Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

\~ \~ \~Позивач \~ [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовною заявою\~до ДП\~«Хлібна база\~№ 73»Державного\~агентства резерву\~України\~ про\~стягнення заборгованості\~по заробітній\~платі. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що у період з 29 січня 2020 року по 21 лютого 2020 року вона знаходилась у трудових відносинах з ДП «Хлібна База №73» Державного Агентства Резерву України», працюючи на посаді юрисконсульта. Зазначене підтверджується записами у її трудовій книжці [NUMBER] та Наказом 14-к/тр від 28.01.2020 р. Під час її знаходження у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 6472,33 (шість тисяч чотириста сімдесят дві гривні 33 коп.). Про вказану суму позивачці усно повідомили при її звільненні, ніяких документів, довідок, підприємство їй на не надало, але під час її роботи їй видавався розрахунковий лист за січень та лютий 2020 року. Позивачка зверталася до Відповідача з листом у якому просила надати довідку про нараховану заробітну плату і про існуючу заборгованість, але відповіді не отримала. 12 жовтня 2020 року позивачка звернулася до Державної служби України з питанням про порушення ДП «Хлібна База №73» Державного Агентства Резерву України» її права на оплату праці. Листом від 04.12.2020 року за №111-2161-ДС-11/04 її було повідомлено, що Відділом з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні управління з питань праці ГУ Держпраці у Дніпропетровській області на підставі фактів, викладених у її звернені, проведено інспекційне відвідування у ДЦ «Хлібна База №73», та встановлено ряд порушень, зокрема: Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 661 «Розрахунки за заробітною платою» за жовтень 2020 року станом на 01.11.2020 року обліковується заборгованість із виплати особисто їй заробітної плати за лютий-жовтень 2020 року на загальну суму 28056,97 грн., що складається з нарахованої до виплати заробітної плати в сумі 6472,33 грн. та нарахованого середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів сумі 21584,64, відповідно до ч. І ст.117 КЗпП, без проведення фактичного розрахунку з позивачкою. Посилаючись на те, що у порушення вимог ч.1ст.116\~КЗпП України відповідачем не проведено остаточний розрахунок у день звільнення по заробітній платі, позивачка просить стягнути з Державного підприємства «Хлібна База №73» Державного Агентства Резерву України, код ЄДРПОУ 20204928, на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) заборгованість по заробітній платі в сумі 6472,33 грн.(шість тисяч чотириста сімдесят дві гривні 33 коп.) та середній заробіток за період затримки розрахунку з дня звільнення у розмірі 21584,64 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят чотири гривні 64 коп.). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, просить проводити розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Державного підприємства «Хлібна база №73» Державного агентства резерву України у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи, що з 29 січня 2020 року по 21 лютого 2020 року позивачка [PERSON] знаходилась у трудових відносинах з ДП «Хлібна База №73» Державного Агентства Резерву України», працюючи на посаді юрисконсульта. Зазначене підтверджується записами у її трудовій книжці [NUMBER] та Наказом 14-к/тр від 28.01.2020 року. У день звільнення Державним підприємством «Хлібна база №73» ДАРУ із [PERSON] не проведено розрахунок, відповідно до розрахункового листа, виданого ДП «Хлібна база №73» ДАРУ, загальна сума заборгованості по заробітній платі на день звільнення становить 6472,33 грн. Місячний оклад позивача згідно наказу становить 5360,00 грн. Згідно листа від 04.12.2020 року за №111-2161-ДС-11/04 від Державної служби України з питанням про порушення ДП «Хлібна База №73» Державного Агентства Резерву України» її права на оплату праці, зазначено, що Відділом з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні управління з питань праці ГУ Держпраці у Дніпропетровській області проведено інспекційне відвідування у ДЦ «Хлібна База №73», та встановлено ряд порушень, зокрема: Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 661 «Розрахунки за заробітною платою» за жовтень 2020 року станом на 01.11.2020 року обліковується заборгованість із виплати особисто позивачу заробітної плати за лютий-жовтень 2020 року на загальну суму 28056,97 грн., що складається з нарахованої до виплати заробітної плати в сумі 6472,33 грн. та нарахованого середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів сумі 21584,64, відповідно до ч. І ст.117 КЗпП, без проведення фактичного розрахунку з позивачкою. Відповідачем не надано жодних заперечень на позов та доказів на спростування позовних вимог позивача. Згідно зі\~ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~94\~КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.95 року №108/95-ВР "Про оплату праці"заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до ч.1ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу. Згідно з ч.1ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною першою статті 117\~КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку Відповідно до ч.2 ст.117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117\~КЗпП України відповідальність. За положеннями ст.117 КЗпП України, підставою відповідальності власника (підприємства) є склад правопорушення, який включає два юридичних факти порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вина власника. Затримка розрахунку з працівником за відсутності спору про розмір належних працівникові сум тягне обов`язок власника провести на користь працівника виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Пред`являючи таку вимогу до власника, працівник не зобов`язаний доводити наявність будь-яких шкідливих наслідків затримки розрахунку при звільненні. Що ж стосується вини, то за аналогією із ст.\~614\~Цивільного кодексу\~України обов`язок доведення її відсутності лежить на власникові. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.\~117\~КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст.\~233\~КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст.117,237-1цьогоКодексуроз`яснив, що за нормамист.47\~КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені вст. 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного суду України від 14 грудня 2016 року по справі N 6-788цс16. Дослідивши в ході судового розгляду спірні правовідносини, надані докази та застосувавши вищенаведені норми права, суд вважає позов задовольнити та стягнути з Державного підприємства «Хлібна база №73» Державного агентства резерву України на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 6472,33 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 21584,64 грн., а всього 28056,97 грн. Також відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~із Державного підприємства «Хлібна база №73» Державного агентства резерву України підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору на користь держави, а також 908,00 грн. на користь позивачки [PERSON] .

Outcome: approved