Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10854, 76 грн та витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування вимог вказано, що 13.12.2018 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 13.12.2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами, які були надані на ознайомлення у письмовому вигляді. Відповідач погодився, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму, що становить 7 000,00 грн з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами в межах встановленого ліміту. Проте, відповідач допустив порушення зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою, відповідачем не погашена, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 31). Відповідач в судові засідання не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток на поштову адресу, проте, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.12.2018 року [PERSON] було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, згідно якої відповідач просив відкрити їй поточний рахунок № [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку (а.с. 7). У Анкеті-заяві вказано, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 633, 634, 1054, 1055 ЦК України суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі укладений кредитний договір. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як вже встановлено судом, згідно довідки АТ «Універсал банк» від 06.01.2022 року, що [PERSON] максимальний кредитний ліміт встановлено в розмірі 7000,00 грн (а.с. 47). Згідно розрахунку заборгованості станом на 20.08.2021 року заборгованість [PERSON] за договором №б/н від 13.12.2018 року становить 10854, 76 грн, що складає заборгованість за тілом кредиту (а.с. 6). Так, у розрахунку позивачем визначено розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 10854, 76 грн. Суд не може погодитись з наведеним розрахунком, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що за укладеною угодою позивач має право проводити нарахування відсотків. Крім того, зі змісту розрахунку вбачається, що позивач до тіла кредиту додає нараховані відсотки, за рахунок чого позивач збільшує тіло кредиту, що не відповідає умовам договору та є неправомірним. Кредитний ліміт по поточному рахунку відповідача становить 7000, 00 грн. Матеріали справи не містять доказів збільшення кредитного ліміту до 10854, 76 грн, а відтак суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є частково обґрунтованими, а саме в сумі 7000,00 грн, оскільки наявність суми заборгованості в більшому розмірі підтверджено належними та допустимими доказами. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе з зобов`язань, що призводить до порушення майнових прав позивача, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7000,00 грн. Крім того, на підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі\~1463,70 грн.

Outcome: approved