Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без її участі. Представник позивача - адвокат Златі Н.С. на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі та участі позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 05.08.2017р. Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 64, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] »; копія договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16.02.2018р., зареєстрований в реєстрі за № 240; копія довідки №06-18/3122 від 16.11.2021р. про зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] ; копія довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 1490147751241, запис про право власності № 24923164; копія свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , батьки: [PERSON] та [PERSON] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості квартири [ADDRESS] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що з 05.08.2017р. сторони перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 13.12.2021р. справа № 510/1672/21. За час шлюбних відносин сторонами була придбана квартира [ADDRESS] , загальною площею 46,20 кв.м., житловою площею 31,20 кв.м., яка була оформлена на відповідача за договором купівлі-продажу від 16.02.2018р. Зважаючи вищевикладене, позивач вважає, що квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, так як була придбана під час шлюбу. З врахуванням вищенаведеного, позивач для захисту своїх прав звернувся до суду та просив здійснити поділ квартири, яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на підставах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та 5 ст. 81 ЦПК України). Частина 1 ст. 76 ЦПК України наголошує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Частиною 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як випливає зі змісту ст. 3 СК України, характерною ознакою сім`ї є спільне проживання осіб, які пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із положеннями ст.ст. 21, 27 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі актів цивільного стану, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Як було встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 05.08.2017р., який було розірвано за рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 13.12.2021р. справа № 510/1672/21. Квартира [ADDRESS] , була придбана відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2018р. З вищенаведеного виходить, що спірне нерухоме майно було придбано за час перебування сторін у шлюбі, отже з підстав ст. 60 СК України, воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. У зв`язку із вищенаведеним, на підставі з`ясованих обставин справи та наданих суду доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved