Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 24 липня 1999 року у виконкомі Мариничівської сільської ради Путильського району Чернівецької області, за актовим записом 03. Від шлюбних відносин в них з відповідачкою народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу він бажає, щоб їхня з відповідачем спільна донька [PERSON] , [INFO] залишилася проживати разом з ним, оскільки донька вже і так тривалий час проживає разом з батьком, і на сьогоднішній день їхня із [PERSON] спільна донька виявила бажання проживати з батьком [PERSON] . Зазначив, що він готовий самостійно виховувати доньку. Також вказав, що примирення між ним та відповідачкою неможливе, оскільки їхнє спільне сімейне життя не налагоджується вже досить тривалий час, у зв`язку з чим просить не надавати строку на примирення. Вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з тим, що між ними з відповідачем почали часто виникати сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки, щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву сімейних відносин. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б особистим інтересам позивача. Подружні відносини на даний час припинені, оскільки між ним та відповідачкою втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного, тому вважає, що шлюб існує лише формально. Підтримуючи вищевикладене, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, також просив розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними в справі матеріалами. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, судове засідання просив проводити без його участі, також просив після розірвання шлюбу залишити доньку [PERSON] , [INFO] на вихованні у свого батька [PERSON] . Відповідач [PERSON] повідомлялась належним чином про розгляд справи, 04.07.2022 року подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розірвати шлюб. Підтвердила факт викладений в позовній заяві її чоловіком, про те, що їхня донька [PERSON] , [INFO] перебуває на вихованні у свого батька [PERSON] , також не заперечувала, щодо того, щоб їхня неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишилася на вихованні у свого батька [PERSON] , [INFO] . Суд,\~вивчивши та\~дослідивши заяви\~сторін,\~письмові докази,\~наявні у\~матеріалах справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 24 липня 1999 року у виконкомі Мариничівської сільської ради Путильського району Чернівецької області, за актовим записом 03, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03 грудня 2009 року (а.с.12). Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбних відносин в сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з батьком [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання неповнолітньої доньки після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти того, щоб неповнолітня донька [PERSON] проживала разом з батьком та знаходилась на його вихованні. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати з позивачем [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. Враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати з позивачем [PERSON] , [INFO] , на його вихованні. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved