Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

В провадженні Любашівського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебувала цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгросоюз ЛТД» до [PERSON] , Селянського (фермерського) господарству «Задум» про визнання договору оренди землі недійсними та визнання укладеним договору оренди землі між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Украгросоюз ЛТД». 23 червня 2022 року Любашівським районним судом Одеської області розглянуто вказану справу по суті та ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Украгаросоюз ЛТД» відмовлено в повному обсязі. При цьому, в судових дебатах, представником відповідачів адвокатом Вєлєвим І.І., повноваження якого на представництво інтересів С(Ф)Г «ЗАДУМ» підтверджено ордером серії ОД №620859 від 11 березня 2021 року (Том справи №2 а.53) та [PERSON] ордером серії ОД №432082 від 24 вересня 2019 року (Том справи № 1 а.87) було повідомлено суду про те, що ним буде надано суду обґрунтований розрахунок витрат на правову допомогу, які понесли відповідачі, у зв`язку з розглядом справи, та які він просить стягнути з позивача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 28 червня 2022 року на адресу Любашівського районного суду Одеської області надійшла заява представника відповідачів - адвоката Вєлєва І.І. про розподіл судових витрат, а саме стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Частинами 1 та 2 статті 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. В заяві про стягнення витрат на правничу допомогу представник відповідачів просить стягнути з позивача на користь відповідача Селянського (фермерського) господарства «Задум» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9828 гривні 00 копійок ти на користь [PERSON] -16656 грн., навівши відповідні розрахунки про кількість витраченого часу та кількість проведених засідань з участю представника. Свої заяви про стягнення судових витрат представник відповідачів повністю підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача Гук В.С, на суду заяву про зменшення судових витрат, в якій просив відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат з позивача на користь відповідачів в повному обсязі, так як представником відповідачів не надано доказів щодо обґрунтованості витраченого часу щодо надання правничої допомоги, а також не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат. Крім того, представник вказує, що докази надані представником відповідачів були неналежно завірені, що вказує на їх недопустимість. Крім того, вважає, що заявлені до стягнення судові витрати є значно завищеними, не відповідають критерію розумності та є не спів мірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами і часом, витраченим адвокатом на надання послуг по справі. В судовому засіданні представник позивача надав аналогічні пояснення, підтримав свої заперечення та просив відмовити в задоволенні заяв про стягнення судових витрат. Суд вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, заяви про розподіл судових витрат, заяви про зменшення розміру судових витрат, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5 та 6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В заяві про стягнення витрат на правничу допомогу представник відповідачів просить стягнути з позивача на користь відповідача Селянського (фермерського) господарства «Задум» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9828 гривні 00 копійок ти на користь [PERSON] -16656 грн. На підтвердження заявленого розміру витрат на правничу допомогу [PERSON] представником відповідачів додано до заяви: 1) копію договору про надання правової допомоги №23/09/19, укладеного 23 вересня 2019 року між Адвокатським об`єднанням «Легіст» в особі директори Вєлєва Івана Івановича та [PERSON] ; 2) додаткову угоду № 1 від 07 жовтня 2019 року, укладену до договору про надання правової допомоги №23/09/19, укладеного 23 вересня 2019 року між Адвокатським об`єднанням «Легіст» в особі директори Вєлєва Івана Івановича та [PERSON] ; 3) копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АО «Легіст» у справі №491/470/19, складеного 27 червня 2022 року на суму 16656 грн. (14 годин на суму 7656 грн. + 6 засідань на 9000 грн.); 4) копію рахунку №27/06/22 від 27 червня 2022 року; 5) копію акту приймання-передачі наданих послуг від 27 червня 2022 року. На підтвердження заявленого розміру витрат на правничу допомогу С(Ф)Г «Задум» представником відповідачів додано до заяви: 1) копію договору про надання правової допомоги №11/03/21-2А, укладеного 11 березня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Легіст» в особі директори Вєлєва Івана Івановича та Селянським (Фермерським) господарством «Задум» в особі керівника Думітрашка Руслана Михайловича; 2) копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АО «Легіст» у справі №491/470/19, складеного 22 березня 2021 року на суму 9828 грн. (4 години на суму 3828 грн. + 3 засідання на 6000 грн.); 3) копію рахунку №27/06/22 від 27 червня 2022 року; 4) копію акту приймання-передачі наданих послуг від 27 червня 2022 року. Згідно вищевказаних договорів про надання правової допомоги у даній справі та додаткової угоди сторони дійшли згоди стосовно встановлення наступного порядку обчислення гонорару Адвокатського об`єднання: 4.1.1. погодинна оплата (за одну годину роботи Адвоката) у розмірі 40 (сорока) відсотків від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати - за надання послуг та вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у справі № 491/470/19; 4.1.2. фіксована оплата у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, 00 копійок - за участь у першому судовому засіданні по справі № 491/470/19 та, додатково, 1000 (одна тисяча) гривень, 00 копійок, за участь у кожному наступному судовому засіданні. Оцінюючи доводи сторін та надані сторонами на їх підтвердження докази суд зазначає: Щодо доводів представника позивача про те, що на його думку в порушення вимог ч.ч.2, 4, 5 ст.95 ЦПК України всі докази подані адвокатом Вєлєвим І.І. в якості додатків до заяв про розподіл судових витрат не містять відмітки про засвідчення копії документа та взагалі жодним чином не посвідчені, що свідчить про те, що дані доказами є недопустимими у розумінні статті 78 ЦПК України, суд звертає увагу на наступне. Заяви представника відповідачів про стягнення витрат на професій правничу допомогу та додані до неї матеріали надійшли на офіційну електронну адресу суду у вигляді електронних листів, додатком (прикріпленням) до якого був цифровий файл в форматі «pdf» з назвою «розподіл судових витрат», який містив в собі скановані копії заяви про стягнення витрат на професій правничу допомогу та доданих до неї матеріалів. Перевіркою зазначеного файлу за допомогою сервісу «Перевірка підпису на документі» Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія», який діє на підставі «Положення про Єдиний державний веб-портал електронних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року №1137, було встановлено, що на нього 28 червня 2022 року о 17 годині 20 хвилин та о 17 годині 33 хвилина накладено електронні цифрові підписи фізичної особи [PERSON] Згідно частин 1-3 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Статтею 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису. При цьому, згідно частини 3 статті 95 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. За наведених обставин докази додані представником відповідачів до заяви про стягнення витрати є належним чином засвідченими копіями письмових доказів, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість тверджень представника позивача про те, що надані представником відповідача є неналежними, оскільки не посвідчені належним чином. Вказане узгоджується з правовими позиціями неодноразово висловленими Верховним Судом, як приклад - у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 500/1970/19. Щодо тверджень представника позивача про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним, а ні зі складністю справи та наданими послугами, а ні з часом витраченим адвокатом на надання послуг по справі, суд зазначає наступне. Проте, з таким доводом не можливо погодитись, виходячи з наступного. Так, згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Пунктом 3 статті 3 Цивільного кодексу України однією з загальних засад цивільного законодавства визначено свобода договору. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зі змісту наведених норм вбачається, що сторони можуть узгодити будь-які умови договору, зокрема розмір гонорару адвоката, які не суперечать вимогам закону. При цьому, зазначені норми не обмежують граничного розміру гонорару адвоката та жодним чином не пов`язують його з розміром середньомісячної заробітної плати в Україні. Витрати адвоката мають бути підтверджені відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року). Крім того, ЄСПЛ у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, виклав висновки за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Верховний Суд в Постанові від 21 липня 2020 року у справі №915/1654/19 зазначив, що обґрунтованість та співмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу відповідача має відповідати критерію реальності таких витрат, тобто бути спів мірною з реальним обсягом такої допомоги у суді, часом, витраченим на надання таких послуг. З підпунктів 4.1.1 та 4.1.2 наданої представником відповідача копій договорів про надання правової допомоги та П.1,2 додаткової угоди,укладеними з відповідачами вбачається, що сторонами договору було узгоджено наступну плату за надання послуг адвоката: погодинна оплата (за одну годину роботи Адвоката) у розмірі 40 (сорока) відсотків від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати - за надання послуг та вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у справі № 491/470/19 (п.4.1.1); фіксована оплата у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок - за участь у першому судовому засіданні по справі № 491/470/19 та, додатково, 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, за участь у кожному наступному судовому засіданні (п.4.1.2). При цьому, в наданому представником відповідачів детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних АО «Легіст» у справі №491/470/19, складеного 27 червня 2022 року містяться відомості про наступні виконані роботи та надані послуги: По наданню правової допомоги [PERSON] на суму 16656 грн., що складається з 7656 грн. за консультації та підготовку процесуальних документів (відзив на позовну заяву, клопотання про виклик свідків та витребування доказів), 9000 грн. за участь у шести судових засіданнях; По наданню правової допомоги С(Ф)Г «Задум» на суму 9828 грн., що складається з 3828 грн. за консультації та підготовку процесуальних документів (відзив на позовну заяву), 6000 грн. за участь у трьох судових засіданнях. З матеріалів цивільної справи №491/470/19 видно, що по справі відбулось п`ять засідань з участю представника відповідачів, а саме: 12.04.2021 року, 01.06.2021 року, 18.08.2021 року, 29.11.2022 року, 23.06.2022 року. При цьому представником відповідачів надавалися відзиви на позовні заяви та клопотання про виклик свідків та витребування доказів (т.1 а.с. 91, 98-101, 115-118, 132-135, 188, 188 т. 2 а.с. 46-69). Щодо пунктів Розрахунку витраченого часу суд зазначає, що вказана тривалість робіт є зазначенням витрат часу адвоката і не може бути перевірено судом за матеріалами справи, або іншим шляхом. Проте, розрахунок розміру погодинної оплати послуг адвоката відповідає умовам договорів про надання правової допомоги (підпункт 4.1.1 Договору та п.1 додаткової угоди), а саме 957 гривень за 1 годину. При цьому, згідно частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, представником позивача не надано будь-яких доказів, які б спростовували факт витрат адвокатом часу, наведеного в Розрахунку. За таких обставин, суд вважає можливим зменшити витрати на правову допомогу [PERSON] на суму 16656 грн., що складається з 7656 грн. за консультації та підготовку процесуальних документів (відзив на позовну заяву, клопотання про виклик свідків та витребування доказів), 9000 грн. за участь у шести судових засіданнях на одну тисячу гривень, так як фактично представник відповідача приймав участь в п`яти засіданнях, а тому стягненню на користь [PERSON] підлягає сума 15656 грн. Підстав для зменшення суми витрат на правому допомогу С(Ф)Г «Задум» в сумі 9828 грн. суд не вбачає, так як наданий суду розрахунок не спростований, а тому зазначена сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial