рухався вказаний транспортний засіб. В цій дорожньо-транспортній ситуації велосипедист [PERSON] в безпосередній близькості з автомобілем марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , почав перетинати дорогу, якою рухався автомобіль зліва направо по ходу руху транспортного засобу. В наступну мить стався наїзд автомобіля на велосипедиста. В результаті ДТП [PERSON] від отриманих травм [INFO] помер в КНП «Мирноградська ЦМЛ» Мирноградської міської ради. В ході досудового розслідування встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди смерть велосипедиста [PERSON] настала внаслідок його необережних дій і більше ніхто не постраждав. В діях водія автомобіля марки ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, оскільки той не мав технічної можливості запобігти настанню цієї дорожньо-транспортної пригоди та його дії не перебувають у причинному зв`язку з настанням наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Провадження у кримінальній справі № 12021050000000161 закрите (арк.спр.150-165). [PERSON] понесла витрати з оплати ритуальних послуг, всього на суму 7975 гривень, які полягали у придбанні товарів для поховання, що підтверджується товарним чеком № 2 від 04.02.2021 (арк.спр.31). 17.03.2021 адвокат Мелех Д.О., в інтересах [PERSON] , звертався до ПрАТ «СК «Саламандра» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду і заявою на виплату страхового відшкодування, а також 16.06.2021 ще раз із заявою на виплату страхового відшкодування. У першому випадку щодо сплати 72 тис. гривень моральної шкоди, у другому - 7975 гривень витрат на поховання (арк.спр.13-15). У листі від 1 жовтня 2021 року ПрАТ «СК «Саламандра» не визнали майнові вимоги [PERSON] і на підставі статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 1166, пункту 5 статті 1187, статті 1193 ЦК України у виплаті страхового відшкодування заявниці відмовило (арк.спр.37-38). До відзиву на позовну заяву відповідачем суду надана належним чином завірена копія полісу № АР/4013101 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 30.03.2020 до 29.03.2021 із страховою сумою на одного потерпілого 260 тис. гривень. Страхувальник [PERSON] . Забезпечений транспортний засіб ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] . Страховик Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра» (арк.спр.79). Норми права, що регулюють спірні правовідносини і мотиви суду. Частинами першою-третьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України). Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, визначений пунктом 27.3 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Встановлено, що транспортний засіб ЗАЗ 210307, реєстраційний номер [NUMBER] , було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра». Зазначені обставини не оспорюються. Таким чином ДТП, яка сталася 3 лютого 2021 року за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої загинув [PERSON] є страховим випадком, а тому у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана зі смертю потерпілого, а її розмір було визначено відповідно до положень пункту 27.3 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням заявлених позовних вимог [PERSON] та поданих до страховика заяв про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19 (провадження № 61-6775 св 20). Ні третьою особою [PERSON] , ні представником відповідача не доведено тих обставин, що потерпілий [PERSON] , який помер внаслідок ДТП, передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] у частині стягнення моральної шкоди з відповідача ПрАТ «СК «Саламандра». Доводи представника відповідача про те, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду настає лише за наявності вини особи, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, не заслуговують на увагу з огляду на таке. У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на викладене, відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України). Під час оцінки судом розміру моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача з ПрАТ «СК «Саламандра», суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, характер та тривалість її немайнових втрат і зважає на невідворотність завданої шкоди. На підставі вимог пункту 27.4 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Outcome: partial