Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

21 січня 2022 року позивач [PERSON] через свого представника та систему "Електронний суд" звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 18 жовтня 2021 року відносно неї поліцейським Відділу поліції районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.\~443 КУпАП, у зв`язку із цим вона звернулась за професійною правничою допомогою адвоката за яку сплатила 3 000,00 грн. Постановою Шевченківського районного суду м.\~Запоріжжя від 12 листопада 2021 року провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні неї за ч. 1 ст. 443 КпАП України\~було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст.\~247\~КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Позивач зазначила, що неправомірними діями відповідача їй було завдано матеріальної шкоди в розмірі 3 000,00 грн., яка становить суму витрат на професійну правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення відносно неї. У зв`язку з чим позивач, посилаючись на положення ст. 1173, 1174 ЦК України, звернулась до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 3\~000,00\~грн. шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями посадової або службової особи органу державної влади і вирішити питання стосовно судових витрат. Ухвалою судді від 01 лютого 2022\~року було відкрито провадження по справі з її розглядом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 30 травня 2022 року представник відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав відсутності незаконності дій та рішень службової особи відповідача, а також ненадання позивачем доказів спричинення їй шкоди в розмірі 3 000,00 грн., оскільки на думку відповідача акт про надання професійної правничої допомоги від 11 листопада 2021 року не є належним, допустимим та достовірним доказом в розумінні чинного цивільного процесуального законодавства. Відповіді на відзив на позовну заяву подано не було. Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить наступних висновків. Судом установлено, що 18 жовтня 2021 року ДОП ВП № 33 РЗП ГУПН в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Махшутовим Я. О. відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 671857. Відповідно до змісту протоколу 18 жовтня 2021 року о 10 год. 28 хв. за адресою: [ADDRESS] в магазині "Ярмарок" громадянка [PERSON] будучи суб`єктом господарювання у сфері торгівельного обслуговування не продовольчими товарами, діяльність яких заборонено, приймала відвідувачів, чим порушила пп 4 п. 3-5\~Постанови КМУ\~№ 1236\~від 09\~грудня 2020\~року зі змінами, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.\~443\~КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2021\~року, ухваленою у справі № 336/8755/21, провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ч. 1\~ст. 443 КпАП України, закрито на підставі п.\~1 ч. 1\~ст. 247 КУпАП\~у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Частинами 1\~та 2\~статті 16\~ЦК України\~установлено,\~що кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу. Способами\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів можуть\~бути: 1)\~визнання права; 2)\~визнання\~правочину недійсним; 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4)\~відновлення\~становища,\~яке існувало\~до порушення; 5)\~примусове виконання\~обов`язку\~в натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8)\~відшкодування\~збитків та\~інші способи\~відшкодування майнової\~шкоди; 9)\~відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди; 10)\~визнання незаконними\~рішення,\~дій чи\~бездіяльності органу\~державної влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим або\~органу місцевого\~самоврядування,\~їхніх посадових\~і службових\~осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має\~право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування\~матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа,\~яка завдала\~шкоди,\~звільняється від\~її відшкодування,\~якщо вона\~доведе,\~що шкоди\~завдано не\~з її\~вини. Шкода,\~завдана каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я\~або смертю\~фізичної особи\~внаслідок непереборної\~сили,\~відшкодовується у\~випадках,\~встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до\~ст.\~254\~КУпАП про\~вчинення адміністративного\~правопорушення складається\~протокол\~уповноваженими\~на те\~посадовою особою\~або представником\~громадської організації\~чи органу\~громадської самодіяльності. Протокол\~про адміністративне\~правопорушення,\~у разі\~його оформлення,\~складається не\~пізніше двадцяти\~чотирьох годин\~з моменту\~виявлення особи,\~яка вчинила\~правопорушення,\~у двох\~примірниках,\~один із\~яких під\~розписку вручається\~особі,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених\~статтею 258 цього Кодексу. Пунктом 1\~частини 1\~статті 255\~КУпАП передбачено,\~що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те особи: органів Національної поліції (частини третя і четверта статті 42-4) (частина перша статті 44, стаття 44-1, частина перша статті 44-3, статті 46-1, 46-2, 51, 51-2, 51-4, 88-1, 89, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта, сьома - дев`ята статті 121, частини п`ята і сьома статті 122, частина перша статті 122-2, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина третя статті 126, частина четверта статті 127, статті 1271, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, частина восьма статті 152-1, статті 154, 155, 155-2-156, частини перша\~-\~четверта статті 156-1, статті 156-2, 1564, 159, 160, 162, 162-3, частина перша статті 163-17, статті 164-164-8, 164-10, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 166-27, 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), 172-9-1, 172-9-2, 173 - 173-2, 173-4, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 182 - 183-1, частини перша - третя, сьома статті 184, статті 184-1, 184-2, 184-3 (у частині незаконного використання найменування та ознак належності до Національної поліції України), 185-185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20, 212-22-212-24). Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою\~-\~четвертою та сьомою статті 41, статтями 41-1 - 41-3, 42-1, 42-2, частинами третьою та четвертою статті 42-4, частиною першою статті 44, статтею 44-1, частиною першою статті 44-3, статтями 46-1, 46-2, 51, 51-2, 51-4, частинами другою, четвертою та п`ятою статті 85, статтями 85-1, 88 - 88-2, 89, 90, 91, 91-5, 91-6, 921, 96-2, 98, 101-103, 103-3, частиною першою статті 106-1, статтями 106-2, 107-1, частиною другою статті 112, частинами четвертою, сьомою і дев`ятою статті 121, частиною п`ятою\~статті 122, частиною першою статті 122-2, статтями 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною третьою статті 126, частиною четвертою статті 127, статтею 127-1, статтею 130, частинами другою і третьою статті 133, статтями 135-1, 139, частиною четвертою статті 140, статтями 146, 149-1, частиною другою статті 154, статтею 155-1, частинами першою, третьою і четвертою статті 156, статтями 156-4, 160, 162, 162-1, 162-3, 163-1 - 163-4, частиною другою статті 163-7, статтями 163-12, частинами другою і третьою статті 163-17, статтями 164, 164-3, 164-5-164-8, 164-10, 164-12, 164-13, частини третя\~-\~шоста статті 16414, статті 164-15-164-19, 166-1 - 166-4, частинами першою, другою, дев`ятою та десятою статті 166-6, 166-8 - 166-12, 166-14 - 166-18, 166-21, 166-22, 166-23, 166-24, 166-25, 166-27, 171-2, 172-4 - 172-20, 173 - 173-2, 173-4, 174, 177-2, частиною третьою статті 178, статтею 180-1, частинами першою, другою і третьою статті 181, частиною другою статті 182, статтями 183-1 - 185-11, 185-13, 185-14, 186-1, 186-5 - 186-8, 187, 188, 188-1, 188-13 (крім справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог державного виконавця), 188-14, 188-16, 188-17, 188-19, 188-22, 188-25, 188-27, 188-28, 188-31, 188-32, 188-33, 188-34, 188-35, 188-38, 188-39, 188-40, 188-41, 188-45, 188-46, 188-47, 18848, 188-49, 188-50, 188-54, 188-55, 188-57, частиною першою статті 189-1, статтями 189-3, 190, 191, 193, 195-1 - 195-6, статтями 204-1, 204-3, 206-1, 212-2 - 212-24 цього Кодексу, а також справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років. Статтею 283 КУпАП установлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить\~постанову по справі. Згідно зі ст.\~284 КУпАП по справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~орган (посадова\~особа)\~виносить одну\~з таких\~постанов: 1)\~про накладення\~адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених\~статтею 24-1\~цього Кодексу; 3)\~про закриття\~справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених\~статтею 247\~цього Кодексу. Разом з тим, статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~5,\~ч.\~6\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.\~80\~ЦПК\~України \~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст.\~43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів незаконності дій відповідача, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до неї застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до статтей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішене лише судом, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому сам факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не тягне за собою настання обов`язкового наслідку цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії відповідача заподіяли позивачеві матеріальної шкоди. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 21\~жовтня 2020 року у справі № 312/262/18 (провадження № 61-14401св19). Додатково суд звертає увагу позивача на те, що подані нею докази понесення нею матеріальної шкоди у розмірі 3 000,00 грн., як витрат на професійну правничу допомогу не свідчать про те, що такі витрати були сплачені нею саме за надання правової допомоги у справі № 336/8755/21 про адміністративне правопорушення відносно неї, а тому не приймаються судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed