Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

15.06.2022 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним спадковий договір від 17 липня 2006 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Ілик Г.М., зареєстрований в реєстрі за №928. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Факт родинних відносин між ним та матір`ю підтверджується свідоцтвом про його народження. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яким є житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0900 га для обслуговування вказаного вище житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4610600000:01:056:0287, попередній кадастровий номер 4610600000:00:056:0032. 25.05.2022 нотаріусом було заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 69311316, як це підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.05.2022 №69030307. При цьому нотаріус повідомила його, що ще 17 липня 2006 року між спадкодавцем - його матір`ю [PERSON] та відповідачем у справі його рідною сестрою [PERSON] був укладений спадковий договір, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Ілик Г.М. та зареєстрований в реєстрі за №928 і в цей же день була накладена заборона відчуження житлового будинку і земельної ділянки, які є спадковим майном. Вважає, що зазначений спадковий договір є недійсним з тих підстав, що за умовами вказаного вище спадкового договору відповідач зобов`язувалася не пізніше 20 числа кожного місяця виплачувати відчужувачу грошові кошти в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; виконувати ремонт житлового будинку, сплачувати у встановлені строки земельний податок, а також вартість послуг з користування електроенергією та міським телефонним зв`язком; забезпечувати належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; у разі смерті відчужувана здійснити комплекс заходів та обрядових дій з поховання відчужувана на кладовищі в м. Дрогобичі Львівської області; відзначити роковини смерті відчужувача. Вказує на те, що його мати [PERSON] постійно проживала в буд. [ADDRESS] . Спадковий договір укладено 17 липня 2006 року, в цей період і до сьогоднішні відповідачка проживала і проживає в столиці російської федерації в м.москва, а 26.06.2007 року отримала паспорт громадянина вказаної держави. Вказані докази підтверджують ту обставину, що укладаючи спадковий договір, виконувати обов`язки, передбачені ним, відповідач й не збиралася, та і фактично, жодного обов`язку, передбаченого спадковим договором, відповідачка не виконала. Крім того, на момент укладення спадкового договору матері ( [INFO] ) був 71 рік. Їхній батько помер ще [INFO] і весь цей час мама проживала сама. Оскільки, він проживає недалеко від будинку батьків, то весь цей час він допомагав матері всім: від забезпечення їжею та ліками до ремонту житлового будинку та утриманням в належному стані земельної ділянки. Доглядав за своєю матір`ю до дня її смерті. А після смерті матері він та його сім`я здійснювали її поховання. Сестра на похорон приїжджала. До сьогодні він опікується вказаним спадковим майном. Весь цей час йому нічого не було відомо про спірний спадковий договір, він виконував свої синівські обов`язки в повному обсязі, знав, що сестра проживає в іншій державі, наміру переїжджати в Україну ніколи не мала, тому був переконаний, що житловий будинок та земельна ділянка, що за адресою: [ADDRESS] , є спадковим майном. Отже, оскільки сторони за спадковим договором: його мати і сестра (відповідач у справі) не вчиняли жодних дій для здійснення спадкового договору, то це є підставою для прийняття рішення про визнання такого правочину недійсним, оскільки є фіктивним. Станом на дату даного позову право власності за відповідачем на предмет спадкового договору не зареєстроване, їй воно не передано, що є підставою для визнання спадкового договору недійсним без застосування реституції на підставі ст. 234 Цивільного кодексу України. В зв`язку з чим просить позов задоволити. Ухвалою судді від 30.06.2022 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 19 липня 2022 року. 19.07.2022 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою її учасників. В підготовчому судовому засіданні позивач та його представник адвокат Зубрицька О.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, позовні вимоги визнала та вказала про обізнаність наслідків визнання позову. Треті особа в підготовче судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій просить суд проводити розгляд справи у її відсутності. При вирішенні справи покладається на думку суду. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Так, вимогами ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Дрогобичі Львівської області, зареєстрований та проживає у [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 08.07.1957 батьками позивача зазначено [PERSON] та [PERSON] , а.с.12. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] в м. Дрогобичі Львівської області, а.с. 11. Згідно свідоцтва про право власності, виданого 11.05.1989 року державним нотаріусом Першої дрогобицької державної нотаріальної контори Лаганяк Т.І., зареєстрованим в реєстрі №822, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.05.1989 р. тим же нотаріусом, зареєстрованим в реєстрі за №818, а також державним актом на право приватної власності на землю II-ЛВ №024955 та довідкою про зміну кадастрового номеру [PERSON] , яка померла [INFO] була власницею житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,0900 га для обслуговування вказаного вище житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер 4610600000:01:056:0287 (попередній кадастровий номер 4610600000:00:056:0032), а.с. 13-16. 17 липня 2006 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] був укладений спадковий договір, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Ілик Г.М. та зареєстрований в реєстрі за №928 і в цей же день була накладена заборона відчуження житлового будинку і земельної ділянки, які є спадковим майном, а.с. 18-19. Статтями 744, 749, 751 Цивільного кодексу України визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачу) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом довічно, у даному договорі можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду(опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувана. Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надавати набувач, підлягає грошовій оцінці, яка в свою чергу підлягає індексації.. Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України. Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено. Відповідно до статей 1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти або не прийняти спадщину. Спадкоємець вважається таким,що прийняв спадщину, якщо він постійно проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем, або протягом шести місяців подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В силу статті 1261 ЦК України позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері, звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Ілик Галини Миронівни, щоб оформити спадщину після смерті матері на все спадкове майно. 25.05.2022 нотаріусом було заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 69311316, як це підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.05.2022 №69030307, а.с. 17. Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За положеннями частин першої, третьої статті 215 вказаного Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (підстава заявленого позову). Якщо недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У правочині зовнішнє волевиявлення особи має відповідати його внутрішній волі, яка спрямовується на досягнення відповідного результату. За правилами ст.234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Отже, фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений. За умовами вказаного вище спадкового договору відповідач зобов`язувалася не пізніше 20 числа кожного місяця виплачувати відчужувачу грошові кошти в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; виконувати ремонт житлового будинку, сплачувати у встановлені строки земельний податок, а також вартість послуг з користування електроенергією та міським телефонним зв`язком; забезпечувати належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; у разі смерті відчужувана здійснити комплекс заходів та обрядових дій з поховання відчужувана на кладовищі в місті Дрогобичі Львівської області; відзначити роковини смерті відчужувача. Натомість, як встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами, відповідач, як на час укладення оспорюваного договору, так і станом на даний час проживає на території російської федерації в м. москва, а тому доводи позивача з приводу невиконання останньою умов спадкового договору є обґрунтованими. Крім того, наявність спадкового договору, умови за яким жодним чином не були виконані відповідачкою, право власності за відповідачем на предмет спадкового договору не зареєстроване, їй воно не передано, що є підставою для визнання спадкового договору недійсним без застосування реституції на підставі ст.234 Цивільного кодексу України. З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що підстав для неприйняття визнання позову відповідачем не встановлено, позивач являється спадкоємцем по закону першої черги після смерті своєї матері, а відтак суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З врахуванням наведеного, згідно з вимогами ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору за даним позовом, що становить 496,20 грн. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved