Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.12.2013. Позивач [PERSON] є бабою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 10.03.1994 серії [NUMBER] . Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивача за адресою: [ADDRESS] , підтверджується те, що [PERSON] проживає за цією адресою у сім`ї позивача з 2015 року. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, затвердженим рішенням виконкому від 06.08.2021 № 85, відповідачі вихованням та утриманням дочки не займаються. [PERSON] відвідує КЗ «Новомиколаївський навчально-реабілітаційний центр «Паросток імені В.А. Польського» ЗОР. За інформацією класного керівника батьки жодного разу не з`являлися до школи, життям та здоров`ям дочки не цікавилися. Батьки не приділяють уваги навчанню та вихованню дочки та схильні до зловживання спиртними напоями. Позивач вирішує всі питання щодо виховання і навчання онуки самостійно без підтримки батьків дитини. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новомиколаївській селищній раді Запорізького району Запорізької області 05.08.2021 було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON] . Показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено викладені у висновку органу опіки та піклування обставини, щодо абсолютного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] протягом останніх трьох років. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема особа, в сім`ї якої проживає дитина. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~164\~СК України,\~мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~судом батьківських\~прав,\~якщо вона,\~він: 1)\~не забрали\~дитину з\~пологового будинку\~або з\~іншого закладу\~охорони здоров`я\~без поважної\~причини і\~протягом шести\~місяців не\~виявляли щодо\~неї батьківського\~піклування; 2)\~ухиляються від\~виконання своїх\~обов`язків щодо\~виховання дитини\~та/або\~забезпечення здобуття\~нею повної\~загальної середньої\~освіти; 3)\~жорстоко поводяться\~з дитиною; 4)\~є хронічними\~алкоголіками або\~наркоманами; 5)\~вдаються до\~будь-яких\~видів експлуатації\~дитини,\~примушують її\~до жебракування\~та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 15.09.2020 по справі № 537/2238/18 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 91554984), та зазначає таке. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. Досліджені судом докази під час розгляду даної справи підтверджують те, що відповідачі свідомо ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дочки, [PERSON] , а саме взагалі не підтримували зв`язку з дитиною на протязі останніх трьох років. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів аліментів на користь позивача, суд зазначає таке. За правилами частини третьої статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частині від доходу її батька. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1). Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Водночас, станом на 21.07.2022 позивач не є законним представником [PERSON] , а відтак позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме в частині одержувача аліментів, яким на день розгляду справи слід визначити заклад або особу, у яких перебуватиме [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем додано квитанцію, якою підтверджується сплата судового збору в розмірі 908,00 грн., отже сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача становить по 454,00 грн. з кожного. Крім цього, позивач, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів, що є вимогами майнового характеру та підлягають оплаті судовим збором за відповідною ставкою окремо від вимог немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 по справі № 161/4985/17 (реєстраційний номер за ЄДРСР 81573955) зроблено висновок щодо застосування норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Відповідачі у даній справі не звільнені від сплати судового збору. Отже, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 454,00 грн. з кожного. Інші документально підтверджені судові витрати, понесені сторонами, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial