Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ Представник\~позивача звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про визнання майна спільною сумісної власністю подружжя та визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, посилаючись на те, що 19.06.2004 позивач уклала шлюб з відповідачем . За час шлюбу ними була набута квартира загальною площею 71,3 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана на підставі Договору купівлі-продажу від 12.03.2008, власником на підставі вказаного договору є відповідач.Джерелом набуття у спільну власність квартири були спільні сумісні кошти. Станом на час звернення до суду у позивача виникла необхідність визнати вказану квартиру об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири. Позивач до суду не з`явилася,представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності ,позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився,його представник надав відзив в якому позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити,справу розглядати без його участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.06.2004 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 28.09.2021 (рішення а.с.120). Відповідно договору купівлі-продажу від 12.03.2008(а.с.13) ,відповідач ,набув у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Придбавши нерухоме майно під час перебування в шлюбі, позивач та її чоловік - відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно відповідно до зазначених положень та її право на рівну частку в майні презюмується. Положення п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007р. № 11, визначає, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні врахувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Таким чином, придбане під час перебування сторін у шлюбі нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності сторін , будь-яких доказів щодо належності цього майна лише відповідачу, на яку воно зареєстроване, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Позивачем надано докази того, що нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, тобто існують законні підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаного майна. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем ,суд дійшов висновку ,що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved