Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Представник позивача Ієговська А.О., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до Казанківського районного суду з вказаним позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю фізичної особи, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовує\~\~тим, що 14.08.2020р. біля 08 год. 30 хв. в смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту ДТП), під час якої автомобіль марки RENAULT KANGOO, д. н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] . Внаслідок ДТП позивач отримала\~тілесні ушкодження\~та була доставлена до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» м. Миколаєва (далі КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги) де і проходила лікування. За наслідками лікування отримала другу групу інвалідності. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 14.08.2020 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020150240000262 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1\~ ст. 286 КК України. Позивач стверджує, що на час звернення до суду досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12020150240000262 - триває. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT KANGOO, д. н. [NUMBER] на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі ПрАТ «СК «Євроінс Україна», відповідач) за полісом серії АО № 2663218. Оскільки\~водій транспортного засобу був застрахований\~у відповідача за вказаним полісом, позивачка звернулась до\~страхової компанії із заявами про виплату страхового відшкодування: -\~витрат на лікування, тимчасової\~втрати працездатності, стійкою втратою працездатності\~та моральної шкоди\~на загальну суму 181027,14 грн.\~ Листом за № 333/ДВЗ від 03.02.2021 року від 19 липня 2021 року ПРАТ «СК «Євроінс Україна» повідомило, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу не наступила, дане ДТП не можна кваліфікувати як страховий випадок та відмовила у виплаті страхового відшкодування. З рішенням ПрАТ «СК\~«Євроінс Україна»про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачка не погоджується, оскільки внаслідок ДТП була завдана шкода її здоров`ю, а тому цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу в силу вимог ст. ст.\~1166,\~1187 ЦК України,\~\~настає - незалежно від\~вини водія а обґрунтування відмови у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду є необгрунтованим та таким, що порушує право потерпілої на отримання страхового відшкодування а тому просить суд позов задоволити, стягнути з\~відповідача заявлену та невиплачену суму страхового відшкодування\~в розмірі 181027,14 грн., судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.\~ Ухвалою суду\~від 11.04.2022 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 16.06.2022 року до суду надійшов відзив на позов. У поданому суду відзиві на позовну заяву відповідач\~просить у задоволені\~позову відмовити, оскільки водій транспортного засобу автомобіля RENAULT KANGOO з реєстраційним номером [NUMBER] , забезпеченого в ПрАТ «СК\~«Євроінс Україна»за договором обов`язкового страхування за полісом АО/2663218 не притягувався за порушення Правил дорожнього руху, вироку суду по кримінальному провадженню відсутній а його вина у настанні ДТП не підтверджена жодним доказом. Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ») страховиком не відшкодовується шкода, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону. Вважає, що оскільки цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу не наступила, дану подію (ДТП) не можна кваліфікувати як страховий випадок у розумінні ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» а відтак відмова у виплаті страхового відшкодування є законною та обґрунтованою. Крім зазначеного, відповідач вважає, що заявлена до відшкодування сума є необґрунтованою, оскільки заявлена сума 43654,60 грн. втрат на лікування частково не підтверджуються необхідними документами. Так реально підтверджені витрати на лікування становлять 37504,94 грн. Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали до суду заяву, у якій просять розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання\~не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, об`єктивно розглянувши всіх обставин справи у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 14.08.2020 року, близько 08 год. 30 хвилин на території біля Казанківського РВК, розташованого за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, смт. Казанка, вул. Коптєва, буд. № 1, автомобілем марки RENAULT KANGOO з реєстраційним номером [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , рухаючись заднім ходом, здійсним наїзд на [PERSON] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження. За фактом дорожньо - транспортної пригоди слідчим відділом Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП України в Миколаївській області було розпочате кримінальне провадження, внесене 14.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020150240000262 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортних засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження), що підтверджується копією витягу з ЄРДР. Згідно дослідженими у судовому матеріалами кримінального провадження за № 12020150240000262, зокрема за данними допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 14.08.2020 року, а також пояснень самого водія [PERSON] відомо, що 14.08.2020 року близько 08 год. 30 хв., [PERSON] після висадки пасажира розпочав різкий рух автомобілем задньою передачею та здійснив зіткнення з [PERSON] , яка рухалась на велосипеді в зустрічному напрямку. Після ДТП потерпілу [PERSON] було доставлено до Новобузької ЦРБ, де їй було проведено КТ головного мозку, після чого в той же день 14.08.2020 року [PERSON] була доставлена до КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» м. Миколаєва де і проходила стаціонарне лікування. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого встановлено, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги з 14.08.2020 року по 14.12.2020 року з діагнозом «ЗЧМТ. Ушиб головного мозгу, перелом свода і основания черепа (перелом правої тім`яно-височної кістки черепу, перелом правої лонной кістки), субдуральної гематоми зліва, гострою внутрішньою геморагією». В результаті дорожньо - транспортної пригоди потерпіла [PERSON] згідно висновку судово - медичної експертизи № 1225 від 06.10.2020 року отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеня важкості, крововиливу під тверду оболонку головного мозку зліва, крововиливу під м`яку оболонку головного мозку, перелому склепіння та основи черепу, правостороннього гемотіппанума, підшкірної гематоми скронево-тім`яної ділянки голови справа, перелому правої лонної кістки зі зміщенням кісткових уламків. