Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до контрольного талону до ордера № 122 від 03.04.1970 року [PERSON] , слюсарю ТЧ-8, було видано ордер, на підставі дозволу начальника Дніпропетровського відділу Придніпровської залізниці, рішення ІІ/ХІІ -1969, яким надано право на заняття однокімнатної (окремої) квартири, житловою площею 16,95 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , кількість в`їжджаючих 3, на зворотному боці зазначено склад сім`ї: [PERSON] дружина, [PERSON] донька, [PERSON] - квартиронаймач. 06 квітня 1970 року між управлінням будинками № 3 Придніпровської залізниці в особі управителя [PERSON] та [PERSON] було укладено типовий договір найму житлового приміщення в будинку місцевої Ради депутатів трудящих, державної, кооперативної і громадської організації. Відповідно до обмінного ордеру на житлове приміщення № 5128 від 18.10.1988 року позивач отримала право на заняття в порядку обміну житлового приміщення житловою площею 16,9 кв.м., що складається з 1 кімнати в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . 16 грудня 1989 року позивач вступила у шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 18731 від 08.11.2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21 жовтня 1988 року по теперішній час. З 27 грудня 1991 року крім позивача за адресою: [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] . З 26 квітня 1993 року за вищевказаною адресою зареєстровано також [PERSON] відповідача по справі. Відповідач фактично не проживає за цією адресою з 2010 року, його особистих речей та спального місця у квартирі немає. Позивачу відомо, що відповідач орендує квартиру у Чечелівському районі м. Дніпра, проте точна адреса фактичного місця проживання відповідача невідома. Відповідач комунальні послуги не сплачує. Реєстрація у квартирі відповідача не дозволяє позивачу користуватися і розпоряджатися квартирою, змушена нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, позбавляє права на отримання субсидії. Таким чином, відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні протягом більш ніж шість місяців без поважних причин. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З контрольного талону до ордеру № 122 від 03 квітня 1970 року вбачається, що [PERSON] з дозволу начальника Дніпропетровського відділення Придніпровської залізниці на підставі рішення № ІІ/ХІІ-1969 було видано ордер на право заняття окремої однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 12). 06 квітня 1970 року між Управлінням будинками № 3 Придніпровської залізниці в особі управителя [PERSON] як наймодавцем та [PERSON] як наймачем було укладено Типовий договір найму жилого приміщення в будинку Міської ради депутатів трудящих, державної, кооперативної та громадської організації щодо вищезазначеної однокімнатної квартири (а.с. 13). Судом встановлено, що 18 жовтня 1988 року Бюро по обміну жилої площі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів на підставі протоколу засідання комісії по обміну жилої площі № 41 від 12 жовтня 1988 року на ім`я [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення № 5128 на право заняття в порядку обміну з сім`єю з однієї людини житлового приміщення житловою площею 16,9 кв.м., яке складається з 1 кімнати в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). У зв`язку з реєстрацією 16 грудня 1989 року шлюбу з [PERSON] \~прізвище [PERSON] \~було змінено\~на « [PERSON] »,\~що підтверджується\~копією актового\~запису про\~укладення шлюбу\~№ 2017\~від 16\~грудня 1989\~року (а.с. 37). Позивач [PERSON] , [INFO] , з 21 жовтня 1988 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у її паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 30 березня 2006 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 10-11), а також довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 18731 від 08 листопада 2021 року, виданою Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с. 15). З відповіді обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 01 червня 2022 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] з 26 квітня 1993 року значиться зареєстрованим також і відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Факт реєстрації відповідача з 26 квітня 1993 року за адресою: [ADDRESS] \~підтверджується також\~і відповідною\~відміткою у\~його паспорті\~громадянина України\~серії [NUMBER] ,\~виданому 01\~вересня 2009\~року Красногвардійським\~РВ ГУМВС\~України в\~Дніпропетровській області\~(а.с.\~17). Відповідно до ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 Житлового кодексу України). При цьому, у позовній заяві позивач наполягала на тому, що відповідач [PERSON] з 2010 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , його особистих речей у квартирі немає, участі в утриманні квартири відповідач не несе. З Акта\~про непроживання\~та відсутність\~особистих речей\~від 22\~червня 2017\~року,\~складеного сусідами\~позивача \~ [PERSON] \~(місце\~проживання:\~ [ADDRESS] ),\~ [PERSON] \~(місце\~проживання:\~ [ADDRESS] )\~та [PERSON] \~(місце\~проживання:\~ [ADDRESS] ) (а.с. 18), а також з Акта про непроживання та відсутність особистих речей від 29 грудня 2021 року, складеного сусідами позивача [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) (а.с. 19) вбачається, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2010 року, його особистих речей у квартирі не виявлено, спального місця та інших речей, які б вказували на фактичне проживання даної особи у цій квартирі немає. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому, у статті 72 Житлового кодексу України закріплено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від\~05\~листопада 2021\~року,\~який набрав\~чинності 01\~грудня 2021\~року,\~зняття особи\~із задекларованого\~або зареєстрованого\~місця проживання\~(перебування)\~у разі\~звернення до\~органу реєстрації\~або через\~центр надання\~адміністративних послуг\~за місцем\~задекларованого або\~зареєстрованого місця\~проживання (перебування)\~здійснюється: 1)\~за заявою\~про зняття\~особи із\~задекларованого або\~зареєстрованого місця\~проживання (перебування),\~поданою у\~паперовій формі\~такою особою,\~її законним\~представником або\~представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.\~ У пункті 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації\~вносить зміни\~до реєстру\~територіальної громади,\~зокрема,\~на підставі\~судового рішення,\~яке набрало\~законної сили,\~про позбавлення\~права власності\~на житло\~або права\~користування житлом,\~про виселення,\~визнання особи\~безвісно відсутньою\~або оголошення\~її померлою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , оскільки не проживає там понад одинадцять років, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем\~позовних вимог\~щодо визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим пиміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , та вважає необхідним\~дані позовні вимоги задовольнити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. ст.ст. 15 Цивільного кодексу України, ст.ст. 64, 65, 71, 72 Житлового кодексу України та

Outcome: approved