Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі за текстом позивачка, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до слідчого слідчого відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Литвинця Вадима\~Володимировича (далі за текстом відповідач, слідчий СВ ХРУП №1 в Харківській області) в якому просила зобов`язати відповідача компенсувати їй нанесену матеріальну шкоду в розмірі 5000,00 грн., завдану їй в результаті неякісного проведення відповідачем досудового розслідування кримінального провадження №12021225490000139. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що в провадженні СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №12021225490000139 від 28.01.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 115 КК України, за фактом того, що 27.01.2021 до Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області надійшла заява [PERSON] про зникнення безвісти її племінника [PERSON] . Слідчим у даному кримінальному провадженні визначено Литвинця В.В. Разом з цим, відповідач не виконує свої обов`язки щодо належного розслідування вказаного кримінального провадження, ігнорує її заяви щодо визнання [PERSON] злочинцем та підозрюваним у даному кримінальному провадженні та його допиту. До теперішнього часу не вчинив слідчу (розшукову дію) щодо тимчасового доступу до оператора мобільного зв`язку [PERSON] та не з`ясовано кому належить мобільний телефон [PERSON] за номером, яким він користувався. Зазначені бездіяльність відповідача призвели до значних витрат позивачки щодо подання скарг на бездіяльність відповідача та прийняття участі в судових засіданнях під час їх розгляду, зокрема, витрат на: спілкування, папір, канцелярські вироби, оскарження дій в суді, переписку та телефонні розмови. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.02.2022 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем у справі подано відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що він не є належним відповідачем у даній справі, оскільки відповідно до вимог діючого законодавства належним відповідачем у \~справі про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин. Зазначає, що відповідно до пункту 17 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) він є службовою особою органу досудового розслідування, та є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого. Відповідач зазначає,\~що 22.04.2021,\~йому як\~ слідчому\~Харківського РУП\~№1\~ГУНП в\~Харківській області, надано доручення про проведення досудового розслідування в кримінальному проваджені №12021225490000139 від 28.01.2021 за частиною 1 статті 115 КК України (зниклий безвісти). За час проведення досудового розслідування ним та за його дорученням оперативними працівниками ХРУП №1 було здійснено ряд слідчо-розшукових заходів, відповідно до своїх функціональних обов`язків. Дотримуючись вимог Конституції України, КПК України та законів України під час досудового розслідування він забезпечував повне, усебічне та неупереджене розслідування вищевказаного кримінального правопорушень у межах установлених КПК України строків, а саме до 30.09.2021 року до закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події злочину. За час проведення мною досудового розслідування, а саме за 5 (п`ять) місяців було змінено кваліфікацію кримінального провадження з частини 1 статті 146 ККУ на частину 1 статті 115 ККУ (зниклий безвісти). Крім цього було звернено з клопотанням про визначення підслідності, яку прокурор не задовольнив та здійснення ряд слідчих дій, та прийнято законне, неупереджене рішення щодо закриття кримінального провадження. Після чого прокурором Київської окружної прокуратури міста Харкова було визначення підслідність. Відповідач вказав, що відповідно до частини 1 статті 40 КПК України «слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність». За час проведення досудового розслідування неодноразово було надано вказівки прокурора про здійснення певних слідчо-розшукових заходів, відповідно яких було здійсненні слідчі дії, та жодного разу він не нехтував вказівкам. Під час досудового розслідування потерпілою [PERSON] було декілька скарг до Київського районного суду міста Харкова на бездіяльність слідчого, тобто його бездіяльність, у кримінальному провадженні №12021225490000139 від 28.01.2021. І як йому відомо, жодного разу суд не задовольнив такі скарги. Крім того, відповідач вважає, що подача клопотань [PERSON] являються її власною ініціативою, кількість яких не регламентується законом, витрати на подачу відповідних клопотань забезпечується за рахунок ініціатора і не передбачено у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди. Позивачка \~подала \~відповідь \~на відзив,\~зі змісту\~якої вбачається,\~що остання\~ \~вважає слідчого слідчого відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Литвинця Вадима\~Володимировича належним відповідачем у даній справі, оскільки саме на нього кримінальний процесуальний закон покладає відповідальність за законність та своєчасність вчинення процесуальних дій в межах кримінального провадження досудове розслідування якого здійснювалося відповідачем. Позивачка зазначає, що відповідач за 5 місяців проведення досудового розслідування кримінального провадження, де вона визнана потерпілою, змінив лише правову кваліфікацію кримінального закону, за ознаками якого проводилося досудове розслідування. Будь-які інші слідчі (розшукові дії) для здійснення ефективного та своєчасного досудового розслідування кримінального провадження №12021225490000139 від 28.01.2021, відповідач не вчиняв. З огляду на зазначене, позивачка прохала суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не відомі. Заяв, клопотань не подавав. Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання з розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В провадженні СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження №12021225490000139 від 28.01.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, за фактом того, що 27.01.2021 до Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області надійшла заява [PERSON] про зникнення безвісти її племінника [PERSON] визнана потерпілою по даному кримінальному провадженні. 22.04.2021 слідчому слідчого відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Литвинцю В.В. надано доручення про проведення досудового розслідування кримінального провадження №12021225490000139 від 28.01.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, процесуальне керівництво якого здійснювалося Київською окружною прокуратурою м.Харкова. Позивачка, в межах кримінального провадження №12021225490000139 від 28.01.2021, протягом 2021 року неодноразово зверталася до слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Литвинця В. з клопотанням про проведення необхідних слідчо-розшукових дій для встановлення всіх фактів та обставин вчинення кримінального правопорушення, та до Харківської обласної прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Полтаві, Генерального прокурора зі скаргами щодо протиправних дій співробітниками ХРУП №1 в Харківській області, зокрема, неефективного та несвоєчасного досудового розслідування. Як вбачається зі змісту відзиву на позов, слідчий слідчого відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Литвинець В.В.\~ здійснював\~досудове розслідування\~ кримінального провадження №12021225490000139 від 28.01.2021 з 22.04.2021 по 30.09.2021 до закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події злочину. Самої постанови слідчого відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Литвинця В.В. від 30.09.2021 про закриття вказаного кримінального провадження, а також доказів її скасування матеріали справи не містять. Відповідно даних, які містяться у змісті відповіді Харківської обласної прокуратури №09/б-170-18 від 04.02.2022 на звернення [PERSON] від 01.10.2021, адресоване Народному депутату України Мар`яні Безуглій, 11.11.2021 прокурором у кримінальному провадженні №12021225490000139 від 28.01.2021 визначено підслідність за СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в області. Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова. На час надання відповіді досудове розслідування триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії, після виконання яких буде прийняте відповідне процесуальне рішення. Жодній особі про підозру не повідомлено. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої\~статті 16 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини 1 та 3\~статті 22 ЦК України). За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1\~статті 1166 ЦК України). Конституція України, а саме положення статті 56, проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. А отже, належним відповідачем у даній справі є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав, а не посадова або службова особа органу державної влади, яким завдана шкода. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц. Суд зазначає, що положення цивільного процесуального закону України надає виключно позивачу право щодо визначення відповідачів у справі, предмета та підстави спору. Лише за клопотанням позивача суд замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. \~Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, разом з цим є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Зазначене узгоджується\~з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16ц, та позицією Верховного Суду у постанові від 30.01.2020 у справі № 761/30025/16-ц з посиланням на вказаний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду. В межах розгляду даної справи встановлено, що відповідач у відзиві на позов, зі змістом якого позивачка ознайомлена, зазначав про те, що він є неналежним відповідачем у даній справі. Разом з цим, позивачка, відповідно до положень статті 51 ЦПК України, клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів, не заявляла. Навпаки, у відповіді на відзив наполягала, що слідчий слідчого відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Литвинець Вадим Володимирович, є належним відповідачем у даній справі. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною1\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Тобто чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме статті 1176 ЦК України. Таких обставин в ході розгляду справи не встановлено, оскільки предметом спору у цій справі є вимоги позивачки про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяною його бездіяльністю, як службовою особою органу досудового розслідування, пов`язаної з не виконанням покладених на нього кримінальним процесуальним законом обов`язків щодо здійснення ефективного та своєчасного досудового розслідування кримінального провадження №12021225490000139 від 28.01.2021, чим завдало їй матеріальну шкоду у вигляді витрат на: спілкування, папір, канцелярські вироби, оскарження дій в суді, переписку та телефонні розмови. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що за відсутності підстав для застосування частини 1 \~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Статтею 1174 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог\~статті 1174 ЦК України\~потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивачка у цій справі повинена довести належними та допустимими доказами завдання їй шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача, як службової особи органу досудового розслідування, є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей\~1167,\~1174 ЦК України. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Згідно із частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачкою не було надано жодного доказу, яким визначено протиправність дій відповідача, яка службової особи органу досудового розслідування. Не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної їй шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і діями відповідача, як службової особи органу досудового розслідування, що на підставі\~статті 81 ЦПК України\~є її процесуальним обов`язком. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване\~статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. В межах розгляду даної справи встановлено, що [PERSON] реалізувала своє право на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого. Як вище зазначалось, звертаючись до суду, позивачка не довела належними і допустимими доказами факт завдання їй майнової шкоди діями, бездіяльністю відповідача, який є службовою особою органу досудового розслідування, а оскарження нею у встановленому законом порядку бездіяльність відповідача свідчить лише про реалізацію нею права на оскарження процесуальної діяльності слідчого в порядку\~статей 303-308 КПК України\~і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні\~статті 1176 ЦК України. Доказів про прийняття компетентними органами відповідного рішення про визнання протиправною бездіяльності слідчих органу досудового розслідування під час досудового розслідування за кримінальним провадженням№12021225490000139 від 28.01.2021, матеріали справи не містять. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог.

Outcome: dismissed