Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 14 червня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача МТСБУ із вимогою про відшкодування матеріальної\~шкоди,\~пені,\~трьох відсотків\~річних та\~інфляційних витрат (а. с. 1-9). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 28 жовтня 2020 року по вул. Камчатській, 20 у м. Дніпрі, біля електроопори № 23, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Fiat Doblo, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень із матеріальними збитками. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] , не застрахована в жодній страховій компанії, тому відповідальність за заподіяну шкоду несе МТСБУ. 02 листопада 2020 року адвокат Демарчук М.В., як представник [PERSON] , звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, надавши весь необхідний пакет документів. Листом від 10 листопада 2020 року МТСБУ прохав надіслати йому копію постанови суду, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєне ДТП для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди. 08 грудня 2020 року на адресу МТСБУ була направлена відповідна копія постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. 11 лютого 2021 року. адвокатом Демарчуком М.В. направлено до НБУ скаргу щодо затримання виплати страхового відшкодування. 02 березня 2021 року МТСБУ виплатив позивачу на його особистий рахунок страхове відшкодування (регламентовану виплату) у розмірі 31261 гривня 85 копійок. 04 березня 2021 року адвокат Демарчук М.В. звернувся до відповідача із запитом щодо надання документів, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди, та вимогою щодо доплати страхового відшкодування згідно з висновком експерта Дроздова Ю.В., складеного на замовлення позивача. Також, 04 березня 2021 року адвокат Демарчук М.В. звернувся до НБУ зі скаргою на МТСБУ щодо визначення розміру виплати страхового відшкодування (регламентної виплати). Листом від 16 березня 2021 року Національний банк Украйни повідомив, що не наділений повноваженнями щодо здійснення державного регулювання та нагляду за діяльністю МТСБУ. Аналогічна відповідь надана НБУ позивачу і 13 квітня 2021 року. 25 березня 2021 року відповідачем надано позивачу копію висновку експертного дослідження № 451/20А від 22 грудня 2020 року судового експерта Пилипенко О.С. та копію розрахунку МТСБУ, а також вказано про те, що останній не вбачає підстав для здійснення доплати. Позивач стверджує, що розмір регламентної виплати МТСБУ було розраховано невірно та з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Вказує на те, що МТСБУ оцінка чи експертиза вартості КТЗ після ДТП не проводилася, вартість транспортного засобу Fiat Doblo після ДТП визначена МТСБУ на підставі Інтернет-аукціону платформи Автоонлайн ТОВ «Аудатекс Україна», розрахунок вартості КТЗ після ДТП складено, як зазначено у розрахунку провідним експертом вiддiлу експертиз Гвоздьовим В. та начальником відділу експертиз Царюк В. При цьому, звертає увагу на те, що Гвоздьов В. взагалі не є експертом, оскільки відомості щодо даної особи відсутні Реєстрі атестованих судових експертів, а термін дії свідоцтва експерта Царюк В. сплив ще 28 травня 2013 року та є недійсним. При цьому, даними особами експертний висновок не складався, а ними лише здійснено розрахунок, до якого долучено витяг з інтернет аукціону Авто-онлайн. Також, вказує на те, що визначення вартості КТЗ Fiat Doblo після ДТП на підставі Інтернет-аукціону платформи Авто-онлайн ТОВ «Аултекс України» здійснено з порушенням Методики та чинного законодавства, оскільки даний інтернет-аукціон не відноситься до каталогів, комп`ютерних програм, прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм та періодичних видань, який можна використовувати відповідно до пунктів 7.2, 7.35 Методики. Позивач не надавав згоди на проведення маркетингового дослідження з використанням інтернет-аукціону. Крім того, вказує на те, що відповідач не повідомив позивача про результати такого аукціону та можливість реалізації автомобіля за вказаною ціною. Оскільки заяву про виплату страхового відшкодування відповідач отримав від позивача 05 листопада 2020 року, то обов`язок по сплаті страхового відшкодування він повинен був виконати до 05 лютого 2021 року включно. Тобто, за період з 06 лютого 2021 року по 11 травня 2021 року МТСБУ повинно сплатити позивачу пеню в розмірі 1890 гривень 80 копійок, 3% річних у сумі 428 гривень та втрати від інфляції у сумі 1506 гривень 12 копійок, яку позивач прохає стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі та витратами на правову допомогу у розмірі 6000 гривень. