Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 15.11.2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що шлюбні стосунки фактично було припинено в середині 2013 року та вони почали проживати окремо, дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач з цього часу самоусунувся від виховання сина [PERSON] , припинив з ним спілкуватися. Також, відповідач не надає будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментам. Всі витрати пов`язані з утриманням, лікуванням, фізичним та духовним розвитком дитини несе позивач. Отже, відповідач самоусунувся від виховання та утримання сина, будь-якої участі у його вихованні не приймає. Фактично, відповідач припинив виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню неповнолітнього сина. З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 01.11.2021 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасник судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п. 1 ч. 3 цієї ж статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника. Врахувавши заяву позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.11.2011 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15.11.2011 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Башатнського районного управління юстиції Миколаївської області. Позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на що слід зазначити наступне. Встановлено, що шлюбні стосунки позивача з громадянином [PERSON] фактично були припинені з середини 2013. Батько дитини не цікавиться життям та станом здоров`я малолітнього сина [PERSON] . Він не виявляє бажання у спілкуванні з дитиною. [PERSON] фактично самоусунувся від будь-якої участі у вихованні свого сина. Малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні позивача. На виконанні Башатанського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист від 15.10.2013 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.06.2021 року заборгованість по аліментам відповідача станом на 01.06.2021 року становить 98352,00 грн. З характеристики Баштанського опорного закладу ЗСО І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Миколаївської області від 14.06.2021 року №98/1-11-14 вбачається, що [PERSON] навчається у школі з першого класу. Зарекомендував себе як старанний, працьовитий учень. Зовнішній вигляд учня завжди охайний, шкільне приладдя в порядку. Мама [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина. Мама, бабуся систематично відвідують школу, цікавляться не лише успіхами [PERSON] , але й справами класу, стосунками сина з однокласниками, психоемоційним станом хлопчика, його самопочуттям. Беруть активну участь в класних батьківських зборах, залучаються до вирішення організаційних питань класу. Батько [PERSON] не бере участі у навчанні та вихованні сина - не відвідує школу, не телефонує і не цікавиться його успіхами, не допомагає у підготовці до уроків, не відвідує шкільні заходу за участю дитини. Відповідно до довідки №98/1-11 від 14.06.2021 року Баштанського опорного закладу ЗСО І-ІІІ ступенів №1 Баштанської міської ради Миколаївської області, позивач [PERSON] одна займається вихованням сина [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] участі в навчанні і вихованні сина не приймає. З акту про встановлення факту від 24.06.2021 року, виданого депутатом Баштанської міської ради вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , але з сином з 2013 року не проживає і з вказаного часу участі у вихованні не приймає, з дитиною не спілкується. Аліменти не сплачує. [PERSON] , [INFO]. проживає разом з мамою [PERSON] , бабусею [PERSON] і братом [PERSON]. Мама самостійно виховує сина, дбає про його здоров`я, належне навчання. [PERSON] Доглянутий , охайний, вихований, навчається в школі, повністю забезпечений завдяки мамі і бабусі. Згідно з пунктами 1,2 статті 157 Сімейного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Відповідно до пункту 2 статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 150, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; батьки зобов`язані поважати дитину Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що всі питання щодо виховання [PERSON] , [INFO] , вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її вихованні та утриманні. Відповідач не піклується про свого неповнолітнього сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням сина, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до нього будь-якої батьківської уваги та турботи. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно нього. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved