Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Орган опіки та піклування Зачепилівської селищної ради Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що останній є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають на території Миколаївського старостинського округу Зачепилівської селищної ради Харківської області, а саме в с. Абазівка. Мати дітей [PERSON] померла [INFO] . Позивачем вказано, що дана сім`я перебувала під наглядом служби у справах дітей, як сім`я, що перебуває у складних життєвих обставинах. 21.02.2022 було проведено обстеження сім`ї відповідача, яким встановлено, що у житловому будинку умови не пристосовані для проживання дітей, відсутні продукти харчування, діти брудні, мають педикульоз, в них відсутній чистий одяг та спідня білизна. В будинку брудно, різкий запах сечі та алкоголю, в помешканні проживає ще троє братів відповідача, для дітей немає окремої кімнати, вони сплять де прийдеться, відсутня постільна білизна, брудний одяг лежить не випраний однією великою купою на підлозі. Діти систематично не ходять до школи. За результатами вказаного акту дітям було небезпечно знаходитися в таких умовах, тому їх тимчасово направлено до Зачепилівської центральної лікарні. 22.02.2022 на засіданні виконавчого комітету Зачепилівської селищної ради Харківської області було прийнято рішення про відібрання малолітніх дітей у відповідача без позбавлення батьківських прав. На даний час у позивача відсутня жодна інформація, яка б свідчила про поважні причини, що перешкоджають виконувати [PERSON] свої батьківські обов`язки належним чином, наведені факти свідчать про його самоусунення від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, тому позивач звернувся до суду з вимогою відібрати у [PERSON] малолітніх дітей без позбавлення його батьківських прав та стягнути з аліменти на їх утримання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви та клопотання від нього не надходили. Представник третьої особи Сухіна Р.П. в судовому засіданні вказала, що не заперечує проти позову та просила його задовольнити. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню, з таких підстав. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Миколаївським старостинським округом №4 Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області 23.02.2022 № 112, [PERSON] має такий склад сім`ї: син [PERSON] , 2014 року народження, донька [PERSON] , 2013 року народження. Згідно довідки - характеристики, виданої Миколаївським старостинським округом №4 Зачепилівської селищної ради Красноградського району Харківської області 23.02.2022 № 113, [PERSON] зареєстрований та проживає в будинку покійної матері за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживають двоє неповнолітніх дітей, а також три брати, один з яких часто зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя. [PERSON] постійного місця роботи не має, живе за рахунок одноразових заробітків, вихованням дітей не займається, в будинку жахливі побутові умови, відсутні продукти харчування. В листі КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Зачепилівської селищної ради Харківської області № 01-16/56 від 14.03.2022 вказується, що малолітні діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] супроводжено до Зачепилівської центральної лікарні, у зв`язку з тим, що вони мали занедбаний вигляд (педикульоз), були одягнені в брудні речі з неприємним запахом. Батько зловживає спиртними напоями, дітьми не займається, до школи вони не ходять, в будинку відсутня постільна білизна, дуже багато брудного одягу. Рішенням виконавчого комітету Зачепилівської селищної ради Харківської області № 12 від 22.02.2022 вирішено негайно відібрати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у батька [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей. Згідно висновку № 4621/03.01-25 від 07.03.2022 Орган опіки та піклування Зачепилівської селищної ради Харківської області вважає за доцільне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у батька [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав. За змістом ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У рішенні від 16.07.2015 по справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. З наявних у справі письмових доказів, суд вважає доведеним той факт, що відповідач належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дітей. Більш того, суд вважає, що у даному випадку, відібрання дітей у відповідача без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дітей з метою унеможливлення в подальшому залишення їх без догляду, оскільки враховуючи вік дітей, це є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати малолітніх дітей у відповідача без позбавлення його батьківських прав. При цьому суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідач не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення йому дітей. Відповідно до ст.5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Також суд дійшов висновку про попередження відповідача щодо зміни ставлення до дітей із покладанням на органи опіки та піклування контролю за виконанням своїх батьківських обов`язків у відношенні дітей. Частиною 4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно ч.4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншою, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню, в межах позовних вимог. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved