Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Адвокат Найда К.В. від імені та в інтересах позивача звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 75 114,00 грн страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника, покликаючись, що звернулася за виплатою страхового відшкодування до відповідача, проте позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні належні правові підстави вважати, що [PERSON] знаходилася на утриманні [PERSON] та зазначили, що врегулювання цього питання вбачається можливим, зокрема, в порядку позовного провадження. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 11 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, з дотриманням вимог ч.3 ст.178 ЦПК України та з одночасним надісланням іншим учасникам справи. Відповідачем подано відзив на позов, який не містить підтверджень надіслання (надання) такого позивачу. Згідно із ч.ч.4, 5 ст.178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Про зазначений процесуальний обов`язок відповідача було вказано в ухвалі про відкриття провадження у справі від 11 травня 2022 року. Оскільки відповідачем зазначені вимоги закону дотримані не були, а тому суд не приймає такий до уваги. Жодних заяв/клопотань учасниками справи не заявлено. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12, 81 ЦПК України). [PERSON] , [INFO] , який є сином позивача [PERSON] , помер [INFO] унаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За результатами досудового слідства постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області від 31 березня 2020 року кримінальне провадження, внесене 24 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019140000000882, закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Даною постановою встановлено, що 23 грудня 2019 року о 20.05 год по вулиці Стрийська, на відстані 45,6м, до повороту на вулицю М.Грушевеького, с. Сопільники, Пустомитівського району Львівської області, автомобіль марки «SKODA RAPID» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] [INFO] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок наїзду пішохід загинув на місці пригоди. Сторонами не заперечується, що цивільно правова відповідальність автомобіля марки «SKODA RAPID» реєстраційний номер [NUMBER] , забезпечена страховим полісом відповідача ПрАТ «СК «КОЛОННЕЙД УКРАЇНА». Позивач звернулася до страхувальника ПрАТ «СК «КОЛОННЕЙД УКРАЇНА» із заявою про отримання страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника, проте відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що відсутні належні правові підстави вважати, що [PERSON] знаходилася на утриманні [PERSON] . Наданий акт про засвідчення факту перебування на утриманні не є належним доказом для страховика, оскільки останній не має передбачених чинним законодавством повноважень засвідчувати подібні юридичні факти на підставі таких письмових доказів. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Основним елементом вимоги відшкодування шкоди є доведення факту перебування особи на утриманні померлого та доведення обставини, що допомога, яка надавалася, була для заявника постійним та основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Позивач, яка користується правовою допомогою адвоката не довела належними та допустимими доказами, що вона перебувала на утриманні у свого сина [PERSON] , а в матеріалах справи відсутні докази про доходи останнього та його можливість утримувати, як і докази про те, що вона потребувала такої допомоги. Акт про засвідчення факту перебування на утриманні (без зазначення дати) не може бути єдиним доказом, що позивач перебувала на утриманні у свого сина. Разом з тим, сам факт пенсійного віку позивача та проживання її однією сім`єю з [PERSON] не підтверджує обставин, що вона перебувала на утриманні останнього, а також, що допомога померлого була основним та постійним джерелом її існування. Указане узгоджується з Постановою Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 705/3172/19. Підсумовуючи наведене, позивачем не наведено фактичних даних та наявності правових підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування витрат, у зв`язку із втратою годувальника, відтак у задоволенні позову слід відмовити. У порядку ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на державу.

Outcome: dismissed