Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

02.05.2019 року [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом про визнання припиненим зобов`язання за договором кредиту та визнання припиненим іпотечного договору до АТ «Укрсоцбанк». 03.05.2019 року суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюк В.М. винесено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 05.08.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 19.03.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну відповідача АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-банк». 01.09.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 28.04.2007 року між ним та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту № 770/42-20-07, за умовами якого йому надано кредитні кошти в сумі 40 000, 00 дол. США з кінцевим терміном погашення до 10.04.2027 року. 19.09.2012 року між сторонами було підписано Додаток № 1 до Договору про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року, відповідно до змісту якої залишок боргу за договором кредиту в сумі 51 029, 83 дол. США (36 060, 86 дол. США борг по тілу кредиту, 14 968, 97 дол. США борг по нарахованим відсоткам) конвертовано у гривню за курсом 8, 16 гривень за долар США. Відповідно до п. 1.3. зазначеного Додатку № 1, в результаті здійснення рефінансування заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих штрафів) з дати укладання цього Договору про внесення змін: за кредитним договором складає 416 403, 41 грн.; за процентами за користування кредитом, нарахованими на дату укладання цього договору про внесення змін вважається погашеною. Термін дії кредитного договору було збільшено до 10.09.2032 року. На забезпечення належного виконання боржником зобов`язань за вказаним договором між ним та банком 28.04.2007 року укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., реєстраційний номер 1625, предметом якого є квартира [ADDRESS] , загальною площею 43, 00 кв.м. Через неналежне виконання ним своїх зобов`язань за договором, банк звернувся з позовом до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про дострокове стягнення заборгованості, який 28.05.2014 року позов задовольнив повністю, стягнув з нього на користь банку заборгованість за Договору кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року в загальному розмірі 432 045, 42 грн. та 4 720, 45 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом. 27.07.2015 року за заявою банку головним державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ Легус Т.М. відкрито виконавче провадження № 48218047 про стягнення з нього заборгованості за Договору кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року в загальному розмірі 432 045, 42 грн. 05.03.2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Польним Б.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48218047 у зв`язку з виконанням ним рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 28.05.2014 року. 18.03.2019 року він звернувся із заявою до АТ «Укрсоцбанк» про визнання припиненими Договору кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року та іпотечного договору від 28.04.2007 року. Листом начальника відділу претензійної роботи АТ «Укрсоцбанк» від 26.03.2019 року № 04.3-02/96-1585 йому роз`яснено, що станом на 26.03.2019 року за Договором кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року обліковується заборгованість, тому відсутні підстави для задоволення заяви про визнання припиненими Договору кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року та іпотечного договору від 28.04.2007 року. Просив визнати припиненими: Договір кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року, укладений між ним та АКБСР «Укрсоцбанк» та іпотечний договір, укладений 28.04.2007 року між тими ж сторонами, що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., реєстраційний номер 1625, предметом якого є квартира [ADDRESS] , загальною площею 43, 00 кв.м., а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні 06.07.2022 року сторони відсутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надсилаючи неодноразово клопотання про відкладення розгляду справи, заперечував проти позову. Врахувавши думку позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.04.2007 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту № 770/42-20-07, за умовами якого [PERSON] надано кредитні кошти в сумі 40 000, 00 дол. США з кінцевим терміном погашення до 10.04.2027 року. 19.09.2012 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк» підписано Додаток № 1 до Договору про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року, відповідно до змісту якої залишок боргу за договором кредиту в сумі 51 029, 83 дол. США (36 060, 86 дол. США борг по тілу кредиту, 14 968, 97 дол. США борг по нарахованим відсоткам) конвертовано у гривню за курсом 8, 16 гривень за долар США. Відповідно до п. 1.3. зазначеного Додатку № 1, в результаті здійснення рефінансування заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих штрафів) з дати укладання цього Договору про внесення змін: за кредитним договором складає 416 403, 41 грн.; за процентами за користування кредитом, нарахованими на дату укладання цього договору про внесення змін вважається погашеною. Термін дії кредитного договору було збільшено до 10.09.2032 року. На забезпечення належного виконання боржником зобов`язань за вказаним договором між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк» 28.04.2007 року укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., реєстраційний номер 1625, предметом якого є квартира [ADDRESS] , загальною площею 43, 00 кв.м. Через неналежне виконання ним своїх зобов`язань за договором, банк звернувся з позовом до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про дострокове стягнення заборгованості, який 28.05.2014 року позов задовольнив повністю, стягнув з [PERSON] на користь банку заборгованість за Договору кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року в загальному розмірі 432 045, 42 грн. та 4 720, 45 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом. 27.07.2015 року за заявою банку головним державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ Легус Т.М. відкрито виконавче провадження № 48218047 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договору кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року в загальному розмірі 432 045, 42 грн. 05.03.2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Польним Б.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48218047 у зв`язку з виконанням [PERSON] рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 28.05.2014 року. 18.03.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до АТ «Укрсоцбанк» про визнання припиненими Договору кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року та іпотечного договору від 28.04.2007 року. Листом начальника відділу претензійної роботи АТ «Укрсоцбанк» від 26.03.2019 року № 04.3-02/96-1585 [PERSON] роз`яснено, що станом на 26.03.2019 року за Договором кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року обліковується заборгованість, тому відсутні підстави для задоволення його ж заяви про визнання припиненими Договору кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року та іпотечного договору від 28.04.2007 року. Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Системний аналіз статей 599, 1049, 1054 ЦК України свідчить, що належним виконанням кредитного договору є зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту, передбачених договором процентів та можливих штрафних санкцій, у разі їх нарахування. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Отже, пред`явлення АКБСР «Укрсоцбанк» позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, та на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, тобто після зміни банком строку виконання основного зобов`язання право кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі припинилося. До схожого за змістом правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 05.05.2020 року у справі № 607/4222/18 (провадження № 61-45497св18), від 13.11.2020 року у справі № 594/197/19 (провадження № 61-19203св19). Встановивши, що банк використав своє право надане йому ч. 2 ст. 1050 ЦК України та змінив строк виконання основного зобов`язання звернувшись до Третейського суду при Асоціації Українських банків про стягнення заборгованості за договором кредиту, за наслідками якого Третейський суд при Асоціації українських банків (справа № 815/14) ухвалив рішення, яке позивач виконав, що підтверджується постановою головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Польного Б.М. від 05.03.2019 року у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Встановивши, що основне зобов`язання припинено у зв`язку з його виконанням, суд доходить висновку про наявність правових підстав для припинення іпотеки за іпотечним договором від 28.04.2007 року, як похідним від кредитного договору в силу припинення основного зобов`язання. Аргументи про те, що суди неправильно застосували до спірних правовідносин вимоги ст. 559 ЦК України, оскільки позивачі виконали рішення Третейського суду від 28.05.2014 року тільки в 2019 році і у гривневому еквіваленті до валюти кредитування станом на дату прийняття рішення суду, а не на дату виконання цього рішення суду, що призвело до курсової різниці у гривневому еквіваленті і до того, що станом на даний час у позивачів залишилася прострочена заборгованість як за тілом кредиту, так і за нарахованими процентами на увагу не заслуговують, оскільки банк, як кредитор за кредитним договором, відповідно до ст. ст. 6, 627, 1050 ЦК України, реалізуючи своє право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2014 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за Договором кредиту № 770/42-20-07 від 28.04.2007 року, визначивши заборгованість у валюті України гривні, вказавши, що саме 432 045, 42 грн. є повним розміром заборгованості. Подальше нарахування курсової різниці не ґрунтується на законі про що неодноразово зазначав Верховний Суд вирішуючи спори в аналогічних правовідносинах. Доказів пред`явлення вимог, їх обґрунтування та реалізації відповідно до ст. 625 ЦК України, за період фактичного невиконання рішення Третейського суду, матеріали справи не містять, а тому відмовляти у задоволенні позову з цих підстав немає правових підстав з огляду на вимоги ч. 6 ст. 81 ЦПК України. З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи про наявність заборгованості за кредитом, відсотками, курсової різниці та не припинення основного зобов`язання і іпотеки, оскільки вони є наслідком хибного тлумачення норм матеріального права, що регулюють виниклі правовідносини, спростовані встановленими судом обставинами на підставі оцінених ним доказів. З огляду на викладене вище, позовні вимоги [PERSON] до АТ «Альфа-банк» про визнання припиненим зобов`язання за договором кредиту та визнання припиненим іпотечного договору, підлягають задоволенню судом у повному обсязі. За правилами ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved