Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Тимченко С.В. звернувся до суду з позовом до відповідача ФГ «Віра Вікторія» про стягнення заборгованості по орендній платі та пені за прострочку виплати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки, кадастровий номер 3523182000:02:000:0276, площею 5,2924 га, що розташована на території Миролюбівської (Кіровської) сільської ради Новоукраїнського (Маловисківського) району Кіровоградської області. Право власності підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку. 01.11.2011 між позивачем та ФГ «Віра-Вікторія» було укладено договір оренди землі без номера, за умовами якого позивач передала відповідачу належну їй земельну ділянку у строкове платне користування строком на 10 років. Договір зареєстровано 15.03.2012 року у відділі Держкомзему у Маловисківському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №35231820400.1933. При цьому, відповідач нехтує умовами договору та не виконує взяті на себе зобов`язання. Відповідач не виплатив оренду плату за 2020 та 2021 роки. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки за 2020-2021 роки складає 176498,61 грн. та протягом вказаних років була незмінною. Загальна заборгованість відповідача за Договором оренди землі складає: за 2020 рік орендна плата в розмірі 5294,95 грн. та пеня в розмірі 41830,5 грн., всього 47125,45 грн; за 2021 рік орендна плата в розмірі 5294,95 грн. та пеня в розмірі 3177 грн., всього 8471,95 грн. Всього підлягає стягненню 55597,4 грн. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Тимченко С.В. подав клопотання зареєстроване судом 29.06.2022 року за вх. №4757, в якому просив врахувати, що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 13.11.2019 року, справа №908/1399/17) - У зобов`язальних правовідносинах вина особа, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності заборгованості. Крім того, при обчисленні розміру заборгованості по орендній платі з урахуванням індексації вартості земельної ділянки, просив врахувати правову позицію Верховного Суду у справі №392/166/15 від 22.01.2022 року. 26.07.2022 року за вх. №5492 представник позивача - адвокат Тимченко С.В. подав клопотання, в якому просив розгляд справи провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач ФГ «Віра Вікторія» у судові засідання 24.05.2022, 22.06.2022 та 26.07.2022 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, судова повістка направлялась за його місцезнаходженням, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 43, 48, 53). Про причини не явки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь - які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий №3523182000:02:000:0276, площею 5,29 га., розташованої на території Миролюбівської (Кіровської) сільської ради Новоукраїнського (Маловисківського) району, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії II -КР №036198, виданого 2 квітня 2001 року Кіровською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів про право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №4-267 (а.с.12). 1 листопада 2011 року між [PERSON] та ФГ «Віра Вікторія» укладено договір оренди землі без номера, за умовами якого позивач передав відповідачу належну йому земельну ділянку площею 5,29 га, у строкове платне користування строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату кладення договору складає 55871 грн. Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 15 березня 2012 року, номер запису про інше речове право: 35231820400 (а.с.13-14). Актом приймання - передачі земельних ділянок в оренду [PERSON] передала ФГ «Віра Вікторія» в особі голови Ткач В.С. земельну ділянку [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер: 3523182000:02:000:0276, площею 5,29 га., розташованої на території Миролюбівської (Кіровської) сільської ради Новоукраїнського (Маловисківського) району Кіровоградської області станом на 14.01.2022 року, вартість земельної ділянки становить 176498,61 грн. (а.с.17). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України « Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди. Відповідно до ст. 36 Закону України « Про оренду землі» вбачається, що у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею. Згідно ст.24 ч. 1 Закону України «Про оренду плати землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Статтею. 21 Закону України "Про оренду землі" визначає орендну плату за землю як платіж, який орендатор вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до п.9 Договору оренди землі - орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної оцінки земельної ділянки або натуроплати - тони зерна, оранка, солома. Відповідно до п. 10 Договору, - обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інформації. Згідно п. 11 Договору, - орендна плата сплачується не пізніше 31 грудня кожного орендованого року. Відповідно до п. 40 Договору, - за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність до закону та цього Договору. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що відповідачем належним чином не виконуються взяті зобов`язання за договором оренди, у зв`язку з чим, ФГ «Віра Вікторія» має перед позивачем заборгованість із виплати орендної плати за 2020 та 2021 роки за договором оренди земельної ділянки загальною площею 5,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 3523182000:02:000:0276 на загальну суму 55597,4 грн. З яких, розмір орендної плати за 2020 рік складає 5294,95 грн (3% від 176498,61 грн). Розмір орендної плати за 2021 рік складає 5294,95 грн (3% від 176498,61 грн). Всього заборгованість по орендній платі становить 10589,9 грн. Згідно п.14 договору оренди земельної ділянки від 01 листопада 2011 року, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 2% несплаченої суми за кожний день прострочення. На підставі ст. 549 ЦК України боржник за невиконання, або неналежне виконання договірних зобов`язань повинен сплатити неустойку (штраф, пеню). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачем за 2020 та 2021 роки, а отже, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені 2 % річних. Кількість днів прострочення виконання зобов`язань за 2020 рік складає 395 днів, кількість днів за 2021 рік на момент звернення до суду складає 30 днів. Тому, розмір пені за 2020 рік складає 41830,5 грн (395х105,9=41830,50) Розмір пені за 2021 рік складає 3177 грн (30х105,9=3177) Всього заборгованість по пені становить 45007,5 грн. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Судом відзначається, що відповідачем, з метою доведення відсутності заборгованості за орендну плату, не надано суду жодних доказів (бухгалтерських відомостей, документів, що мають обов`язкові офіційні ознаки документа), які б підтверджували факт сплати останнім позивачу орендної плати за користування земельною ділянкою, а також доказів здійснення дій щодо належного виконання умов договору оренди у вказаній частині, але позивач відмовився приймати належне його виконання, відповідач суду не надав, що є його процесуальним обов`язком (Постанова ВСОП КЦС від 06.03.2019 року №183/2621/17). З огляду на викладене, враховуючи порушення орендарем своїх зобов`язань, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою та пені за прострочені виплати є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зазначена правова позиції повністю відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 13.11.2019 року справа №908/1399/17, справа №1663/15 від 22.01.2020 року. Вирішуючи клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 9000 грн., суд виходить з такого. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором №1 про надання правової допомоги у цивільній справі від 24.01.2022 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №134, квитанцією № 1 від 24.01.2022 року на суму 9000 грн. 00 коп. В клопотанні про стягнення витрат на правову допомогу адвоката зазначено, що сума правової допомоги є сталою та не може змінюватися в залежності від кількості судових засідань та об`єму виконаної роботи. Передбачена сума правової допомоги сплачена позивачем в момент укладання договору. Суд вважає, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміром позовних вимог, при цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами допомоги (Постанова ВП ВС від 08.06.2021 № 550/936/18 (14-26цс21), та відповідачем не заявлялося таке клопотання, а тому, на підставі ст. 137 ЦПК України вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката підлягають задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved