Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування позовних вимог заявник зазначила, що вона є донькою [PERSON] , який на день своєї смерті постійно проживав разом із нею та її сином в буд. [ADDRESS] . Вказаний будинок належав батьку на праві власності, в ньому проживали вона зі своїм сином [PERSON] , і після смерті батька проживає і на теперішній час. Після смерті батька вона проводила поховання, організовувала поминальні обряди, облаштувала місце поховання та доглядає за ним. Вона являється спадкоємцем батька за заповітом, на спадщину окрім неї ніхто не претендує. На даний час для оформлення спадщини у нотаріуса їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю, тому звернулася з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення до суду. З урахуванням зазначеного, просить суд встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , по [ADDRESS] , на час відкриття спадщини після його смерті. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області Крупини А.О. від 08 липня 2021 року відкрито окреме провадження у цивільній справі та призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2021 року цивільну справу за заявою [PERSON] постановлено передати за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О. від 26.11.2021 року відкрито окреме провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. Заявниця та її представник в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб; заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами, при цьому обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого. Оскільки заявник та представник заявника були належним чином повідомлені про розгляд вказаної справи та у зв`язку з неявкою заявника та представника заявника, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, представником подано заяву про розгляд справи у відсутність представника та ухвалення рішення на розсуд суду. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст .1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ч.ч. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст.1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах спадкування №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що заявниця є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] підтверджено зміну прізвища заявниці з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 05 лютого 2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Козарської сільської ради Л.І. Майданюк, яким заповів [PERSON] усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належить на день смерті і на що він матиме за законом право. [PERSON] помер [INFO] в с. Козари Носівського району, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Заявник стверджує, що з вона постійно і нас смерті також проживала разом зі своїм батьком в будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки №7/2-21/1345 від 10.12.2019, виданої старостою Носівської міської ради відповідно по господарського обліку за 2016-2020 року в [ADDRESS] проживала і проживає по теперішній час [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10. 2002 року, [PERSON] успадкував після своєї матері [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час смерті останнього повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами (письмовими доказами), які відповідають критеріям належності і допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. Враховуючи подані докази, відсутність даних про наявність спору про право, суд дійшов висновку, що факт проживання разом із спадкодавцем на день смерті є доведеним.

Outcome: approved