Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

17.08.2021 [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дочки [PERSON] , [INFO] , встановивши такий порядок спільного провдження часу дозвілля та спілкування з дитиною: щосереди з 16-30 год. до 19-30 год. без присутності матері з правом відвідування дитиною культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків; щосуботи з 9-00 год. із ночівлею до неділі 14-00 год. без присутності матері з правом відвідування дитиною культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків; спільний відпочинок з [PERSON] один місяць влітку з метою її оздоровлення, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини без пристуності матері; забезпечення спілкування [PERSON] з батьком засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет; на випадок хвороби дитини - безперешкодне відвідування [PERSON] , [INFO] , за місцем її проживання чи фактичного пербування; зобов`язати [PERSON] погоджувати з [PERSON] питання зміни місця навчання, місця проживання, перетину кордону [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2008 року по 2015 рік сторони проживали разом однією сім`єю з відповідачем у Республіці Єгипет. 19.10.2010 року між сторонами було укладено шлюбний договір, відповідно до якого за мусульманським правом, позивач визнав відповідачку законною дружиною, а відповідачка його законним чоловіком та погодилася взяти шлюб. За п.5 даного договору, діти народжені в результаті цього шлюбу, вважаються законними. В період спільного проживання [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьківство [PERSON] визнано за рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя по справі 334/30/21 від 05.03.2021р., яке набуло законної сили. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Починаючи з кінця 2015 року між сторонами шлюбні відносини фактично припинилися, відповідачка разом з доками переїхала до України. Між батьком та дочками встановилися родинні відносини, наявна емоційна прихильність. Позивач бажає спілкуватися з дочкою [PERSON] , приймати участь у її вихованні, проте відповідач не дає можливості бачитися з дочкою, тому він змушений звернутися до суду. 23.09.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує в повному обсязі проти позовних вимог. Відповідачка заперечує проти побачень батька без її присутності, оскільки він є іноземцем, немає в Україні місця проживання, також він не полодіє українською та російською мовою, на якій розмовляє дочка, що у ускладнює їх спілкування, крім того, батька вона бачить лише один раз на рік, коли він приїжджає до України, тому є для дитини малознайомим чоловіком. Відповідач не заперечує проти систематичних побачень батька з дітьми у її присутності, вказує, що не створювала перешкод у спілкуванні з дітьми. Відповідач стверджує, що позивач себе повидить неналежним чином: постійно телефонує їй та її матері, вимагає постійних побачень з дітьми, переслідує її з дітьми, погрожує, залякує, що викликає поліцію, якщо відповідач буде створювати перешкоди у спілкуванні з дочками. 14.12.2021 року відповідачем було надано уточнений відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить встановити такі способи участі батька у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] , враховуючи бажання дитини, її режим та стан здоров`я: щосереди з 16-30 год. до 19-30 год. без присутності матері з правом відвідування [PERSON] культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків, зурахуванням карантинних обмежень за бажанням дитини; другу та останню неділю місяця з 10-00 год. до 18-00 год. без присутності матері з правом відвідування [PERSON] культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків з урахуванням карантинних обмежень за баженням дитини; спільний відпочинок з [PERSON] та її сестрою [PERSON] , [INFO] , з урахуванням рішення Ленінського районного суду м.запоріжжя від 02.08.2021р., один місяць влітку з метою її оздоровлення, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини без пристуності третіх осіб за баженням дитини; забезпечення спілкування [PERSON] з батьком засобами власного телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет за бажаннм дитини в межах розумних строків, враховуючи стан здоров`я дитини, розпорядок дні дитини, в іншій частині позовних вимог відмовити. У судове засідання представник позивач адвокат Коломоєць І.В. надала заяву про розгляд справи в її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явилася, 15.07.2022 року елетронною поштою надійшло клопотання про відкладення слухання справи, так як на даний момент вони знаходяться за межами України у зв`язку із воєнним станом на території України. Батько [PERSON] на цей час знаходиться поряд зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] . Відповідач у справі - фізична особа і чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво особи в суді, крім того, представництво відповідача в суді здійснює адвокат Шостак Антоніна Петрівна. Що підтверджується ордером про надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1064801. Відповідача про дату судового засідання було повідомлено заздалегідь, а отже, у неї було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме її інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду. Суд вважає, що чергове клопотання відповідача про відкладення судового засідання не підлягає задоволенню, оскільки в клопотанні належно не обґрунтовано чим воєнний стан перешкоджає представнику взяти участь у судовому засіданні, адже з 24.02.2022 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя суд не зупиняв роботу, про що відомо з офіційного сайту судова влада України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України). Судом встановлено, що з 2008 року по 2015 рік сторони проживали однією сім`єю, в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , місце народження Шакрія/Центр Белбіс, Республіка Єгипет, що підтверджується копією дубліката свідоцтва про народження №118 від 23.02.2015 року. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьківство [PERSON] визнано за рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя по справі 334/30/21 від 05.03.2021р., яке набуло законної сили. З кінця 2015 року [PERSON] повернулася з [PERSON] та [PERSON] до України та проживає з ними за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 17.02/01-27/1303 від 22.11.2021 року орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, визначив наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , 2012 року народження, враховуючи бажання дитини, її режим дня та стан здоров`я: - щосереди з 16 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв без присутності матері та третіх осіб, з правом відвідування дитиною культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків в м.Запоріжжя; - через суботу з 09 год. 00 хв. із ночівлею до 14 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька, без присутності матері та третіх осіб, з правом відвідування дитиною культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків в м.Запоріжжя; -спільний відпочинок з малолітньою [PERSON] , 2012 року народження один місяць влітку з метою оздоровлення, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та без її присутності. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства). У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Позивач, який є громадянином Єгипту, отримав посвідку на постійне проживання в України 15.12.2020 року (строк дії до 14.12.2030 року), згідно висновку органу опіки та піклування від 22.11.2021 року, позивач має місце проживання в [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця, розмір заборгованості станом на 01.09.2021 року складає 28808,48 грн. Судом також встановлено, що перешкоди у спілкуванні з дочкою позивача виникли наприкінці 2020 року, при цьому з пояснень позивача, відзиву відповідача, а також досліджених фотографій вбачається, що позивач безперешкодно спілкувався та мав можливість бачитися з дочкою. Також суд звертає увагу, що фотографії робилася протягом декількох років та у різні пору року без присутності матері. Відповідач зазначає, що зустрічі батька з дочкою без її присутності є неможливими, оскільки для неї він є малознайомою особою, не розуміє російську та українську мову, у той час як дочка не розуміє арабську та англійську мову, на якій розмовляє позивач. Проте вказані обставини не узгоджуються з іншими матеріалами справи, у тому числі фотознімками, яких досить багато, щоб стверджувати, що батько та дочка досить часто зустрічалася, відвідували різноманітні місця, та зазначені відповідачем обставини не становили перешкоди для спілкування батька та дочки у минулому, тому суд не розуміє, чому на теперішній час вказані обставини стали перешкодою їх спілкування. Проте суд вважає слушними зауваження позивача, що наразі між сторонами склалися неприязні стосунки, їх зустрічі постійно супроводжуються сварками та викликом поліції з обох боків. Проте, з наданого суду клопотання відповідача про відкладення слухання справи вбачається, що перебуваючи за межами України в період воєнного стуну, батько [PERSON] знаходиться поряд зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] і за таких обставин суд вважає, що побачення батька з дочкою без присутності матері, які передбачають ночівлю з батьком, а також проведення спільного відпочинку протягом місяця без присутності матері, є можливими. Також, суд не вважає можливим встановити безперешкодне відвідування дитини за місцем її проживання чи фактичного перебування на випадок її хвороби, оскільки судом встановлено графік побачень з дочкою, та суд не вбачає необхідності встановлювати додаткових умов на час хвороби дитини, оскільки в кожному конкретному випадку необхідно оцінювати стан здоров`я дитини, бажання дитини та інші об`єктивні фактори, від яких буде залежати забезпечення інтересів дитини. Можливість необмеженого спілкування з дочкою засобами телефонного та іншого зв`язку також не підлягають задоволенню у повному обсязі, проте суд вважає можливим покласти на відповідача обов`язку забезпечення такого спілкування за бажанням дитини в межах розумних строків, враховуючи стан здоров`я дитини, розпорядок дня дитини. Позивач також просить зобов`язати відповідача погоджувати питання зміни місця навчання, місця проживання та перетину кордону його дочки, мотивуючи свої вимоги тим, що бажає приймати безпосередню участь у вихованні дочки. Враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, тому суд вважає, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач повістю відсторонила батька від участи у вихованні дочки, а такі важливі обставини життя дитини повинні бути вирішені за участі обох батьків дитини. На думку суду, обраний спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі налагодження стосунків та встановлення стійкого та довірливого зв`язку з донькою, досягнення дитиною старшого віку, позивач не позбавлений права на зміну вказаних способів участі у вихованні малолітньої доньки, шляхом збільшення чи зміни відповідних зустрічей, зміни їх часу чи порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial