Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

адвокат Маліцький Д.В., діючи на підставі ордеру серії ВС №1064149 від 17 березня 2021 року в інтересах [PERSON] , звернувся 31 грудня 2021 року через систему «Електронний суд» до Личаківського районного суду м. Львова з позовом до відповідача про здійснення поділу спільного майна подружжя, а саме легкового автомобіля марки «ВАЗ», моделі 21043, 2004 року випуску, д.р.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , шляхом визнання за [PERSON] , Ѕ частки зазначеного автомобіля. Позов мотивує тим, що між сторонами 17 липня 2004 року було зареєстровано шлюб. Під час перебування в шлюбі сторонами придбано автомобіль марки «ВАЗ», моделі 21043, 2004 року випуску, д.р.н. [NUMBER] , який є спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку з чим такий підлягає поділу. Як на підставу позову посилається на положення ст. 60, 63, 70, 71 СК України, ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України Ухвалою суду від 1 лютого 2022 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розпочати підготовче провадження у такій та призначено у ній підготовче засідання. 28 квітня 2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 28 червня 2022 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». 20 липня 2022 року позивач в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Маліцького Д.В. 28 квітня 2022 року надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, крім того позов просив задовольнити. Відповідач в жодне з судових засідань не з`явився, 20 липня 2022 року засобами електронного зв`язку від нього надійшла заява, відповідно до якої розгляд справи просить проводити у його відсутності. Також в судове засідання, будучи повідомленим про час і місце його проведення не з`явився представник третьої особи, про причини неявки не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі, представника третьої особи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Судовим розглядом встановлено, що сторони з 17 липня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17 липня 2004 року. Під час перебування сторін у шлюбі ними було придбано транспортний засіб марки «ВАЗ» модель 21043, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30 вересня 2004 року. Оскільки транспортний засіб придбаний в шлюбі, стороною відповідача не представлено суду належних і допустимих доказів, що такий придбано за його власні кошти, а тому автомобіль вважається спільною сумісною власності подружжя. Судовим розглядом не встановлено наявності між сторонами домовленості щодо розміру часток подружжя у спільному майні, а також не надано суду інформації про укладений сторонами шлюбний договір. У зв`язку з наведеним позовні вимоги підлягають до задоволення та за позивачем слід визнати право власності на Ѕ частки автомобіля марки «ВАЗ», моделі 21043, 2004 року випуску, д.р.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 908 гривень судового збору.

Outcome: approved