Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

У червні позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із зазначеною заявою. В обґрунтування заяви вказала, що вона народилася [INFO] , про що складено актовий запис 06.10.1937 року за №266. На підставі Свідоцтва про народження по досягнення 18-ти річного віку, нею було отримано паспорт громадянина України, у якому правильно зазначено дату її народження [INFO] . 20.03.1971 року вона уклала шлюб з [PERSON] , про що було здійснено актовий запис про шлюб № 44. Дата народження нареченої в актовому записі вказано [INFO] , замість [INFO] . Від даного шлюбу у неї та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 78, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 355. Матір`ю обох дітей вказано заявника [PERSON] , [INFO] , замість правильної дати народження [INFO] . Надалі шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, про що було зроблено актовий запис про розірвання шлюбу № 286 від 13.06.1987 року. В актовому записі про розірвання шлюбу № 286 від 13.06.1987 року її дату народження вказано [INFO] замість правильної дати народження [INFO] . З метою усунення даних помилок, вона звернулася до заінтересованої особи з метою їх виправлення. Листом їй повідомлено, що згідно відповіді Державного архіву Київської області від 19.01.2022 року за № 01-43/27 актового запису про народження заявника [PERSON] не має, тому повторно видати свідоцтво про народження неможливо. Встановити, що [PERSON] , саме [INFO] не має можливості. В актових записах, які зберігаються у відділі вказана, або не повна дата народження [PERSON] , або вказана [INFO] , а так підстав для внесення змін у відділі відсутні. Просила суд: встановити факт неправильності запису в Акті цивільного стану - актовому записі про шлюб № 44, який складено 20.03.1971 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області на [PERSON] та [PERSON] , щодо дати народження нареченої [PERSON] , а також внести зміни до актового запису про шлюб; встановити факт неправильності запису в Акті цивільного стану - актовому записі про народження № 78, який складено 20.03.1971 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області на [PERSON] , щодо дати народження матері [PERSON] , а також внести зміни до актового запису про народження; встановити факт неправильності запису в Акті цивільного стану - актовому записі про народження № 355, який складено 30.10.1973 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області на [PERSON] , щодо дати народження матері [PERSON] , а також внести зміни до актового запису про народження; встановити факт неправильності запису в Акті цивільного стану - актовому записі про розірвання шлюбу № 286, який складено 13.06.1987 року відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області на [PERSON] та [PERSON] ), щодо дати народження дружини [PERSON] , а також внести зміни до актового запису записі про розірвання шлюбу. У судове засідання заявник не з`явилася. Представник заявника подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд задовольнити заяву в повному обсязі. У судове засідання представник Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд на підставі п. 1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~розгляд справи провів у відсутність сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Частинами 3, 4\~ст. 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст.\~81,\~89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] від 06.10.1937 року, актовий запис № 266, народилась [INFO] . Надалі заявник отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] , в якому визначена дата народження [PERSON] [INFO] , а також був присвоєний РНОКПП [NUMBER] , про що внесений відповідний запис до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. У подальшому для отримання повторно Свідоцтво про народження заявника, [PERSON] у травні 2022 року звернулась до Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким встановлено, що актовий запис про народження заявника відсутній та встановлено факт невідповідності дати народження заявника. В актових записах, які зберігаються у відділі, вказана, або не повна дата народження [PERSON] , або вказана 05.09.1937 року, замість 30.09.1937 року. Зокрема, 20.03.1971 року заявник [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що було здійснено актовий запис про шлюб № 44. Дата народження нареченої в актовому записі вказано [INFO] , замість [INFO] . Від даного шлюбу у заявника [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 78, [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 355. Матір`ю обох дітей вказано заявника [PERSON] , [INFO] , замість правильної дати народження [INFO] . Надалі шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що було зроблено актовий запис про розірвання шлюбу № 286 від 13.06.1987 року. В актовому записі про розірвання шлюбу № 286 від 13.06.1987 року дату народження заявника [PERSON] вказано 05.09.1937 року замість правильної дати народження [INFO] . Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що у Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції не має можливості встановити дату народження заявника саме [INFO] не має можливості, підстав для внесення змін у Відділі відсутні. Відповідно до пункту 2.15.9 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793)\~до актового запису вносяться зміни, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручування, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості). Таким чином, дата народження заявника зазначене у Свідоцтві про народження [PERSON] відрізняється від дати заявника зазначеного в актовому записі про шлюб № 44 від 20.03.1971 року, актовому записі про народження [PERSON] № 78 від 20.03.1971 року народження, актовому записі про народження [PERSON] № 355 від 30.10.1973 року народження, актовий запис про розірвання шлюбу № 286 від 13.06.1987 року. Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає\~Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а також регулюються Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими\~Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року. Вказаними законодавчими актами встановлено, що зміни, виправлення до актового запису вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем збереження відповідного актового запису. Відповідно до ч. 5 ст.9\~Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а також «Правил проведення державної реєстрації актів цивільного стану», внесення змін, виправлень до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису. На виконання вищезазначеної норми були прийняті Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення або анулювання, затверджені\~Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, які регулюють зміни до актових записів цивільного запису та порядок їх внесення. Згідно з ч.1\~ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом за наявності достатніх підстав для цього. Відповідно до пунктів 1.15, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану є підставою для внесення змін, які зазначені в рішенні суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Такі зміни вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Практика аналогічної категорії справ зазначена у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995р. «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», відповідно до абз. 2 п. 3якого роз`яснено, що згідно з\~Законом України «Про органи реєстрації актів громадянського стану»\~і Правил, затверджених Міністерством юстиції України, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по-батькові, тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Відповідно до пункту 7 вказаної Постанови зазначено, що питання про встановлення неправильності в актовому записі суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами першою, другою\~статті 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,\~від 10 лютого 2010 року). В даному випадку судом встановлено, що особа зазначена в Свідоцтві про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] та [PERSON] , [INFO] зазначена в актовому записі про шлюб № 44 від 20.03.1971 року, актовому записі про народження [PERSON] № 78 від 20.03.1971 року народження, актовому записі про народження [PERSON] № 355 від 30.10.1973 року народження, актовий запис про розірвання шлюбу № 286 від 13.06.1987 року, є однією й тією самою особою і зазначені обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: копією паспорта позивача, копією реєстраційної картки платника податків, копією Свідоцтва про народження позивача. Отже інформація зазначена у вищевизначених актових записах не відповідає інформації зазначеній у Свідоцтві про народження заявника, що позбавляє останню отримати повторно Свідоцтво про народження. З наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та необхідності їх задоволення, оскільки в актовому записі про шлюб № 44 від 20.03.1971 року, актовому записі про народження [PERSON] № 78 від 20.03.1971 року народження, актовому записі про народження [PERSON] № 355 від 30.10.1973 року народження, актовому записі про розірвання шлюбу № 286 від 13.06.1987 року були допущені помилки, які відповідними органами виправлені не були. Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованимм та таким, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно та

Outcome: approved