Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Панченко Олена Валентинівна, [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом і має право на Ѕ частку від спадкового майна. Іншим спадкоємцем першої черги за законом є її мати [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Панченко О.В. від 15 грудня 2021 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на Ѕ частку в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності [PERSON] на цю квартиру. Проте останній володів квартирою на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Дніпропетровської міської ради 28.08.2008 року. Крім того, при дослідженні нотаріусом паспорту позивача встановлена розбіжність в написанні по-батькові спадкоємиці « [PERSON] » та імені померлого батька « [PERSON] ». Просила суд встановити юридичний\~факт родинних\~відносин між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~а саме,\~що [PERSON] \~є рідним\~батьком [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] на Ѕ частину квартири [ADDRESS] (загальна площа 45,5 кв.м., житлова площа 27,4 кв.м.). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2022 року, головуючим суддею у розгляді цивільної справи за позовною заявою [PERSON] визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 20 січня 2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху, та позивачу надано строк для усунення недоліків. 25 січня 2022 року на виконання ухвали судді від 20 січня 2022 року позивачем були усунені недоліки позовної заяви та сплачено судовий збір. Ухвалою судді від 28 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2022 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2022 року закрито підготовче судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні, яке проводилося 21.06.2022 року підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. В подальшому відповідно до заяви, яка надійшла до суду 30.06.2022 року представник позивача просив суд розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача та задовольнити позовні вимоги з підстав наведених в позові. Представник відповідача Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради в судовому засіданні, яке проводилося 21.06.2022 року заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову. В подальшому в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Панченко О.В. в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Суд, заслухавши сторони в судовому засіданні, яке проводилося 21.06.2022 року, дослідивши докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №441 від 26 березня 2021 року. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20105847 від 03.09.2008 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 28.08.2008 р, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.22). Згідно з листом Дніпровського МБТІ від 12.05.2022 року №34517 станом на 31.12.2012 року в інвентарній справі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано право власності в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 28.08.2008 р, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, на підставі довідки ЖБК №275 від 24.06.2008р та рішень виконкому Дніпропетровської міської ради від 21.10.1999 за №2091, та від 21.10.2004 за №3060, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР 03.09.2008 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номер №24506729 (а.с.122,123). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №303212171 від 21.06.2022 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, [NUMBER] , видане 28.08.2008 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, реєстраційний номер майна: 24506729. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є дружина померлого третя особа по справі [PERSON] та донька померлого - позивач по справі [PERSON] . Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00031704703 від 19 липня 2021 року, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] з 28.07.1973 року (а.с. 80). Згідно з копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого Бабушкінським відділом РАГС 01 червня 1976 року, батьками [PERSON] є: батько [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.11). Відповідно до спадкової справи №6/2021 заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Панченко Оленою Валентинівною після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , актовий запис №441, номер у спадковому реєстрі 67994946, з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь доньки [PERSON] [INFO] звернулася дружина померлого [PERSON] . Також [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на 1/2 частку в праві спільної часткової власності щодо квартири [ADDRESS] . 19 липня 2021 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Панченко О.В. від 15.12.2021 року відмовлено спадкоємиці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] , що помер [INFO] на 1/2 частку в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] та роз`яснено її право на звернення до суду (а.с.116-117). Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Щодо заявлених вимог про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в м. Дніпропетровськ, що підтверджено копією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] , виданого 01 червня 1976 року, що долучена позивачем до матеріалів справи та у якому зазначено по батькові позивача та ім`я її батька російською мовою « [PERSON] », так батьком зазначено « [PERSON] » (а.с.11). Як встановлено в судовому засіданні паспорт громадянина України Серія [NUMBER] , виданий 12 лютого 1997 року Індустріальним РВДМУ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] . Із вищевказаного паспорту вбачається, що [PERSON] була зареєстрована разом з батьками до 24.05.2007 року за адресою: [ADDRESS] , а з 25.05.2007 року зареєстрована разом матір`ю за адресою: [ADDRESS] . В Постанові про відмову в вчиненні нотаріальних дій від 15 грудня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Панченко О.В., зазначено, що при дослідженні поданих їй документів в процесі ведення спадкової справи, а саме паспорту громадянки України [PERSON] [NUMBER] , що виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 12 лютого 1997 року, сформованого нею Витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00031704734 від 19 липня 2021 року, свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 04 червня 1976 року (документ викладено російською мовою), нею встановлена розбіжність в написанні по-батькові спадкоємиця « [PERSON] » та імені померлого батька « [PERSON] ». Отже по-батькові особи, яка звернулася за видачею свідоцтва про право на спадщину, та ім`я спадкодавця містить розбіжності. Крім того, як вбачається із матеріалів справи той факт, що при видачі паспорту громадянці [PERSON] була допущена помилка в імені батька підтверджується наданими доказами по справі. Отже, виходячи з наведеного, вбачається, що не має відмінності між по батькові позивача та імені її батька в свідоцтві про народження, яке написано російською мовою, а відмінність в імені батька вказана у паспорті громадянина України на ім`я [PERSON] та свідоцтвом про смерть, що посвідчує смерть громадянина [PERSON] . Оскільки внести зміни в документи неможливо, та це позбавляє заявника можливості встановити факт родинних відносин між ним та її батьком у позасудовому порядку, тому позивач звернулася до суду з вказаною заявою. Іншим способом позивач не має можливості підтвердити факт родинних відносин. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] . Будь-які інші докази, що спростовують доводи заявника, в справі відсутні. Таким чином, оцінюючи у сукупності здобуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим факт того, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на після смерті [PERSON] на Ѕ частину спадкового майна. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина, не залежно від часу її прийняття належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392\~ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Статтею 1296\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року N\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки спадкоємець за законом [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка на користь доньки [PERSON] , то належним відповідачем по справі є територіальна громада в особі Дніпровської міської ради. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2020 року в справі № 175/1941/16-ц (провадження № 61-19798св18) зазначено, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Тобто у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, або відповідний орган місцевого самоврядування. Позивач відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки є донькою померлого та в визначений законом шестимісячний строк, а саме 19.07.2021 року звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Панченко О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Панченко О.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно за відсутністю у неї правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно матеріалів справи судом було встановлено, що оригінал свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру було втрачено. У зв`язку з чим у позивача виникло право захисту в судовому порядку шляхом визнання права права власності спадкоємця на спадкове майно. Оскільки позивачу було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину за відсутністю правовстановлюючого документи, її права підлягають поновленню у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене та враховуючи докази в їх сукупності та те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька. Згідно зі статтею 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: approved