Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

25 травня 2022 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] в розмірі 6000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з травня 2022 року і до повноліття дітей. В обґрунтування свого позову посилається на те, що в період шлюбу з відповідачем народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружні стосунки з відповідачем не склались, у зв`язку з чим, рішенням Куйбишевського суду м. Донецька від 18 лютого 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Позивач стверджує, що на даний час діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати їх, так як діти потребують матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток та одяг. Зазначає, що відповідач працездатний, фізично здоровий і може за своїм матеріальним станом надавати дітям допомогу. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 25 червня 2022 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 27.06.2022 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] на електронну адресу суду надіслав клопотання, в якому просив провести судове засідання, що призначено на 05.07.2022 року, у режимі відеоконференції з Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за участю відповідача та його представника [PERSON] 28.06.2022 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву позивача, в якому він просив задовольнити позовну заяву позивача [PERSON] до [PERSON] частково, зобов`язати [PERSON] сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх ждітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину його віку на місяць до настання їх повноліття, у іншій частині витребуваної суми аліментів відмовити. 01.07.2022 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було надіслано на адресу суду заяву, в якій він просив викликати до суду та допитати у якості свідків громадян: - [PERSON] (мешкає за адресою: [ADDRESS] тел. [NUMBER] ); - [PERSON] (мешкає за адресою: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] ). Ухвалою суду від 05.07.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про проведення судових засідань в режимі відеоконференції та клопотання про виклик свідків було відмовлено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якої зазначила, що ознайомившись із відзивом відповідача, повідомляє, що діти постійно проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Дійсно, [PERSON] навідує свою бабусю на вихідні та канікули, однак, постійним місцем проживання дітей, є її місце проживання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав пояснення, в яких просив задовольнити позовну заяву позивача [PERSON] до [PERSON] частково, та зобов`язати його сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх ждітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину його віку на місяць до настання їх повноліття, у іншій частині витребуваної суми аліментів відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано, про що свідчить копія рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 18.02.2013 року, справа № 259/270/13-ц. У сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Згідно відомостей № Б4-179153-ф/л, наданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради 24 травня 2022 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] . Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги, що жодних доказів непроживання будь-кого з дітей з матір`ю, проживання їх в іншому місці, судового рішення з цього приводу відповідачем суду надано не було. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов`язку утримувати свою дитину. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, у зв`язку з чим повинен утримувати своїх дітей. Разом з тим, суд зазначає, що доказів отримання відповідачем доходів у розмірі, достатньому для сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі, у судовому засіданні надано не було. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» яким встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2022 року - 2 100,00 гривень, з 1 липня 2022 року - 2 201,00 гривень, з 1 грудня 2022 року - 2 272,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи те, що позивачем не доведено те, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід, та спроможний сплачувати аліменти в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в 1 (одного) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 992,40 гривень покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: partial