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 11 годину 30 хвилин 16 серпня 2021 року (а. с. 161), яка надіслана відповідачу 19 липня 2021 року за вихідним № 7316/21-вих/2/204/1644/21 (а. с. 162), яка отримана МТСБУ 11 жовтня 2021 року, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 179). Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року у справі призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу (а. с. 184-185). 05 квітня 2022 року на адресу суду надійшов висновок судової транспортно-товарозначвої експертизи № 14-22 від 22 лютого 2022 року (а. с. 195-206). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 221), в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача МТСБУ в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 218, 224), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року (у справі 204/7570/20), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів громадян (а. с. 14 та на звороті). Із вказаної постанови вбачається, що 28 жовтня 2020 року о 18 годині 23 хвилини в м. Дніпрі по вул. Камчатській, 20, водій [PERSON] керував транспортним засобом Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті вул. Камчатська та вул. Щепкіна, по вул. Камчатська не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем Fiat Doblo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. При цьому, водій [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 ПДР. У судовому засіданні [PERSON] свою провину у вчиненому правопорушенні визнав в повному обсязі. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] не зареєстрована. 02 листопада 2020 року позивач з метою компенсації спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а. с. 11) та повідомленням про ДТП (а. с. 12), які надіслані відповідачу засобами поштового зв`язку з описом вкладення за № 4910110327847 та отримано останнім 05 листопада 2020 року (а. с. 13). 10 листопада 2020 року відповідачем на адресу представника позивача надіслано запит № 3.1-01-б/33203 із проханням надати документи, в тому числі копію постанови суду, яка підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєне ДТП для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди (а. с. 16). 08 грудня 2020 року позивачем на адресу МТСБУ була направлена копія постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року та реєстр наданих документів, які надіслані відповідачу засобами поштового зв`язку з описом вкладення за № 4910110434546 та отримано останнім 10 грудня 2020 року (а. с. 15). 11 лютого 2021 року представником позивача до НБУ надіслано скаргу щодо затримання МТСБУ виплати страхового відшкодування (а. с. 17-18), яка надіслана засобами поштового зв`язку з описом вкладення за № 4912900357366 (а. с. 19). 02 березня 2021 року МТСБУ виплатив позивачу на його особистий рахунок страхове відшкодування (регламентовану виплату) у розмірі 30952 гривні 30 копійок (а. с. 31). 04 березня 2021 року адвокат Демарчук М.В. звернувся до відповідача із запитом щодо надання документів на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та вимогою щодо доплати страхового відшкодування згідно висновку експерта Дроздова Ю.В., складеного на замовлення позивача (а. с. 27-28), який надісланий засобами поштового зв`язку з описом вкладення за № 4912900365113 (а. с. 29). 04 березня 2021 року представником позивача на адресу НБУ надіслано скаргу на МТСБУ щодо визначення розміру виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) (а. с. 22-23), яка надіслана засобами поштового зв`язку з описом вкладення за № 4912900365121 (а. с. 24). 16 березня 2021 року Національним банком Украйни за вихідним № 14-0004/21985 надано відповідь представнику позивача на його скаргу від 16 лютого 2021 року, з якої вбачається, що НБУ не наділений повноваженнями щодо здійснення державного регулювання та нагляду за діяльністю МТСБУ (а. с. 20-21). 13 квітня 2021 року Національним банком Украйни за вихідним № 14-0004/31728 надано відповідь представнику позивача на його скаргу від 16 березня 2021 року, з якої вбачається, що НБУ не наділений повноваженнями щодо здійснення державного регулювання та нагляду за діяльністю МТСБУ (а. с. 25-26). 25 березня 2021 року відповідачем на адресу представника позивача надано відповідь на його звернення від 04 березня 2021 року (а. с. 30) та копію висновку експертного дослідження судового експерта Пилипенко О.С. № 451/20А від 22 грудня 2020 року й копію розрахунку (а. с. 32-104). Крім того, у вказаній відповіді відповідачем зазначено про те, що він не вбачає підстав для здійснення доплати позивачу. 24 листопада 2020 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. за заявою [PERSON] проведено товарознавчу експертизу по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 4411/20/20 (а. с. 105-139), за яким вартість матеріального збитку (з урахуванням втрати товарної вартості), заподіяної власнику КТЗ «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 103436 гривень 50 копійок. Відповідно до вказаного висновку експерта: ринкова вартість КТЗ «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП, складає 16741 гривня 43 копійки (а. с. 115). Вартість експертних послуг 2100 гривень (а. с. 138). 12 березня 2021 року, копію вищевказаного висновку експерта направлено позивачем до МТСБУ засобами поштового зв`яжу з описом вкладення за № 4912900365121 (а. с. 24). Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 39 від 31 березня 2021 року, ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , який є представником за дорученням [PERSON] , виконано роботи (послуги) з відновлення/ремонту Fiat Doblo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на загальну суму 86696 гривень 78 копійок (а. с. 140 та на звороті). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Відповідно до\~вимог ст. 3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Приписами п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до вимог п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Пунктом 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом(актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства,витрати на відповідний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з вимогами п. 34.4 ст. 34 Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Як вбачається з висновку автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 451/20А,\~складеного 22 грудня 2020 року\~судовим експертом Пилипенком О.С., на замовлення МТСБУ,\~вартість відновлювального ремонту автомобіля Fiat Doblo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 185758 гривень 39 копійок; ринкова вартість такого КТЗ до ДТП складала 105261 гривня 85 копійок (а. с. 42, 44). Дані суми були включені МТСБУ до розрахунку вартості завданої позивачу шкоди та розміру регламентної виплати (а. с. 30). При цьому, вимогами п. 34.4 ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено право позивача залучати експерта для визначення розміру заподіяних збитків визначено. Так, з висновку товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ судового експерта Дроздова Ю.В. № 4411 від 24 листопада 2020 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Fiat Doblo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 187119 гривень 23 копійки; ринкова вартість такого КТЗ до ДТП складала 103436 гривень 50 копійок; ринкова вартість транспортного засобу після ДТП 16741 гривня 43 копійки (а. с. 105-115). Також, висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи НДІСЕ № 14-22 від 22 лютого 2022 року встановлено, що ринкова вартість автомобіля Fiat Doblo, державний реєстраційний номер [NUMBER] в стані після ДТП за цінами, що діяли на дату ДТП з урахуванням кінцевих дат, розрахунок вартості ремонтних робіт, матеріалів і складових наведена у висновку експерта Дроздова Ю.В. № 4411/20/20 від 24 листопада 2020 року склала 16741 гривня 43 копійки (а. с. 195-201). 12 лютого 2020 року МТСБУ складено розрахунок вартості автомобіля позивача після ДТП та розміру регламентної виплати (а. с. 102). При визначенні розміру шкоди, завданої позивачу, відповідачем МТСБУ враховувався висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 451/20А від 22 грудня 2021 року, а висновок судового експерта Дроздова Ю.В. не приймався до уваги. При цьому, розмір регламентної виплати розраховувався відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~та\~вимог п. 7.19 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методики). Так, згідно з розрахунком, наданого МТСБУ, ринкова вартість КТЗ позивача до ДТП склала 105261 гривня 85 копійок; вартість відновлювального ремонту 185758 гривень 39 копійок; розмір матеріального збитку 105261 гривня 85 копійок; вартість КТЗ в пошкодженому стані 74000 гривень; різниця вартості КТЗ до та після ДТП 31261 гривня 85 копійок; розмір регаментної виплати 31261 гривня 85 копійок (а. с. 102). В цьому ж розрахунку зазначається, що вартість КТЗ в пошкодженому стані визначена відповідно до вимог п. 7.19 Методики та на підставі Інтернет аукціону AutoOnline (зобовязуюча пропозиція). Разом з тим, пункт 7.19. вказаної Методики визначає, що у разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ. Пунктом 2.2. Методики визначено, що утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників. Приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. При цьому, ст. 12 вказаного Закону визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України. Як зазначалося вище, висновком товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, що складений судовим експертом Дроздовим Ю.В. № 4411 від 24 листопада 2020 року встановлено, в тому числі і, ринкову вартість автомобіля позивача в пошкодженому стані 16741 гривня 43 копійки та вартість матеріального збитку 103436 гривень 50 копійок (а. с. 115). Даний висновок експерта було надано позивачем МТСБУ для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування (а. с. 29), однак останнім під час здійснення відповідних розрахунків не враховано. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем вказаний висновок експерта не оспорено. Разом з тим, на підтвердження вартості автомобіля позивача в пошкодженому стані, МТСБУ надано дані з Інтернет аукціону AutoOnline (зобов`язуюча пропозиція) ТОВ «Аудатекс Україна», де зазначена найвища пропозиція по продажу автомобіля у розмірі 74000 гривень (а. с. 103). Дана суму була включена МТСБУ до розрахунку для визначення розміру регламентної виплати. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами)». Таким чином, дані з Інтернет аукціону AutoOnline (зобов`язуюча пропозиція) ТОВ «Аудатекс Україна», на підставі яких МТСБУ було визначено вартість пошкодженого автомобіля позивача в сумі 74000 гривень, не можуть слугувати належним та допустимим доказом, оскільки дана сума не визначена за допомогою акту чи експертизи, як то передбачено чинним законодавством України, а МТСБУ як зацікавлена особа, в разі не згоди з висновком № 4411/20/20 від 24 листопада 2020 року, не скористалася своїм правом на визначення вартості пошкодженого автомобіля позивача, отже проявила незацікавленість щодо дійсної вартості збитків на власний ризик. В свою чергу, висновок товарознавчої експертизи № 4411/20/20 від 24 листопада 2020 року, було складено експертом за наслідками безпосереднього огляду транспортного засобу, зі складанням відповідного протоколу огляду та фотофіксацією, з посиланням на відповідні вихідні дані та із повним дотриманням відповідних методик. З наведених обставин суд доходить висновку про доведеність суми матеріальних збитків в розмірі 103436 гривень 50 копійок, завданих автомобілю позивача внаслідок ДТП. Крім того, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а відповідачем не спростовано, що ринкова вартість автомобіля Fiat Doblo, державний реєстраційний номер [NUMBER] в стані після ДТП склала 16741 гривня 43 копійки. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування слід задовольнити, стягнувши на його користь з МТСБУ недоплачене страхове відшкодування в розмірі 55433 гривні 22 копійки, виходячи із розрахунку (103436,50 (вартість авто до ДТП) -16741,43 (вартість авто після ДТП)-31261,85 (сума виплачено страхового відшкодованого). Позивач звертався до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування, та після прийняття останнім рішення про виплату йому страхового відшкодування у розмірі 31261 гривня 85 копійок, повторно із заявою про доплату суми страхового відшкодування, яку відповідач залишив без задоволення. Станом на дату звернення з вказаним позовом до суду, МТСБУ вищевказана сума доплати страхового відшкодування позивачу не виплачена. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд у своїй постанові від 19 червня 2019 року у справі № 2-438/12 зробив висновок про те, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов`язанням. Вказав на те, що, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України. Оскільки зобов`язання МТСБУ є грошовим, то в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Верховний Суду у своїй постанові від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 вказав на те, що враховуючи положення\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України,\~нарахування інфляційних\~втрат на\~суму боргу\~та 3\~%\~річних входять\~до складу\~грошового зобов`язання\~і є\~особливою мірою\~відповідальності боржника\~(спеціальний\~вид цивільно-правової\~відповідальності)\~за прострочення\~грошового зобов`язання,\~оскільки виступають\~способом захисту\~майнового права\~та інтересу,\~який полягає\~у відшкодуванні\~матеріальних втрат\~(збитків)\~кредитора від\~знецінення грошових\~коштів внаслідок\~інфляційних процесів\~та отримання\~компенсації (плати)\~від боржника\~за користування\~утримуваними ним\~грошовими коштами,\~належними до\~сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду\~на викладене,\~з урахуванням\~того,\~що дорожньо-транспортна\~пригода,\~яка сталася\~28\~жовтня 2020\~року,\~є страховим\~випадком,\~скоєна з\~вини [PERSON] ,\~що встановлено\~постановою Красногвардійського\~районного суду\~м Дніпропетровська\~від 20\~листопада 2020\~року,\~дії якого\~спричинили цивільно-правові\~наслідки у\~вигляді заподіяння\~шкоди майну\~позивача,\~цивільно-страхова\~відповідальність якого\~не застрахована,\~тому завдану\~шкоду потерпілому\~відшкодовує МТСБУ\~за рахунок\~коштів фонду\~захисту потерпілих, яким 02 березня 2021 року прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 31261 гривня 85 копійок, а у задоволенні заяви про здійснення доплати за пошкоджене майно у розмірі 55433 гривні 22 копійки відмовлено, суд доходить висновку про те, що з МТСБУ на користь позивача підлягає стягнення невиплачена сума страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі 55433 гривні 22 копійки, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 1506 гривень 12 копійок, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 428 гривень та пеня у сумі 1890 гривень 80 копійок. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають задоволенню у повному обсязі. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137\~ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що [PERSON] правову допомогу у даній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 11 травня 2021 року (а. с. 151-153) надавав адвокат Демарчук М.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 3038 від 08 жовтня 2019) (а. с. 157). Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану, в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Так, позивачем за професійні правові послуги за договором від 11 травня 2021 року сплачено 6000 гривень, що підтверджується квитанцією від 28 травня 2021 року №МР_АВ020383АІА_19542283 (а. с. 156). За таких обставин, суд вважає, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у розмірі 6000 гривень, а не співмірність цих витрат відповідачем не спростовано, через що вказані витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Приписами ч. ч. 6, 7 ст.\~139\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, зокрема, на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Нормами ч. 5 ст. 139 ЦПК України визначено, що у випадках,\~коли сума\~витрат на\~оплату послуг\~експерта,\~спеціаліста,\~перекладача,\~або витрат\~особи,\~яка надала\~доказ на\~вимогу суду,\~повністю не\~була сплачена\~учасниками справи\~попередньо або\~в порядку\~забезпечення судових\~витрат,\~суд стягує\~ці суми\~на користь\~спеціаліста,\~перекладача,\~експерта чи\~експертної установи\~зі сторони,\~визначеної судом\~відповідно до\~правил про\~розподіл судових\~витрат,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право накласти\~арешт на\~грошові кошти\~чи майно\~такої сторони\~в межах\~сум,\~присуджених до\~стягнення,\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом для\~забезпечення позову Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у судового експерта Дроздова Ю.В. було замовлено висновок експерта № 4411/20/20 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ), вартість якого складає 2100 гривень, та яка ним сплачена, підтвердженням чого є квитанція про оплату наданих експертних послуг від 24 листопада 2020 року (а. с. 138). Крім того, позивачем сплачено 6864 гривні 40 копійок (а. с. 212) за проведення транспортної-товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 25 листопада 2021 року (а. с. 184-185). Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позов [PERSON] до МТСБУ із вимогою стягнення відшкодування матеріальної шкоди, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат задоволено, факт понесення витрат на оплату експертних послуг у заявленому розмірі позивачем доведено, а не співмірність цих витрат відповідачем не спростовано, суд доходить висновку, що ці вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених позивачем витрат на оплату експертних послуг у розмірі 8964 гривні 40 копійок, виходячи із розрахунку (2100+6864,40). Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір, у разі задоволення позову, покладається на відповідача. При зверненні до суду з вказаною позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень, через що з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved