Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

15.02.2022 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 09.10.2021 р. ним було здійснено операцію з належного йому карткового рахунку [NUMBER] в сумі 7300 грн. на рахунок власника карткового рахунку [NUMBER] , який належить відповідачу, банк який обслуговує фізичну особу-отримувача АТ «Універсал Банк». Зазначені кошти ним були перераховані не тому отримувачу, оскільки позивачем був зазначений невірний номер картки, який вказується при здійсненні перерахунку з картки на картку. Так, замість номера картки [NUMBER] (що належить батьку позивача [PERSON] ), він вказав номер картки [NUMBER] , який належить відповідачу. Про вказану помилку позивач дізнався відразу і здійснив два перерахунки в розмірі 1 копійки з коментарем, в якому просив перерахувати (повернути) кошти, бо вони були здійснені ним помилково, і другий коментар в якому зазначив свій номер та просив з ним зв`язатись. Такі звернення позивача відповідачем були проігноровані. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 11.01.2022 р. було витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо прізвища, ім`я, по-батькові, адреси реєстрації особи, якій належить зазначений вище в позові картковий рахунок. Відповідно до довідки від 17.01.2022 р. № БТ/235 АТ Універсал Банк надало інформацію щодо власника карткового рахунку, яким виявився [PERSON] . У розумінні ст.1212 ЦК України кошти, які позивач надіслав на картковий рахунок відповідача, вважаються безпідставно набутими. За позовом [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті кошти в сумі 7300 грн. та судові витрати. Ухвалою від 02.03.2022 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 29.04.2022 р. 29.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 06.06.2022 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. 06.06.2022 р. розгляд справи відкладено на 21.07.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. Позивач направив\~до суду\~заяву про\~розгляд справи\~за його\~відсутності,\~позов підтримує,\~просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив рішення за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що 09.10.2021 р. [PERSON] було здійснено операцію з належного йому карткового рахунку [NUMBER] в сумі 7300 грн. на рахунок власника карткового рахунку [NUMBER] , який належить відповідачу, банк який обслуговує фізичну особу-отримувача АТ «Універсал Банк» (а.с.8, 12). Кошти були перераховані не тому отримувачу, оскільки позивачем був зазначений невірний номер картки, який вказується при здійсненні перерахунку з картки на картку. Замість номера картки [NUMBER] , що належить батьку позивача [PERSON] , [PERSON] вказав номер картки [NUMBER] , який належить відповідачу. Про вказану помилку позивач дізнався відразу і здійснив два перерахунки в розмірі 1 копійки з коментарем, в якому просив перерахувати (повернути) кошти, бо вони були здійснені ним помилково, і другий коментар в якому зазначив свій номер та просив з ним зв`язатись (а.с.13, 14). Такі звернення позивача відповідачем були проігноровані. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 11.01.2022 р. було витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо прізвища, ім`я, по-батькові, адреси реєстрації особи, якій належить зазначенийй вище картковий рахунок. Відповідно до довідки від 17.01.2022 р. № БТ/235 АТ Універсал Банк надав інформацію щодо власника карткового рахунку, яким виявився [PERSON] (а.с.12). Вимога позивача до відповідача повернути безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 7300 грн. не виконана до теперішнього часу. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Відповідно до\~ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30.08.2018 по справі №334/2517/16-ц, згідно якої набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Суд касаційної інстанції, зокрема, зазначив, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положеннями п. 2.35 Постанови НБУ № 22 від 21.01.2004 р. «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»\~\~встановлено, що кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначеній строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. За правилами ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, вирішуючи даний спір суд бере до уваги те, що позивачем заперечується, а відповідачем не доведено договірний характер стосунків між сторонами та правомірності отримання відповідачем спірних коштів. Встановивши відсутність правових підстав на отримання зазначеного переказу, суд визнає ці кошти безпідставно набутим майном і приходить висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 992,40 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходив з наступного. Згідно із п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК\~України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 3 ст.\~137\~ЦПК\~України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 23.11.2021 р. між позивачем [PERSON] і адвокатом Іващенко М.В. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с.15-17). Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера № 6 від 23.11.2021 р. та № 6-а від 15.02.2022 р. (а.с.20, 21) позивачем сплачено адвокату, згідно акту приймання-передачі наданих послуг (а.с.18) за консультацію, визначення правової позиції, підготовки клопотання про забезпечення позову до його подачі -1500 грн. та за підготовку і складання позовної заяви 1500 грн., що разом складає 3000 грн. Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Outcome: approved