Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

ТОВ "Хмельницькгаз збут" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 13819,37 грн; 1871,43 грн інфляційних втрат та 589,06 грн трьох відсотків річних від простроченої суми, а також сплачений судовий збір. В позовній заяві вказано, що з 01.07.2015р ТОВ «Хмельницькгаз збут» здійснювало господарську діяльність з постачання природного газу на території Хмельницької області на підставі Ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі НКРЕКП), згідно з Постановою № 633 від 11.05.2017 року. Між позивачем та відповідачкою [PERSON] на підставі публічного договору склалися договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. За договором постачання природного газу постачальник (позивач) зобов`язаний поставити побутовому споживачу - відповідачці природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач - відповідачка зобов`язана своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Однак, внаслідок систематичного нехтування відповідачкою своїми обов`язками щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість за період з травня 2019 року по 21.01.2022 р в сумі 13819,37 грн. Тому просить стягнути з відповідачки 13819,37 грн заборгованості за спожитий природний газ; 1871,43 грн інфляційних втрат та 589,06 грн трьох відсотків річних від простроченої суми, а також 2481,00 грн сплаченого судового збору. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов не подала. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 4 постанови КМ України від 09.12.1999 № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. За однією адресою укладається один договір. Частинами 1 та 3 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18 (провадження № 61-11706св19), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц (провадження № 61-34705св18) від 25 березня 2019 року у справі № 576/2554/14-ц (провадження № 61-18069св18). Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Хмельницькгаззбут» 29.12.2015 в газеті «Подільські вісті» (№148-149від 29.12.2016 р) та 08.01.2016р на офіційному сайті ТОВ «Хмельницькгаз збут» (kmgaszbut.104.ua). Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу, після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил постачання природного газу, що має підтверджуватися документально. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. ТОВ «Хмельницькгаз збут» відносилось до суб`єктів ринку природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крімо бсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу згідно із Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу, для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ), регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р за №1382/27827 (далі Правила постачання природного газу). Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, який є однаковим для всіх побутових споживачів України. Встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 298917220 (а.с.7-8). За вказаною адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , що стверджується довідкою виданою 30.03.2022 (а.с.5-6). Як вбачається з інформації наданої ТОВ "Хмельницькгаз збут", за період з червня 2015 року по квітень 2019 року за відповідачкою [PERSON] рахувалась заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 891,69 грн, яка в повному обсязі була сплачена відповідачкою в травні 2019 року (а.с.5), що вказує на те, що вона приєдналась до умов Договору постачання природного газу. Однак, в період з травня 2019 року по 21.01.2022 р за відповідачкою рахується заборгованість за спожитий природний газ в сумі 13819,37 грн (а.с.5-6). Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачкою було порушено умови Договору постачання природного газу щодо своєчасної та повної оплати спожитого газу, а тому позов в частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 13819,37 грн підлягає задоволенню. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з березня 2019 року по січень 2022 року на заборгованість відповідачки нараховано індекс інфляції в сумі 1871,43 грн та три відсотки річних в сумі 589,06 грн, що стверджується відповідними розрахунками (а.с.3-4). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 , який триває і на даний час. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачки нарахованого індексу інфляції в сумі 1871,43 грн та 3 % річних в сумі 589,06 грн у зв`язку з воєнним станом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 85% або 2108 грн 85 коп.

Outcome: partial