Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

12 листопада 2021 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги по теплопостачанню в сумі 14\~043,26 грн. за період з 01.06.2015 р. по 30.09.2021 р. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач не здійснює оплату за комунальні послуги в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. 16.11.2021 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 08.12.2021 року відповідачем надано відзив на позов, проти заявлених вимог заперечує, вказує що з 01.04.2019 року позивач фактично нарахував оплату за послуги за вищим тарифом, що призвело до неумисного накопичення боргу. Просить застосувати строк позовної давності до частини вимог щодо нарахування боргу за період з 01.06.2015 р. по 16.11.2018 р. Надає розрахунок, відповідно до якого сума боргу за період спливу строку позовної давності становить 13\~552,66 грн., а тому розрахунок фактичного боргу за період в межах строку позовної давності з 17.11.2018р. становить 490,60 грн. (14043,26-13552,66), які він сплатив позивачу. 08.12.2021 року відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. 14.12.2021 року представником позивача надано відповідь на відзив, зазначає, що позивачем вірно здійснено розрахунок заборгованості в розмірі 14\~043,26 грн., щодо застосування строків позовної давності заперечує, вказує, що оскільки відповідачем було проведено часткову оплату заборгованості, то строки позовної давності були перервані, отже, відповідач визнав існування заборгованості. 22.12.2021 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив. 23.12.2021 року справу призначено до слухання по суті. 11.05.2022 року позивачем надано додаткові пояснення, зазначає, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» на підставі норм діючого законодавства і у визначений законом спосіб є виконавцем житлово-комунальних послуг і нарахування за оплату наданих послуг здійснює за встановленими тарифами, а тому твердження відповідача про те, що застосовані невірні нарахування за надані послуги з гарячого водопостачання є безпідставними, наполягає на задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити із наведених підстав. Відповідач в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечує, просить відмовити в позові у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою МКП «Хмельницьктеплокомуенерго» надає відповідачу послуги по теплопостачанню за затвердженими в установленому порядку тарифами. Позивач зазначає, що [PERSON] не оплачує їх в повному обсязі, внаслідок чого станом на 20.10.2021 року за період з 01.06.2015 року по 30.09.2021 року заборгованість становить 14\~043,26 грн. Згідно з п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.\~Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В силу\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до\~ст. 67 Житлового кодексу України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Позивач зазначає, що відповідач систематично недоплачує за надані послуги, внаслідок чого за період з 01.06.2015 року по 30.09.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 14\~043,26 грн. Відповідач просить застосувати строки позовної давності та з цих підстав відмовити позивачу у задоволенні позову. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.06.2015 року по 30.09.2021 року, однак, до суду звернувся лише 12.11.2021 року, а тому позовні вимоги за період з 01.06.2015 року по 12.11.2018 року заявлені поза межами позовної давності. Також суд зазначає, що позивач не звертався до суду із заявою для поновлення строку позовної давності. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги за вказаний період слід відмовити та застосувати строк позовної давності, при цьому суд критично оцінює заперечення представника позивача про те, що строк позовної давності було перервано відповідачем, так як 29.09.2016 року від здійснив оплату на суму 1\~200 грн., оскільки в наданій квитанції конкретно зазначено, що це оплата за тепло, а не за гарячу воду. Щодо періоду нарахування заборгованості із 13.11.2018 року по 30.09.2021 року, суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] за сплату послуг з теплопостачання, позивачем не доведена. Так, позивачем додано до матеріалів справи Довідку №272 від 20.10.2021 року, яка не містить граф «Заборгованість», «Переплата» з таблиці не зрозуміло коли і який саме борг виник, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості у [PERSON] за період з 13.11.2018 року по 30.09.2021 року. Таким чином, на підставі викладеного, із врахуванням обставин справи, суд вважає, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» слід відмовити у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання, в повному обсязі. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed