Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області у цивільній справі № 526/2368/15-ц від 30 грудня 2015 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.11.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Він має нову родину, уклав шлюб з [PERSON] , з якою проживає та веде спільне господарство, а також виховує неповнолітніх дітей дружини: [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2008 року народження. Оскільки рідний батько дітей не виконує батьківських обов`язків, не сплачує аліментів, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 202 000 грн, діти знаходяться на його утриманні. На теперішній час його майновий стан погіршився, оскільки він знаходиться на військовій службі та перебуває на державному забезпеченні, що виключає можливість додаткового заробітку. У зв`язку з цим просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] до 1/6 частини всіх видів його заробітку. Ухвалою Гадяцького районного суду від 17.03.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Турчинський М. І. у судове засідання не з`явились, від адвоката Турчинського М. І. надійшла заява, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надала, направлена на останню відому адресу її місця проживання копія позовної заяви з копіями доданих до неї матеріалів, повернуті до суду без вручення. 07 червня 2022 року відповідачку [PERSON] повідомлено про дату розгляду даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області у цивільній справі № 526/2368/15-ц від 30 грудня 2015 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.11.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 21.01.2016. Як вбачається з рішення суду, при визначенні розміру аліментів, судом відповідно до п.1 ч.1 ст.182 СК України, було враховано потреби та стан здоров`я неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка, як вказано у рішенні суду, відповідно до довідки Комунального закладу «Гадяцький центр первинної медико-санітарної допомоги» №247 від 04.11.2015 має діагноз: S подібний сколіоз грудного та поперекового відділу хребта, плосковальгусне викривлення стоп, у зв`язку з чим перебуває на «Д» обліку. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на теперішній час його сімейний стан змінився, він одружився, на утриманні має двох неповнолітніх дітей дружини - [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2008 року народження, батько яких не виконує батьківських обов`язків та не сплачує аліментів, і що на даний час його майновий стан погіршився, оскільки він знаходиться на військовій службі та перебуває на державному забезпеченні, що виключає можливість додаткового заробітку. На підтвердження своїх вимог позивач надав суду: - свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , в якому батьком дитини значиться [PERSON] ; - свідоцтво про шлюб, згідно якого позивач зареєстрував 25.05.2019 шлюб з [PERSON] ; - розрахунок заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , станом на 31.01.2022, який становить 101 743, 74 грн. Позивач відомості щодо свого матеріального стану та його погіршення суду не надав. Таким чином, твердження [PERSON] про те, що він не має можливості сплачувати аліменти, оскільки його доходи зменшились не знайшли свого підтвердження. Також, позивач не надав будь-яких доказів щодо поліпшення на теперішній час стану здоров`я дочки [PERSON] , [INFO] . Окрім того, посилання позивача на те, що на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей його дружини [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2008 року народження, як на підставу для зменшення розміру аліментів, взагалі не обґрунтоване, оскільки обов`язок щодо їх утримання лежить на їх батькові, а відомості про їх усиновлення позивач суду не надав. Невиконання батьківських обов`язків щодо утримання дітей: [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2008 року народження, їх рідним батьком не впливає на обов`язок позивача утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття та не є підставою для зменшення розміру аліментів. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). З огляду на викладене, враховуючи фактичні обставини справи та виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, у зв`язку із недоведенням позивачем наявності достатніх підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначеного за рішенням суду, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. У відповідності до ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки [PERSON] , згідно ухвали суду від 17.03.2022, відстрочено сплату судового збору в сумі 992,40 грн до ухвалення судового рішення у справі, судовий збір позивачем до винесення судом рішення не сплачено, його позовні вимоги не підлягають до задоволення, тому з позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 992,40 грн на користь держави.

Outcome: approved