Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

Представник позивача, адвокат Таргоній В.М., звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] 300000 грн, в якості відшкодування моральної шкоди, завданою смертю сина. Свої вимоги мотивує тим, що 14.10.2018 електропоїзд №6307 сполученням «Ніжин-Чернігів» (ЕР-9м-391) скоїв наїзд [PERSON] , [INFO] , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень загинув. 15.10.2018 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до ЄРДР за № 12018270270001035 та розпочато досудове розслідування. В ході розслідування було встановлено, що отримані [PERSON] тілесні ушкодження внаслідок наїзду потягу знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з його смертю. Враховуючи відсутність вини в діях машиніста та його помічника, 17.12.2018 року постановою слідчого СВ Чернігівського РВП ГУНП в Чернігівські області зазначене кримінальне проваджену було закрито. Власником електропоїзда №6307 сполучення «Ніжин-Чернігів» (ЕР-9м-391) є АТ «Українська залізниця, а машиніст потягу [PERSON] , який скоїв смертельний наїзд на [PERSON] , працює в виробничому підрозділі моторвагонного депо Чернігів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укразілзниця», що підтверджується листом від АТ Укрзалізниця від 13.09.2021 року за вих.№ЦЦТех-08/295. Позивач оцінила моральну шкоду у розмірі 300000,00 грн. За викладених обставин, представник позивача вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно вимог ст. 15, 16, 23, 1167, 1168, 1172, 1187, 1201 ЦК України. Представником відповідача подано відзив, в якому просить врахувати заперечення викладені у відзиві на позову заяву та відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Вказує на те, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» не погоджується з доводами викладеними у позові та заперечує проти нього в цілому з огляду на наступне. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує випадком, що стався 14.10.2018 на території залізничної станції «Количівка», де електропоїзд № 6307 сполученням Ніжин-Чернігів скоїв наїзд на гр. [PERSON] . 15.10.2018 за фактом настання цієї події було внесено відомості до ЄРДР за № 12018270270001035 та розпочато досудове розслідування. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КІІК кримінальне провадження внесене до ЄРДР під № 12018270270001035, було закрито. Враховуючи те, що випадок смертельного травмування [PERSON] трапився саме на залізничних коліях, тобто, на об`єкті залізничного транспорту, розслідування та з`ясування правомірності перебування останнім на коліях здійснювалось комісією у складі працівників Залізниці відповідно до принципу територіальності у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 № 270. В результаті службового розслідування нещасного випадку невиробничого характеру на Південно-Західній залізниці виробничого підрозділу «Київська дирекція залізничних перевезень станція Количівка» складено акт № 55 від 19.10.2018 року. Слід зазначити, що відповідно до акту службового розслідування нещасною випадку невиробничого характеру від 19.10.2018 № 55 зазначено наступне. 14.10.2018 по II головні колії, 114 км, ГІК-10, в районі опори № 63 слідував поїзд № 6307. Із пояснення локомотивної бригади моторвагонного депо Чернігів у складі машиніста [PERSON] та помічника машиніста [PERSON] , після прослідування вхідного світлофора станції Количівка в світлі прожектора на колії була помічена людина, яка намагалася перейти колію. Машиністом з одночасною подачею оновіщувальних звукових сигналів великої гучності, на які людина не реагувала, було застосоване екстрене гальмування з подачею піску під колісні пари, однак травмування сторонньої особи уникнути не вдалося. Також, в Акті службового розслідування встановлено, що на потягу були включені сигнальні та освітлювальні вогні поїзда та був темний час доби, погодні умови були нормальні. Як вбачається з Акту службового розслідування нещасний випадок невиробничого характеру стався внаслідок порушення самим потерпілим «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 № 54 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.03.1998 за №193/2663, а саме, п.п. 2.1; 2.2; 2.5; 2.6 Правил, де вказано, що пішоходам дозволяється переходити залізничні колії тільки у встановлених місцях (пішохідні мости, переходи, тунелі, переїзди тощо). На станціях, де немає мостів і тунелів, громадянам належить переходити залізничні колії у місцях, обладнаних спеціальними настилами, біля яких встановлені покажчики «Перехід через колії». Перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, дрезини тощо). При наближенні поїзда до перону або платформи громадяни повинні стежити за звуковими сигналами, що подаються з локомотива, моторвагонного рухомого складу та іншого спеціального самохідного рухомого складу, уважно слухати оповіщення, що передаються по гучномовному зв`язку. Пішоходам забороняється ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів. Пішоходам забороняється переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом. Таким чином смерть потерпілого настала через його власну необережність, та останній свідомо допустив настання шкідливого результату. За викладених обставин, вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності підстав стягнення моральної шкоди в судовому порядку, тому у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний син позивача - [PERSON] /а.с.14, 15/. Згідно копії трудової книжки /а.с.18-25/, слідує, що до дня смерті [PERSON] працював в ТОВ «Фірмі Технова» на посаді скляра. З представленої копії посвідчення від 12.05.2004 року /а.с.26/, слідує, що позивач отримує пенсію за вислугою років з 01.01.2004 року. Постановою слідчого СВ Чернігівського РВП ГУ НП в Чернігівській області від 17 грудня 2022 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018270270001035 від 15.10.2018, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України. Цією постановою встановлено, що 14.10.2018 близько 19:03 год. електропоїзд ЕР9М 391 рухаючись за маршрутом «Ніжин-Чернігів» поряд зі станцією «Количівка» здійснив наїзд на [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , що переходив колію справа на ліво відносно руху електропоїзда на кривій ділянці колії (поворот праворуч). Внаслідок отриманих травм [PERSON] помер на місці події. Згідно з копією довідки розшифровки швидкостемірної стрічки поїзда № 6307 при ЕР9М № 391 від 14.10.2018 фактичний гальмівний шлях електропоїзда склав 130 метрів при розрахунковому не більше 138 метрів. Відповідно до копії протоколу оперативної наради при начальнику «Моторвагонне депо Чернігів» вини в діях локомотивної бригади у складі машиніста [PERSON] та помічника машиніста [PERSON] у випадку травмування сторонньої особи завдане п. № 6307, електропоїзд ЕР9М № 391, в добу 14.10.2018 не вбачають. Згідно з копією акту технічного стану електропоїзда ЕР9М № 391 від 14.10.2018 світлові сигнали, що застосовуються для позначення поїздів на обох головних вагонах, а саме буферні ліхтарі, прожектор, хвостові ліхтарі у справному стані. Пристрої подачі звукових сигналів на обох головних вагонах, а саме сигналів великої гучності (тифон), сигналів малої гучності (свисток) у справному стані. Автогальмівне обладнання вагонів у складі поїзда, а саме крани машиніста ум. № 395, повітророзподільники ум. № 292 та № 305, реле повторювані ум. № 404, сигналізація відпуску гальм хвостового вагона «ТХВ» у справному стані. Згідно з висновком експерта судово-медичної експертизи № 976 від 16.11.2018 смерть [PERSON] настала від розміжчення головного мозку, яке виникло внаслідок черепно-мозкової травми із багатоуламковим переломам кісток склепіння черепа. Даний висновок підтверджується наступними патологічними проявами: забійна рана та садна голови, крововиливи в шкірно- м`язевий лоскут голови, багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа, розміжчення та вогнища забою речовини головного мозку в правій скроневій, потиличній, тім`яній, стовбурі, мозочка, дифузні субарахноїдальні крововиливи по випуклій поверхні правої півкулі в потиличній, тім`яній, скроневій частках. Аналізуючи та досліджуючи зібрані в ході досудового розслідування докази по кримінальному провадженню, слідчий встановив, що в діях машиніста [PERSON] та помічника машиніста [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. Згідно з Актом №55 службового розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру на Південно-Західній залізниці Виробничий підрозділ Київська дирекція залізничних перевезень станція Количівка, складеного 19 жовтня 2018 року, вини працівників залізничного транспорту у даному нещасному випадку не вбачається. До нещасного випадку призвело порушення потерпілим [PERSON] «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України» затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998р. №54, а саме: п.2.1, 2.2., 2.5, 2.6 /а.с.60-61/. Згідно з відповіддю на адвокатський запит АТ «Укрзалізниця» від 13.09.2021 року за № ЦЦТех-08/295 /а.с.13/, слідує, що електропоїзд Ер-9м-391 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Фастів» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укразалізниця». [PERSON] працює в виробничому підрозділі «Моторвагонне депо Чернігів» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укразілзниця» на посаді машиніста електропоїзда з 24.05.2016 року по теперішній час. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу спричиненої моральної шкоди, суд виходить з наступного Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Зокрема, таким способом може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. З огляду на презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №461/8496/15-ц, який в силу положень ч.4 ст.263 ЦПК України повинен враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 5 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 2 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18) та інших. Зважаючи на те, що судом не встановлено, за яких обставин [PERSON] опинився на залізничній колії, як не встановлено і факту свідомого порушення потерпілим Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, врахувавши той факт, що діяльність, пов`язана з використанням електропоїздів, є джерелом підвищеної небезпеки, суд прийшов до висновку, що АТ «Укрзалізниця» зобов`язане відшкодувати завдану моральну шкоду позивачу, оскільки є власником електропоїзду Ер-9м-391. На підставі викладеного та з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, понесених позивачем, вимог розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 100000,00 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, як того вимагає ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial