Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

[PERSON] 26 травня 2022 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що 02 листопада 2018 року між нею та [PERSON] було укладено юридичний шлюб. У даному шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. На даний час шлюбні стосунки між сторонами вже два роки як фактично припинені, вони проживають окремо, в зв`язку з чим позивачкою подано позов про розірвання шлюбу, який на час звернення з позовною заявою ще не розглянутий. Оскільки відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини позивачці надає нерегулярно і в незначних розмірах, тому остання змушена звернутися до суду з цим позовом, так як її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати дитину та забезпечити їй належний рівень життя. Зазначила, що відповідач на території України офіційно не працевлаштований, але тривалий час їздить на заробітки як на території України, так і за її межі, де отримує певні доходи, має задовільний стан здоров`я, інших дітей на утриманні не має, а тому спроможний сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом, в твердій грошовій сумі. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2100 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 27 травня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, судове засідання призначено на 27 червня 2022 року. Ухвалою суду від 27 червня 2022 року в зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання судовий розгляд відкладено на 28 липня 2022 року. Сторони в судове засідання не з`явилися, позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 листопада 2018 року по даний час (а.с.9). З копії свідоцтва про народження, виданого повторно 23 квітня 2019 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Як вбачається із довідки Ратнівської селищної ради Волинської області №177 від 23.05.2022, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] , [INFO] і перебуває на її утриманні. У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм\~СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У ч.1\~ст. 184 СК України\~зазначено,\~що суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. \~Розмір\~аліментів,\~визначений у\~твердій грошовій\~сумі,\~щорічно підлягає\~індексації відповідно\~до закону. За ч.2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із\~ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум з 01 липня 2022 року на дітей віком до 6 років становить 2201 гривня. Відповідно до ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із позовної заяви вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, докази наявності протипоказань щодо працевлаштування останнього відсутні, інших утриманців відповідач не має, офіційно ніде не працює, їздить на заробітки як на території України, так із її межі. Вказані твердження відповідачем не спростовані. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі в розмірі, дещо вищому за мінімальний. Враховуючи зазначене, а також положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8\~ст.7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, з огляду на рівний обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2100 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. За правилами ч.6\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача\~в дохід\~держави з\~урахуванням заявлених\~позивачкою позовних\~вимог слід\~стягнути судовий\~збір в\~розмірі 992,4 грн. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved