Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

24.06.2022 (згідно штампу на поштовому конверті) [PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в якому просить: прийняти рішення про розірвання шлюбу, укладеного 13.06.2015 між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болехівського міського управління юстиції в Івано-Франківській області було зроблено актовий запис №28; визнати місце проживання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю - [PERSON] ; визначити місце проживання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] разом із батьком - [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами 13.06.2015 було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , яка на час подання позову проживає з позивачем та [PERSON] , яка на час подання позову проживає з відповідачем. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Час для примирення та налагодження стосунків, вони не потребують. Тому просять не надавати строк для примирення. Дочка [PERSON] тривалий час проживає з відповідачем, він займається її утриманням та піклуванням. Відтак має проживати з відповідачем. Відповідач має матеріальну та фінансову має можливість утримувати доньку самостійно відповідач. Дочка [PERSON] має проживати з нею ( позивачем), оскільки саме вона займається її утриманням, вихованням, піклуванням. Вони з відповідачем дійшли беззаперечної згоди щодо участі кожного з них у вихованні їхніх дітей та визначенням місця проживання кожного з них ( а.с. 1-4). 29.06.2022 позовна заява надійшла до суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.17). 30.06.2022 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 06.07.2022 справу прийнято до розгляду у зв`язку з усуненням недоліків, відкрито провадження у справі (а.с.24). 20.07.2022 позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Позов просить задоволити. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. 20.07.2022 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, спір щодо позовних вимог відсутній, просить задоволити. 21.07.2022 від представника заінтересованої особи надійшла на електронну пошту суду заява про розгляд справи без їхньої участі. При цьому зазначено, що вважають за необхідність залучити виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради як орган опіки та піклування, оскільки участь такого при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини є обов`язковою. Даних про скріплення такої заяви ЕЦП не надано. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення ( ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болехівського міського управління юстиції в Івано-Франківській області від 13.06.2015 серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 червня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис №28 (а.с.6). У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Відповідач в своїй заяві не зазначав про надання часу на примирення. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Щодо вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей, то з цього приводу слід зазначити наступне. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша\~та четверта статті 12 ЦПК\~України). Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з вказаної статті, судом вирішується саме спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітніх дітей, а оскільки, як встановлено судом, спору щодо місця проживання малолітніх дітей між сторонами не існувало, як на час звернення до суду, так і та не існує на даний час. Адже, у позовній заяві а.с. 3 абз. 2, зазначено « ми з відповідачем дійшли беззаперечної згоди щодо участі кожного з нас у вихованні наших дітей та визначення місця проживання кожного з них». У заяві відповідача від 20.07.2022, адресованої суду зазначено про відсутність спору. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з вказаною вимогою, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у зв`язку з відсутністю порушеного права, інтересу. Відтак необхідність залучення органу опіки та піклування до участі у справі при відсутності спору не є необхідною. При цьому, суд звертає увагу, що можливість залишення дітей проживати з одним з батьків при розірванні шлюбу, не є тотожним вимозі про визначення місця проживання дітей, розгляд якої судом можливий лише за наявності спору. Що також відповідає правовим висновкам, що викладені Верховним Судом у постанові від 22.12.2021 у справі № 339/143/20. Сторони не позбавлені звернутися із вимогою про визначення місця проживання дітей у разі наявності спору до суду або ж до органу опіки та піклування, що відповідатиме вимогам ст. 161 СК України. У порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача пропорційно задоволеним вимогам. На підставі наведеного та

Outcome: approved