Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

26.05.2022 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що 14.11.2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина син [PERSON] . На даний час вона разом з малолітньою дитиною проживають окремо від [PERSON] . Малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває на її повному утриманні, однак її доходи позбавляють можливості в належний чином матеріально забезпечувати потреби дитини. У свою чергу, неодноразові прохання до відповідача щодо надання матеріальної допомоги їх спільному сину, останній ігнорує. Враховуючи наведене, просить суд присудити рішення, яким стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала із викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги визнав, суду пояснив, що аліменти на утримання сина [PERSON] до пред`явлення даного позову він сплачував добровільно. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 14.11.2014 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської області за актовим записом 1732. Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). За час шлюбу - [INFO] у сторін народилася спільна дитина син [PERSON] . Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Судом також встановлено, що наразі малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] , відповідач проживає окремо від них. Зазначене в ході розгляду справи стороною відповідача не оспорювалося. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо порядку участі відповідача в матеріальному утриманні їх спільної малолітньої дитини, тобто між ними існує спір з цього питання. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не працює, є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має, розмір свого середньомісячного заробітку відповідач суду не повідомив. Малолітній [PERSON] , [INFO] , здоровий, на обліку у лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Будь-яких доказів іншого сторонами суду надано не було. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн., але не менше між 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим, а також таким, що відповідає потребам дітей. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 206 ЦПК України, також враховує визнання відповідачем позову. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася до суду 26.05.2021 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 СК України,

Outcome: approved