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя. Судом встановлено, що\~11.08.2021\~року т. в. о. начальника СВ Баштанського РВПГУ НП в Миколаївській області Нікуліної О.А. винесено постанову про закриття кримінального провадження\~у зв`язку\~з відсутністю\~в діянні\~складу кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні,\~ухвала про закриття кримінального провадження\~і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили,\~є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно\~якої ухвалений\~вирок,\~ухвала\~або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження, не означає відсутність вини для цивільно - правової відповідальності. При цьому, постанова слідчого, прокурора, суду про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому\~ЦПК України. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] здійснив автомобілем марки RENAULT KANGOO з реєстраційним номером [NUMBER] ,\~наїзд на велосипедистку [PERSON] . Вказані обставини належними та допустимими доказами відповідачем\~не спростовано та підтверджуються матеріалами справи. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки RENAULT KANGOO з реєстраційним номером [NUMBER] на дату вчинення ДТП була застрахована згідно з\~полісом №\~АО 2663218\~у страховій\~компанії -\~ПрАТ «СК\~«Євроінс Україна». До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п. 1 ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовоими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього\~Закону\~передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього\~Закону. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація). Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за\~\~участю забезпеченого транспортного\~\~засобу,\~\~внаслідок якої настає цивільно-правова\~\~відповідальність особи, відповідальність якої\~\~застрахована,\~\~за\~\~шкоду, заподіяну\~\~життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 988 ЦК України\~страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Згідно ч. 3\~ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом статей 9, 20 - 31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" порядку. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Вище викладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Що стосується вимог позивача про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» витрат на лікування, шкоди, пов"язаною з тимчасовою втратою працездатністю, стійкою втратою працездатності та моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; Відповідно до вимог\~ст. 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Позивачка внаслідок отриманих травм в ДТП з 14.08.2020 року по 14.12.2020 року включно знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП ММР "Міська лікарня швидкої медичної допомоги". За вказаний період стаціонарного лікування документально підтвердженні витрати на лікування становлять 43654,60 грн. Відповідно до статті 25 Закону, шкода у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. Відповідно до дослідженої довідки, виданою КНПП "Казанківська центральна районна лікарня", позивач була тимчасово непрацездатною 198 днів (з 14.08.2020 року по 27.02.2021 року). Згідно довідки відповідно до законодавства середньоденна заробітна плата відповідача за вказаний період часу становить 220,90 грн. Враховуючі вище означене документально підтверджене страхове відшкодування у зв"язку із тимчасовою втратою працездатності становить 43738,20 грн. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до\~Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Дослідженої судом довідки до акта огляду СМЕК серії 12 ААВ № 173488, позивачці 10.12.2020 року було встановлено II групу інвалідності. Таким чином мінімальний розмір відшкодування, пов"язаного із стійкою втратою працездатністю становить 85014,00 грн. (4723,00 х 18 = 85014,00 грн.) Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 8620,34 грн. суд зазначає наступне. Право особи на відшкодування моральної шкоди гарантується\~Конституцією України\~(ст. 32, 56, 62). Відповідно до ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз. За приписами\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно статті 26-1ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами "г"\~і\~"ґ"\~пункту 41.1 та\~підпунктом "в"\~пункту 41.2 статті 41 цього Закону) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З аналізу вказаних норм вбачається, що страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю, і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно від розміру виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю. З урахуванням глибини та характеру моральних страждань, які завдані позивачу [PERSON] , характер майнових втрат, внаслідок дорожньо-траснпортної пригоди, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення у повному обсязі у розмірі 8620,34 грн. Суд вважає, що саме такий розмір є розумним та співмірним з тими моральними стражданнями, яких позивач зазнала у результаті дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на вище наведене, відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у ДТП, яка мала місце 14.08.2020, покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась ДТП, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу\~- ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у повному обсязі. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 181027,14 грн. Оскільки позивач при звернені до суду був звільнений від сплати судового збору, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. Пунктом 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Ієговською А.О. суду надано описи наданих послуг позивачу [PERSON] , згідно договору про надання правової допомоги № 2521 від 18.11.2020 року на загальну суму 30000 грн. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню\~30000\~грн. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved