Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

30.07.2020 позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.02.2019 між ним та відповідачем було укладено договір про порядок повернення грошових коштів, переданих відповідно до безпроцентної позики грошей, а саме грошову суму у гривні еквівалентну 10\~000 доларів США, 1000 доларів США, 500 фунтів та 4000 гривень. На підтвердження передачі відповідачу значної суми коштів у розмірі 10000 доларів США, відповідачем було надано власноруч написану розписку в отриманні вказаних коштів від 02.08.2011. Останній платіж відповідачем було зроблено 21.01.2020. Також 29.02.2020 відповідачем було зроблено платіж на суму 1230 гривень, що еквівалентно 50 доларів США, що не відповідає умовам договору. 01.07.2020 позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою повернути остаток боргу. Відповідач не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість станом на 30.07.2020 300677,56 грн. Також позивачем нараховані 3% річних. У зв`язку з чим позивач просив задовольнити позов, стягнути з [PERSON] заборгованість та три відсотки річних. 29.01.2021 відповідачем подано відзив на позов, в якому зазначено, що [PERSON] підтверджує факт займу у позові коштів. Відповідач запевняє, що претензію позивача не отримувала. [PERSON] заявляє, що попереджала позивача про фінансові складнощі та тимчасову затримку у виконанні зобов`язання через карантин. З липні 2020 [PERSON] продовжила виплати по договору, так 30.07.2020 сплачено 1385 грн, 31.08.2020 2200 грн, 09.09.2020 556 грн, 30.09.2020 2830 грн, 31.10.2020 2845 грн, 30.11.2020 2850 грн, 31.12.2020 2828 грн, 25.01.202 1410 грн, 27.01.2020 2815 грн. Вказані суми мають бути враховані судом при ухвалені рішення. Окрім того, у відзив відповдач наголошує, що між нею та позивачем укладено безпроцентна позики, а отже вона не повинна сплачувати 3% річних. У зв`язку з чим [PERSON] просить стягнути з неї 281\~296,87 грн. 31.03.2021 до суду надійшла заява [PERSON] , у якій остання повідомляє, що у позивач [PERSON] помер [INFO] , у зв`язку з чим просить призупинити провадження у справі до залучення у справі правонаступника. 07.04.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова провадження у справі призупинено до залучення до участі у справі правонаступника. 06.12.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова замінено позивач у цивільній справі з [PERSON] на його правонаступника [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням воєнного стану на території України. Проте, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки відповідачем подано відзив у справі, а у заяві про відкладення розгляду справи відповідач не зазначає про необхідність надання нових доказів. Окрім того, суд зауважує, що відповідач та її представник не були позбавлені можливості звернутись до суду з клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 02.08.2011 між [PERSON] та [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] , був укладений договір позики у формі розписки, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США на строк до 02 серпня 2012 року. 19.02.2019 [PERSON] та [PERSON] підписали договір про порядок повернення грошових сум, переданих відповідно до безпроцентної позики грошей. Умовами зазначеного договору передбачено, що позичальником повертається особисто щомісячно грошові суми у гривні, яка еквівалентна 100 доларів США, за курсом встановленим НБУ на день повернення. Позика вважається повернутою в момент передачі готівкою та \\або безготівковій формі грошової суми, передбаченої умовами даного договору на відповідний картковий рахунок ПриватБанк (пункт 5). Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладання цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до роз`яснень, викладених у правових позиціях Верховного Суду України про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені грошовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання договору позики передбачає належне виконання позичальником обов`язку повернути позику в порядку, передбаченому ст. 1049 ЦК України. Договір позики є одностороннім, оскільки обов`язки виникають лише у однієї сторони позичальника, а права лише у позикодавця. На позичальника покладається обов`язок повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такої самої якості та такого роду, що були передані йому позикодавцем. Позичальник зобов`язується також сплатити винагороду (проценти за користування позикою), якщо договір не є безоплатним. Позикодавцеві належить право вимагати від позичальника повернення позики, та сплати процентів за оплатним договором позики. Приписами законодавства встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання ( статті 527-545 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України належне виконання зобов`язання це перед усім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ст. 509 ЦК України передбачає, що кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що позивачем заявлено про стягнення 304443,97 грн, проте, після пред`явлення позову відповідач здійснювала платежі на рахунок позивача [PERSON] . Так, [PERSON] 30.07.2020 перерахувала 1385 грн, 31.08.2020 2200 грн, 09.09.2020 556 грн, 30.09.2020- 2830 грн. 31.10.2020 -2845 грн, 30.11.2020- 2850 грн, 31.12.2020 2828 грн, 25.01.2021 1410 грн, 27.01.2021 2815 грн, у загальній сумі 22514 грн. При цьому суд не бере до уваги надані відповідачем квитанції від 26.02.2021 на суму 2795 грн та від 31.03.2021 на суму 2800 грн оскільки зазначені платежі були здійснені [PERSON] на рахунок [PERSON] в день його смерті та після смерті. Отже, після перерахунку, здійснено судом, з урахуванням наданих відповідачем квитанцій, сума боргу яка повинна бути стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] становить 298\~423 грн 56 коп. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користуванням утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому суд погоджується з розрахунком наведеним позивачем у позові щодо трьох процентів річних. Зазначений розрахунок виконаний позивачем на день пред`явлення позову та на суму боргу яка існувала саме на день пред`явлення позову Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~ cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги [PERSON] , яка є правонаступником [PERSON] , задоволено на 99,3%, отже судовий збір підлягає стягненню у розмірі 3023 грн, що становить 99,3% від 3044,35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial