Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд: визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений 31.10.2013р. між ним та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Бедратою-Скляр Н. М. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2021 року позивач почав оформляти субсидію на власний будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , проте виявив відсутність документів на будинок і звернувся із вказаним питанням до дочки - відповідача по справі [PERSON] , оскільки остання займалася приватизацією земельної ділянки і всі документи на будинок залишилися у неї. Відповідач відмовила позивачу надати документи та пояснила, що вона є власником даного будинковолодіння згідно договору дарування від 31.10.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем. В подальшому позивач звернувся до нотаріальної контори для того, щоб ознайомитися з вказаним договором, так як був впевнений, що такий договір він не укладав. Отримавши копію договору дарування, укладеного 31.10.2013р. між ним та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Бедратою-Скляр Н. М., позивач був здивований його змістом, адже в 2013 році [PERSON] просила його у нотаріуса підписати документи для оформлення приватизації земельної ділянки, та жодної мови про дарування будинку не було. Вказує, що є особою похилого віку, має вікові хвороби та стан здоров`я, що характеризується значним погіршенням зору та слуху, не міг детально ознайомитися зі змістом договору дарування, адже документ викладений дрібним та нечітким для позивача шрифтом на кольоровому бланку, що за умови поганого зору перешкоджало сприйняттю вказаного документу, а те, що обговорювалося у нотаріуса, не міг розчути, оскільки має поганий слух. Крім того, позивач зазначає, що не мав жодного умислу та наміру відчужувати будинок, так як іншого житла не має, продовжує мешкати в будинку по цей час, всі рахунки по оплаті комунальних послуг сплачуються позивачем, та жодних договорів новий власник не укладала. Стверджує, що фактичного передання майна не відбулося, а отже вказані обставини свідчать про те, що позивач вчинив оспорюваний правочин внаслідок помилки, через неправильне сприйняття фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення під час укладення договору дарування замість доручення на вчинення дій від імені довірителя щодо приватизації земельної ділянки. Відповідачка подала відзив на позов, у якому зазначила, що у спірний житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності позивачеві та її померлій матері. У 2013 році вони виявили бажання подарувати цей будинок відповідачці. Підготуванням документів займався,як стверджує відповідачка, особисто позивач, про що свідчить укладення та підпис особисто ним договору від 02.10.2013 року з Звенигородським РВВ Черкаської РФ ДП «Центр ДЗК» про виготовлення технічної документації на земельну ділянку, а також особисте затвердження ним завдання на виконання робіт за цим договором. На думку відповідачки, це свідчить про відсутність потреби у позивача на той час надавати їй нотаріально посвідчене доручення для вчинення вказаних дій. Крім того, відповідачка зазначає, що позивач, хоча і є особою похилого віку, проте має для свого стану нормальний зір та слух, цілком розуміє значення своїх дій. Щодо посилання позивача на те, що фактично передання будинку відповідачці після оформлення договору не відбулося, то відповідачка стверджує, що батьки подарували їй будинок, проте між ними була домовленість, що вони продовжують проживати у цьому будинку до своєї смерті. Так, мати відповідачки мешкала у будинку до своєї смерті, також на теперішній час там мешкає і батько відповідачки - позивач по справі, і відповідачка не створює жодних перешкод йому у користуванні цим будинком. Таким чином, відповідачка вказує на те, що позивач цілком розумів значення своїх дій при підписанні договору дарування, жодним чином не помилявся щодо змісту укладеного ним договору, усі суттєві умови договору сторонами були узгоджені. Також відповідачка звертає увагу суду на те, що позивачем не заявлено клопотання щодо залучення по справі третьої особи - нотаріуса, який посвідчував оспорюваний договір. Враховуючи наведене, відповідачка просила у задоволенні позову відмовити. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні, викладеним у позові. Позивач вказав, що під час укладення оскаржуваного договору думав, що підписує довіреність на вчинення дій, необхідних для приватизації землі. Про укладення спірного договору йому ані дружина ані донька, ані нотаріус нічого не повідомляли. Підписуючи текст договору не читав його. З моменту укладення договору і по даний час проживає у спірному будинку, сплачує комунальні платежі, жодних претензій до подання позову відповідачка до нього не пред`являла. Вказав, що на час укладення договору мав поганий зір і слух. Відповідачка і її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, вказали, що позивач та його дружина - мати позивачки покликали її і сказали, що хочуть подарувати будинок. Після чого договір було підписано у нотаріуса. З моменту укладення і на даний час позивач проживає у спірному будинку, ніхто його не виселяв. Батько мав нормальний стан здоров`я, лише незначне погіршення зору і слуху, в силу віку. Їздив на автомобілі, добре розумів значення своїх дій. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.02.2022 року вирішено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визнано явку позивача обов`язковою, витребувано у приватного нотаріуса Звенигородського нотаріального округу Бедратої-Скляр Н. М. належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору дарування житлового будинку від 31.10.2013р, зареєстрованого в реєстрі за №3321. В судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] , яка є дружиною брата позивача пояснила, що проживає через дві хати від позивача. Про договір дарування нічого не знала, узнала про нього від позивача. В 2013 році у позивача були проблеми з зором і слухом через похилий вік, однак вказує, що [PERSON] керував автомобілем до 2019 року. Свідок [PERSON] є сусідом позивача. Про договір дарування йому нічого не відомо. В 2013 році позивач почав недочувати. Про договір дарування йому стало відомо тільки в минулому році від позивача. Вказує, що знав лише, що позивач оформлює землю під будинком на відповідача. Свідок [PERSON] , яка є донькою позивача та сестрою відповідача пояснила, що про договір дарування стало відомо після смерті матері у 2021 році коли знайшли документи і не виявили серед них документів на будинок. В подальшому звернулися до БТІ і там їм повідомили, що будинок оформлений на сестру. Вказує, що у 2013 році у батька був поганий зір та слух. В судове засідання 18.07.2022 року позивач та його представник, будучи належним чином повідомлені не з`явилися. Крім того, вони неодноразово, без поважних причин не з`являлися в судові засідання. Відтак суд вважає за можливе провести судове засідання без участі позивача та його представника. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 31.10.2013 року [PERSON] подарував, а обдаровувана [PERSON] , прийняла в дар житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відчужуваний житловий будинок з надвірними будівлями, позначений у плані під літерою «А», з верандою «а», стіни якого цегляні, загальною площею 68.2кв.м., житловою площею 36.9кв.м., примикають: прибудова «А, а1», сарай «Б», погріб «В», ворота 1, огорожа 2, ганок, та розташований на земельній ділянці розміром 0.0622га, яка перебуває в державній власності, кадастровий номер 7121210100:01:001:1662. Договір посвідчено 31 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою-Скляр Н.М. та зареєстровано в реєстрі за №3321. Договір викладено на спеціальному бланку ВТО304385. (а.с.11-12). Як вбачається з договору та наданої копії заяви про згоду від 31.10.2013 року (а.с. 68), житловий будинок [ADDRESS] , був об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , тому при підписання цього договору дарування позивачем, згоду на це відчуження надавала також його дружина, [PERSON] . Наданий стороною відповідача договір від 02.10.2013 року, завдання на виконання робіт, погодження договірної ціни на виконання робіт, тобто документи для оформлення технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] , укладені та підписані особисто позивачем. Згідно довідки від 15.11.2021 року №3161 виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради Черкаської області [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 23.01.1987 року по даний час. (а.с.13). Відповідно до довідки КНП «Звенигородський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 26.11.2021 року №256, [PERSON] , 1940р.н., згідно з записів в медичній карті, має діагнози: початкова катаракта обох очей, ангіосклероз сітківки обох очей, вікова сенсоневральна приглухуватість (а.с.14). Вказані діагнози також підтверджені випискою амбулаторного хворого та копією медичної карти [PERSON] (а.с.15-16). Крім того, з виписки також вбачається, що до 12.11.20210 року [PERSON] за медичною допомогою не звертався. Згідно рахунків по оплаті комунальних послуг вбачається, що споживачем за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно копій фіскальних чеків по оплаті комунальних послуг платником вказано [PERSON] (а.с.26-33). З акту депутата від 08.12.2021 року, складеного депутатом Звенигородської міської ради Ткаченком В.М. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] є особою похилого віку та має незадовільний стан здоров`я, унаслідок чого потребує догляду та сторонньої допомоги. [PERSON] погано бачить та чує, такі порушення зору та слуху в його здоров`ї виникли після досягнення семи десятирічного віку. Будинок [ADDRESS] є єдиним його житлом, він продовжує в ньому проживати і користується ним з 1987 року по даний час. [PERSON] через неправильне сприйняття фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення, помилково уклав договір дарування замість доручення на вчинення дій від імені довірителя щодо приватизації земельної ділянки (а.с.35). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). Згідно зі статями 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на обман або помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ці обставини дійсно мають істотне значення. Лише у разі встановлення цих обставин норми статей 203 та 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 16 березня 2016 року у справі N 6-93 цс 16; від 27 квітня 2016 року у справі N 6-372 цс 16. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, в обґрунтування існування обставин, що вказують на неправильне сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, у позові зазначено: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірному будинку після укладення договору дарування. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] є особою похилого віку та має незадовільний стан здоров`я, тому потребує догляду і сторонньої допомоги. Спірний будинок є єдиним житлом позивача, він продовжує у ньому проживати та користуватись після укладення оспорюваного правочину. Фактична передача майна після укладення спірного договору дарування будинку не відбулась. Проте, з тексту договору (п.10) вбачається,що сторони домовились, що під передачею відчужуваного житлового будинку слід вважати символічну передачу речі, прийняття обдаровуванню від дарувальника ключів та технічного паспорту на будинок. З позову та відзиву, наданих сторонами, випливає, що ця умова була виконана. Крім того, відповідачка у відзиві зазначила, що між нею та позивачем на момент укладання договору була досягнута домовленість про те, що він залишиться проживати у будинку до своєї смерті. Сам позивач не заперечує той факт, що продовжує проживати у будинку, користуватися усіма комунальними послугами, жодних перешкод у цьому відповідачка йому не створює. Враховуючи наведене, суд вважає, що посилання позивача в обґрунтування доводів про введення його в оману на таку обставину як не передання житлового будинку відповідачці в натурі, є хибними. Крім того, позивач також посилається на те, що в момент укладення договору він мав незадовільний стан здоров`я - погано чув і майже нічого не бачив. Однак, наявність у позивача захворювань зору та слуху була встановлена, згідно до наданої медичної документації, лише у листопаді 2021 року, як випливає з виписки амбулаторного хворого (а.с. 15), до цього часу позивач за медичною допомогою не звертався. Таким чином, на думку суду, позивачем не було надано доказів на підтвердження його поганого стану здоров`я на момент укладення оспорюваного договору у жовтні 2013 року. При цьому, критично суд ставиться до відомостей, зазначених у акті депутата Звенигородської міської ради від 08.12.2021 року, на який посилається позивач (а.с. 35). Так, при зазначенні у акті певних проблем зі здоров`ям позивача, немає жодного посилання на огляд останнього лікарем або будь-яку медичну документацію. Також не вказано, яким чином було встановлено, що погіршення стану здоров`я позивача відбулося саме у семидесятирічному віці. Крім того, не наведено, з чого у грудні 2021 року депутатом біло зроблено висновок про те, що позивач у 2013 році неправильно сприймав фактичні обставини правочину дарування. Відтак, суд вважає, що позивач не довів належними і допустимими доказами те, що при укладенні спірного договору дарування будинку він помилився щодо природи вказаного правочину, прав і обов`язків сторін, які мають істотне значення для чинності правочину. В ході розгляду справи не наведено переконливих доводів, що волевиявлення учасників правочину не було вільним або не відповідало їх внутрішній волі. Враховуючи наведене, позов задоволенню не підлягає. Крім того, стороною позивача було подано заяву про поновлення строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України, з посиланням на те, що позивач дізнався про існування оскаржуваного ним договору дарування від 31.10.2013 року лише 09.11.2021 року. Проте, жодного доказу на підтвердження своїх доводів позивач не надав. Також стороною відповідача заяви про застосування строку позовної давності подано не було. З огляду на наведене, суд вважає, що заява позивача задоволенню не підлягає. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи те, що позовні вимоги судом не задовольняються, підстав для стягнення з відповідача на користь позиваа судових витрат немає. На підставі викладеного та ст. 203, 229, 717 ЦК України,

Outcome: dismissed