Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

У серпні 2021 р. [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 24.11.2005 р. між ними було укладено договір позики (боргова розписка), за умовами якого [PERSON] в присутності та за згодою дружини [PERSON] взяли в борг у [PERSON] , кошти у сумі 12 750 доларів США. Кошти взяті в борг з метою купівлі земельної ділянки та будівництва будинку у м. Скадовськ. Сторони домовилися, що кінцевим строком повернення коштів є 24.11.2020. Так як вся сума коштів по розписці була отримана саме [PERSON] та яка в подальшому невідомо, без згоди колишнього чоловіка [PERSON] , куди їх поділа, то позивач звертається з даним позовом саме до [PERSON] просив стягнути на його користь грошові кошти у загальному розмірі 12 750,00 доларів США Ухвалою судді від 17.01.2020 р. у справі відкрито провадження за правилам Ухвалою від 04.03.2022 року відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву, в порядку відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також з метою дотримання розумних строків її розгляду суд вважає за можливе справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності заперечень проти такого розгляду справи з боку сторін, що відповідає вимогам ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних (стаття 13 ЦПК України) вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Статтею 1046 ЦК України передбачено, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Представник позивача в судовому засідання немав змогу надати оригінал розписки. При дослідженні копії розписки встановлено, що не відповідач [PERSON] , взяла в борг у позивача [PERSON] 12 750,00 доларів США строком до 24.11.2020 р., а третя особа у справі [PERSON] . Вказана обставина підтверджуються наданою суду розпискою. Позивачем не надано будь-яких доказів що відповідач [PERSON] , на час підпису розписки була дружиною позичальника [PERSON] та те що кошти витрачені на користь сімї. Рішення суду не може грунтуватись на припущеннях. Згідно частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у частині першій, другій ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з частинами першою, шостою ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про не обґрунтованість позову щодо стягнення заборгованості за договором позики, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed