Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач 02 грудня 2021 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2018 року народження в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позову до повноліття дитини. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 15.06.2018 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Вона з сином та відповідач мешкають окремо, хоча шлюб не розірвано. Син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання сина не надає, що змусило звернутись до суду. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 11 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. За таких обставин, відповідно до ст.223, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та постановити заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2018 виданим Чечелівським районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.10.2018 року сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки№3 від 12.01.2022 КЗДО (ясла-садок)№89 ДМР [PERSON] відвідує дошкільний заклад з вересня 2021 року по час надання довідки. Згідно наданих квитанції оплату послуг КЗДО (ясла-садок) №89 ДМР за [PERSON] здійснює позивач. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від за 3 квартал 2021 року позивач отримувала доходи. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 04.03.2022 року, останнім часом син сторін проживає з матір`ю у будинку батьків позивача в [ADDRESS] . Частина 1 та 2 ст. 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК України\~за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Згідно\~ст.182 СК України\~ мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого\~ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного, суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183 СК України,

Outcome: approved