Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

28 червня 2022 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 02 квітня 1993 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 382. У шлюбі народилися троє дітей [PERSON] , 1994 р.н., [PERSON] , 1996 р.н. та неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинилися з 2012 року, через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Шлюб між сторонами є лише формальним, оскільки їх відносини тривалий час мають негативний характер, спільне життя та збереження шлюбу неможливе, спроби примирення не принесли жодних результатів. Ухвалою суду від 29.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, 21.07.2022 через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, 21.07.2022 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110,112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112\~Сімейного кодексу України\~з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 02.04.1993 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 382, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03.07.2012 року, актовий запис № 640 (а.с.6). З 2012 року сторони фактично припинили шлюбні відносини через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із\~постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 1ст. 24\~СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Як встановлено судом, сторони не підтримують шлюбних стосунків з 2012 року, в сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 28 ЦК України\~фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм іменем. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із Закону, звичаю національної меншини, до якої вона належить. Зокрема, Законом України № 2398-У1 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», який набув чинності 27.07.2010р., внесено зміни дост.235\~ЦК України, а саме було доповнено частиною другою, згідно якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 295 ЦК\~передбачено, що прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві від 21.07.2022 року позивач [PERSON] просить залишити їй прізвище « [PERSON] », тому суд вважає, що відсутні підстави після розірвання шлюбу відновлювати дошлюбне прізвище позивача. Відповідно до ч. 2 ст.\~115\~Сімейного\~кодексу\~України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved