Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

В.о.начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.06.2021 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшла інформація з АТ КБ «Приват Банк» про відсутність руху коштів більше року по рахунку [PERSON] . Головним управлінням 09.06.2021 року на адресу пенсіонера направлено листа №0900-0401-8/20276 про необхідність з`явитися до Пенсійного фонду в області. У липні 2021 року [PERSON] звернувся в сервісний центр для проходження ідентифікації особи представивши закордонний паспорт. З метою з`ясування проживання [PERSON] 28.07.2021 року Головним управлінням направлено запит до управління ДМС України в Івано-Франківській області про наявність даних виїзду [PERSON] на ПМП. Зазначає, що згідно інформації управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, яка надійшла на адресу Головного управління 04.08.2021 року стало відомо, що [PERSON] , [INFO] , в грудні 2014 року отримав дозвіл на виїзд на постійне місце проживання за межі України, в зв`язку з чим в серпні 2015 року оформив відповідні документи. Зазначає, що [PERSON] не повідомив Головне управління про виїзд за кордоном на постійне місце проживання в результаті чого виникла передплата пенсії за період з 01.09.2015 року по 31.08.2021 року в розмірі 155\~046,76 грн. Виплата пенсії призупинена з 01.09.2021 року у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за межі України та обчислено переплату пенсії в сумі 155\~046,76 грн. 13.08.2021 року Головним управлінням надіслано листа [PERSON] про відшкодування зайво отриманих коштів в сумі 155\~046,76 грн. за період з вересня 2015 року по серпень 2021 року. Також зазначається, що з серпня 2021 року виплата пенсії [PERSON] була переведена на поштове відділення №8, тому, у зв`язку з не оплатою коштів в сумі 2\~868,67 грн. за серпень 2021 року повернуто поштовим відправленням №8 на рахунки Головного управління, в зв`язку з чим розмір передплати пенсії за період з 01.09.2015 року по 31.07.2021 року склав 152\~178,09 грн., однак, [PERSON] кошти в сумі 152\~178,09 грн. повернуті не були. Враховуючи наведене просять суд стягнути з [PERSON] безпідставно отриману суму пенсії за період з 01.09.2015 року по 31.07.2021 року в сумі 152\~178,09 грн.\~ Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.06.2021 року заступником начальника ГУПФ України\~ в Івано-Франківській області направлено лист [PERSON] з необхідністю звернення до 20.07.2021 року до сервісного центру Пенсійного фонду за місцем його проживання та надати нову заяву для продовження виплати пенсії через банківську установу. В разі неподання [PERSON] заяви у вказаний термін виплата пенсії буде переведена на відділення поштового зв`язку за місцем проживання, зазначеного\~ в матеріалах [PERSON] справи.\~\~ Як вбачається із листа Першого заступника начальника УДМС України в Івано-Франківській області від 28.07.2021 року, згідно обліків Управління ДМС України в Івано-Франківській області гр. [PERSON] , [INFO] , в грудні 2014 року отримав дозвіл на виїзд на постійне проживання за межі України, в зв`язку з чим в серпні 2015 року оформив відповідні документи. З листа заступника начальника ГУПФ України в Івано-Франківській області від 13.08.2021 року вбачається, що [PERSON] направлявся лист про повернення зайво отриманих коштів в повному обсязі, в сумі 155\~046,76 грн. протягом місяця. Як вбачається із розрахунку передплати пенсії по пенсії по пенсійній справі №926160819067 [PERSON] за період 01.09.2015 по 31.07.2021 року йому виплачено грошові кошти в сумі 152\~178,09 грн. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсійні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",(далі Закону № 1058-ІV) який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом. Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим\~Законом\~пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Статтею 50 Закону № 1058-IV визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно зі статтею 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року\~№ 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Як зазначено в пункті 3.3. цього Рішення, оспорюваними нормами Закону № 1058-IV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, суд приходить до переконання, що вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 152\~178,09 грн., які є пенсією відповідача та були нараховані під час перебування його за кордоном, задоволенню не підлягають, оскільки друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визнано Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року\~№ 25-рп/2009 таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) та право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні. У відповідності до ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.\~46,\~150,\~152 Конституції України, ст.ст.\~1212,\~1215 ЦК України,\~рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року,

Outcome: dismissed