Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що 01.03.2019 між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями договору та витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно. Всупереч усній домовленості сторін, відповідач не зняла реєстрацію місця проживання у вищевказаній квартирі. При цьому відповідач одразу після відчуження квартири виїхала з неї та не проживає за місцем реєстрації майже три роки, що підтверджується актом обстеження житлового будинку від 04.02.2022, складеним представником органу місцевого самоврядування за участі власника житла та свідків сусідів. Вказує, що реєстрація місця проживання відповідача в квартирі позивача порушує його права на безперешкодне користування своєю власністю, оскільки покладає на нього додаткові витрати з оплати комунальних послуг, нарахованих на відповідача, унеможливлює оформлення субсидії, оскільки відповідач включається у склад сім`ї позивача для нарахування субсидії, а також робить об`єкт приватної власності непривабливим для потенційних покупців. На підставі наведеного, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою (житловим приміщенням) [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2022 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за даною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, виклик відповідача здійснити в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник [PERSON] подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без їх участі, зазначивши, що позов підтримують та просить задовольнити. У прохальній частині позову позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є в цілому власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 01.03.2019, укладеного між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) [PERSON] , та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач значиться зареєстрованою у квартирі за вищевказаною адресою, що стверджується довідкою, виданою відділом державної реєстрації нерухомості, бізнесу та реєстрації місця проживання управління центр надання адміністративних послуг Чопської міської ради від 12.01.2022 та відповіддю на запит, наданою Чопської міської ради від 09.03.2022. З акту обстеження житлового будинку від 04.02.2022, складеного представником органу місцевого самоврядування за участі власника житла та свідків (сусідів) вбачається, що [PERSON] фактично не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з березня 2019 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 71 ЖК України визначено, що право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Як встановлено судом, реєстрація відповідача у квартирі, що належить позивачу, є перешкодою йому для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд, і таке становище порушує конституційні права позивача. Беручи до уваги наведені обставин, оскільки відповідач не є членом сім`ї позивача та співвласником квартири, у належній позивачу квартирі не проживає з березня 2019 року та правових підстав для користування цим майном немає, суд вважає, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved