Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно з даними свідоцтва про право на спадщину № Д-440, виданого 06.09.1974 року Коломийською державною нотаріальною конторою, [PERSON] за життя належали 2/3 (дві треті) частки, а [PERSON] - 1/3 (одна третя) частка житлового будинку та господарських споруд, розташованих по [ADDRESS] . Наведене підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів від 25.08.2021р. № 69535, однак, вказане свідоцтво про право на спадщину втрачено. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті в цьому будинку залишився проживати його брат [PERSON] та дружина останнього [PERSON] (позивач), які здійснювали догляд за будинком, сплачували комунальні платежі, проводили ремонтні роботи, тобто підтримували це майно в належному стані. [INFO] [PERSON] помер. З метою оформлення спадщини після його смерті позивач як дружина померлого звернулась до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка. Однак, постановою державного нотаріуса від 07.12.2021 року позивачу відмовлено у видачі вказаного свідоцтва у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на дане будинковолодіння відсутній, а дружина померлого [PERSON] , [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Отже, враховуючи неприйняття спадщини [PERSON] , яка померла, не оформивши своїх спадкових прав, продовження проживання в цьому будинку протягом тривалого часу (з 1975 р.), тобто більше 10 років, позивача та її чоловіка (до його смерті), позивач вважає, що вона має право на визнання за нею права власності на 1/3 (одну третю) частку вказаного будинку в порядку ст.344 ЦК України, тобто за набувальною давністю. Крім того, позивач вважає, що оскільки вона відкрито та безперервно володіє цілим вказаним будинковолодінням, а її чоловікові належали 2/3 частки цього майна, то позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на все вказане майно. В судове засідання позивач не з`явилася, 12.04.2022 р. її представник, адвокат Сліпко В.М. подала письмову заяву про розгляд справи у її та відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, міським головою м.Коломия 12.04.2022 року подано письмове клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та прийняття рішення згідно з вимогами чинного законодавства (а.с.52,53). Тому відповідно до положень ч.2 ст.247 \~ЦПК України\~ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступних висновків Судом встановлено, що власником 2/3 (двох третіх) частин будинковолодіння, що в [ADDRESS] , вказаний [PERSON] , а власником 1/3 (однієї третьої ) частки \~цього \~ майна\~ \~-\~ [PERSON] ,\~що\~\~підтверджується копією\~ свідоцтва\~про \~право \~на \~спадщину \~ за\~ законом\~\~№ Д-440,\~виданим \~ Коломийською\~державною нотаріальною\~конторою 06.09.1974\~року (а.с.12). Права вказаних співвласників на зазначені частки на підставі названого свідоцтва про право на спадщину зареєстровані у встановленому законом порядку, що стверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів, виготовленою Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 25.08.2021 року №69535. Відповідно до даних цієї виписки та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого цим комунальним підприємством 07.09.2021 року, спадкове нерухоме майно складається із: житлового будинку «А», загальною площею 50, 7 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м.; гаражу «Б»; літньої кухні «В»; сараю - «Г»; сараю «Д»; криниці «К»; огорожі - «№1-2». Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами збудовано у 1969-1971 роках (а.с.13-15, 26). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] , що стверджується даними свідоцтв про смерть (а.с.7, 8). Судом також встановлено, що з метою оформлення спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] позивач звернулась до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка. Однак, постановою державного нотаріуса від 07.12.2021 року позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на дане будинковолодіння відсутній, а дружина померлого [PERSON] , [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.25). В газеті «ЗР-Інформ», випуск №5 (1360) від 11.02.2022 р. опубліковане оголошення про те, щоб вважати недійсним вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.09.1974 р. за №Д-440, яке втрачене (а.с. 44). Пункт 1 ч. 2\~ст.16 ЦК України\~передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до\~ст. 392 ЦК Українивласник\~майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частин 1, 4\~ статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до\~статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3\~статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2\~статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності. За змістом частини 1\~статті 344 ЦК України\~добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/17274/17). Аналізуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за набувальною давністю права власності на 1/3 (одну третю) частку цього майна підлягають задоволенню, оскільки позивачем дотримані умови, передбачені ст..344 ЦК України, для такого визнання, оскільки позивач добросовісно, відкрито і протягом понад 10 років користувалася цим майном, проживаючи в зазначеному будинку. Однак, позовні вимоги про визнання в такому порядку права власності на все нерухоме майно суд вважає частково не обґрунтованими, адже 2/3 (дві треті) частки цього майна належали чоловіку позивача, який помер [INFO] . Тому за нею як єдиним спадкоємцем першої черги за законом слід визнати право власності на вказану частку в порядку спадкування на підставі ст.392 ЦК України, а не за набувальною давністю. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.16,\~328,\~344,\~346,\~347,\~392 ЦК України\~та,

Outcome: partial