Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

10.11.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до відповідача [PERSON] 16.12.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. 17.12.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 16.02 2022 року. 16.02.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засідання відкладений в зв`язку з неявкою відповідача на 22.03.2022 року. 22.03.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засідання відкладений в зв`язку з неявкою сторін на 06.06.2022 року. 06.06.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засідання відкладений за клопотанням відповідача та його представника на 26.07.2022 року. 26.07.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні закінчено. Справа призначена до розгляду в судове засідання на 26.07.2022 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 26.07.2022 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь завдану йому майнову шкоду (збитки) вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 54 637.00 грн. та 45 363.00 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: в провадженні Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 173/1205/21 по обвинуваченню [PERSON] , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України. 23.03.2021 року приблизно о 04.00 годині по автодорозі Р 08 «Бориспіль-Кременчуг-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь», що проходить по с. Павлівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з боку м. Кременчук в напрямку м. Кам`янське рухався автомобіль «OPEL ASTRA» р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який в районі буд. 44 по вул. Шевченка с. Павлівка виїхав на зустрічну смугу для руху та допустив зіткнення з автомобілем «OPEL KADET» р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП водій автомобіля «OPEL KADET» р.н. [NUMBER] , [PERSON] , отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди, його пасажир, [PERSON] , отримав тілесні ушкодження з якими направлений до Кам`янської міської клінічної лікарні № 8. На підставі вищевикладеного відкрите кримінальне провадження під номером 12021040000000234 від 23.03.2021 року. Він звернувся до Правобережної товарної біржі для надання експертного висновку про визначення матеріальної шкоди. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля "OPEL KADET» р.н. [NUMBER] , від 27.05.2021 року, вартість матеріального збитку складає 54 637 грн. Заподіяна відповідачем шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Дії відповідача з вини якого сталася ДТП, завдали позивачеві моральну шкоду, яку він оцінює в 50\~000.00 грн., що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що він не визнаний потерпілим за даним кримінальним провадженням, хоч йому спричинена матеріальна та моральна шкода. З питання визнання його потерпілим він звертався і до слідчого і до суду, але ці питання так і не були вирішені. На сьогоднішній день спричинена матеріальна шкода йому не відшкодована. Він звертався і до страхової компанії, але його звернення страховою компанією так і не було розглянуте. В результаті ДТП йому була спричинена черепно - мозкова травма, забої. Він п`ять днів лікувався в лікарні і три місяці вдома. Постійно в нього була температура, погане самопочуття. Автомобіль у нього перебував за довіреністю і переданого йому реєстраційного свідоцтва транспортного засобу. Він ще не встиг переоформити право власності на себе на даний автомобіль, але даний автомобіль у нього був як засіб для заробітку, а на даний час він не може використовувати його за призначенням. Відповідач і представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач відбуває призначене покарання у вигляді позбавлення волі. Проте позовну заяву отримав. Відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. Лише просив відкласти розгляд справи до звільнення його з місць позбавлення волі та при ухваленні рішення врахувати, що позивач під час ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння і передав кермо товаришу, який був ще п`яніший чим він. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання представника відповідача від 06.06.2022 року задовольнялось, розгляд справи відкладався на іншу дату та надавалась можливість ознайомитись з матеріалами справи. Але відзив на позовну заяву не наданий. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. . Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2021 року [PERSON] , був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України до восьми років позбавлення волі. Згідно ухваленого вироку, [PERSON] , 23 березня 2021 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (концентрація алкоголю 2,1 %о), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем «Opel Astra» реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , належить [PERSON] та на передньому пасажирському сидінні якого перебувала [PERSON] , рухався з перевищенням допустимої швидкості, в населеному пункті 50 км/год., а саме зі швидкістю приблизно 120 км/год, в темний час доби, без увімкненого міського освітлення, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Шевченка с. Павлівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з боку м. Кременчуг Полтавської області в напрямку м. Кам`янське Дніпропетровської області. У вищевказаний час, тобто 23 березня 2021 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, в зустрічному напрямку, рухався автомобіль «Opel Kadet» реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння (концентрація алкоголю 1,16 %о) та на передньому пасажирському сидінні якого перебував [PERSON] . Надалі під час зближення, водій [PERSON] , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, здійснюючи рух з перевищенням максимально допустимої в населеному пункті швидкості 50 км/год., а саме зі швидкістю приблизно 120 км/год, будучи засліпленим світлом фар зустрічного автомобіля, не зупинився не змінюючи смуги руху, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, не дочекався як пройдуть негативні наслідки засліплення, та продовжуючи рух не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху іншим учасникам, змінив свій напрямок руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу руху, не надав перевагу водію автомобіля «Opel Kadet» реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку та 23 березня 2021 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, в районі будинку № \~ \~ \~ \~44 по вул. Шевченка с. Павлівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , з передньою лівою частиною автомобіля «Opel Kadet», реєстраційний номер [NUMBER] , на смузі руху останнього. Своїми діями [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а), 10.1., 11.3., 19.3. Правил дорожнього руху України, якими передбачено: п.1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; п.1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3.: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 2.9.: «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»; п.10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»; п.11.3.: «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»; п.19.3.: «У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення». Порушення вимог п.п. 10.1., 11.3.,19.3 Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій автомобіля «Opel Kadet» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми з втисненим переломом лівої тім`яної кістки склепіння черепу, вогнищевим крововиливом під м`якими мозковими оболонками в ділянці лівої тім`яної долі головного мозку, забійною раною та крововиливом в м`які покривні тканини голови в лівій тім`яно-скроневій ділянці, саднами на шкірі лоба, різаною раною в правій виличній ділянці, рваною раною на шкірі підборіддя, ділянкою зсаднення шкіри на шкірі лівої щоки; закритої тупої травми черевної порожнини з прямими переломами 8-го та 9-го ребер по правій середньопахвовій лінії, множинними розривами тканини правої долі печінки, з розвитком явищ внутрішньочеревної кровотечі та малокрів`я, що у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть [PERSON] , настала [INFO] , приблизно о 04 годині 00 хвилин на місці дорожньо-транспортної пригоди, тобто в районі будинку [ADDRESS] , від сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепу, закритої тупої травми черевної порожнини з множинними розривами тканини печінки, переломами 8-го та 9-го ребер праворуч з розвитком явищ внутрішньочеревної кровотечі та малокрів`я. Таким чином вина відповідача [PERSON] , у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджена вироком суду і доказуванню не підлягає. Оскільки, ч. 6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому доводи відповідача, що позивач та потерпілий, який керував транспортним засобом перебували у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними, оскільки саме відповідач порушив правила дорожнього руху та визнаний винним у скоєнні зазначеного вище кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи позовні вимоги щодо наявності права у позивача на відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач був учасником ДТП, оскільки був пасажиром переднього пасажирського сидіння автомобіля «Opel Kadet», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ч.1,2, 3 ст. 61 КПК України - Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому. Таким чином, оскільки позивач був учасником дорожньо-транспортної пригоди у вчинені якої відповідач визнаний винним, йому спричинена майнова та моральна шкода, що підтверджується висновком про нанесення матеріальної шкоди від 27.05.2021 року та висновком судово-медичної експертизи № 1091е від 17.05.2021 року, відповідно він є цивільним позивачем у кримінальному провадженні. Але враховуючи, що ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду кримінального провадження позивач не визнавався цивільним позивачем та не пред`являв цивільний позов в кримінальному провадженні відповідно позивач не позбавлений права пред`явити позов про відшкодування спричиненої шкоди в порядку цивільного судочинства. Відповідно до довіреності від 28.01.2022 року власник автомобіля, [PERSON] ,. уповноважила [PERSON] , в тому числі і звертатись до суду з правом подання цивільного або адміністративного позову. Крім того власником транспортного засобу [PERSON] , позивачеві передане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу , автомобіля «Opel Kadet», реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно позивач наділений правом на подання до суду позову про відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди, як законний володілець транспортного засобу. Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України - Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України - Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Пунктом 6 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,- Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 4 вищевказаної постанови передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до висновку Правобережної товарної біржі від 27.05.2021 року встановлено, що розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля "OPEL KADET» р.н. [NUMBER] , складає 54 637 грн. Враховуючи, що відповідач визнаний винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 54\~637 грн., на відшкодування спричиненої майнової шкоди. Відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають задоволеню в повному обсязі. Вирішуючи питання про відшкодування спричиненої позивачеві моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.55 Конституції України та чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Відповідно до ч1,2,3,4 ст. 23 ЦК України - Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України - Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 1 ч. ст. 1167 ЦК України - Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: - якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Згідно роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній або юридичній особі незаконним діями, або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати. зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість виражених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, зваженості та справедливості. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права ( справи Войтенко проти України, Науменко проти України.) Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що в результаті скоєння вищевказаного кримінального правопорушення позивачеві була спричинена моральна шкода. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1091 е від 17.05.2021 року [PERSON] , спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість діб, але не більше як три тижні (21день). Таким чином в результаті вчинення ДТП, позивачеві спричинена шкода здоров`я, шкоди транспортному засобу, який був для позивача засобом для заробітку, також в результаті ДТП загинув товариш позивача, що мало наслідком спричинення позивачеві душевних страждань, пов`язаних як душевними хвилюванням за подальший стан свого здоров`я, так і з втратою товариша, пошкодженням транспортного засобу, що мало наслідком неможливості здійснення позивачем його експлуатацію з метою отримання заробітку. На підставі вищевикладеного та враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних страждань, понесених позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 10 000.00 грн., (десять тисяч) грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди в даному розмірі на думку суду буде співмірним із спричиненою позивачеві моральною шкодою, та відповідатиме принципам розумності і справедливості і не матиме наслідком збагачення позивача за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 992 грн. 40 коп., оскільки згідно ЗУ «Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial