Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна та відділ державної виконавчої служби у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та [PERSON] було укладено договір № 201216-30775-1 від 16.12.2020 року, відповідно до якого відповідач надав позивачу грошові кошти в розмірі 2000 гривень на умовах строковості, зворотності та оплатності, а позивач зобов`язався повернути вказані кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Представник позивача вказує, що між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» був укладений договір про відступлення права вимоги. Зазначає, що 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис на договорі № 201216-30775-1 від 16.12.2020 року, зареєстрований у реєстрі за № 22155, про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 11882,00 грн. за договором № 201216-30775-1 від 16.12.2020 року. Вказує також, що вищезазначений виконавчий напис, на переконання позивача, вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при вчиненні виконавчого напису заборгованість позивача перед відповідачем не була безспірною, оскільки вимоги стягувача є неправомірними (в частині розміру заборгованості). За час існування між позивачем та відповідачем договірних правовідносин, спорів між останніми не виникало, домовленостей про дострокове розірвання кредитного договору № 201216-30775-1 від 16.12.2020 року не було, звірка взаєморозрахунків не проводилась, сума заборгованості позивача перед відповідачем не уточнювались та не встановлювались, у зв`язку з чим відсутні документи, які б підтверджували безспірність вимог відповідача до позивача з розрахунку їх розміру. Пояснює також, що позивачу не надходили повідомлення про наявність заборгованості, її розмір та про обов`язок її погасити у терміни, визначені кредитором. Таким чином, позивач був позбавлений можливості подати обґрунтовані заперечення або письмову згоду на стягнення боргу. У разі стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому захист його інтересів здійснюється шляхом вручення йому повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення. Нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, що дає підстави вважати, що у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком, а також суми процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними, як наслідок це призвело до порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат». Стверджує, що розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Зазначає, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Вказує, що розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Пояснює, що 20.10.2021 року позивач дізнався, що постановою від 21.07.2021 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осійською Владимирою Володимирівною відкрито виконавче провадження № 66153167 з виконання вищезазначеного виконавчого напису. Крім того, зазначає, що постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осійською Владимирою Володимирівною від 22.07.2021 року передбачено стягнути із позивача виконавчий збір у розмірі 1188,20 гривень та визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 161,00 гривень, які стягнуто з офіційного доходу позивача (заробітної плати). Вказує, що 06.08.2021 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осійська Владимира Володимирівна звернула стягнення на доходи позивача, які останній отримує у державна організація (установа, заклад) військова частина 1493 у розмірі 20 % (відсотків) до виплати загальної суми боргу 13231,2 грн. Також, 06.08.2021 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осійська Владимира Володимирівна постановою наклала арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Крім того, на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.08.2021 року з позивача на даний час уже стягнуто грошові кошти, а саме: 15.09.2021 року - 2236 грн. 22 коп.; 13.10.2021 року - 2236 грн. 22 коп. Також зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позивача, які він поніс і які очікує понести складається із судового збору, поштових витрат та витрат на правову допомогу у сумі 6000,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни від 16.06.2021 року, зареєстрований у реєстрі за № 22155 про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 11 882,00 грн. за договором № 201216-30775-1 від 16.12.2020 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2021 року у справі відкрито провадження. 20.12.2021 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що укладений кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Одноразовий ідентифікатор 424938 направлявся Позивачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] від 16.12.2020 року о 20 год. 22 хв. 39 сек., який вказувався при реєстрації. Кредитний договір був підписаний позивачем 16.12.2020 року о 20 год. 22 хв. 55 сек., шляхом введення одноразового ідентифікатора 424938 в особистому кабінеті на веб-сайті відповідача в мережі інтернет https.7/monetka.com.ua. Як вказує відповідач, кредитні кошти були відправлені позивачу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану AT КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується чеком № 327110067 від 16.12.2020 року. Як вказано у відзиві, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме 16.12.2020 року надав позивачу кредит у розмірі 2 000 гривень 00 копійок, шляхом перерахування на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану AT КБ «ПРИВАТБАНК. Відповідач зазначає, що на підставі ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, в зв`язку з не виконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором, відповідач подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по договору № 210216-30775-1 від 16.12.2020 року з позивача. Відповідач просить суд при розгляді справи встановити на підставі первинних підтверджуючих документів (кредитного договору, розрахунку заборгованості, чеків) суму заборгованості позивача та відмовити в повному обсязі в задоволенні позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 20.12.2021 року представник відповідача подав також клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначає, що представником позивача - адвокатом Плиска В.В. зазначено розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн., проте, вважає такі витрати не співмірними з сумою заборгованості за договором № 210216-30775-1 від 16.12.2020 року, яка становить 8001,70 грн. Окрім того, зазначає, що стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження таких витрат, а тому просить суд зменшити такі. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак, представник позивача - адвокат Плиска В.В. подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, так як позивач [PERSON] знаходиться на військовій службі. В клопотанні зазначив, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв. У відзиві на позовну заяву просив суд справу розглядати за відсутності представника відповідача. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна та відділ державної виконавчої служби у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв не подавали. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст.12 ЦПК України та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» 16.12.2020 року було укладено договір № 201216-30775-1, відповідно до умов якого ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 гривень на умовах строковості, зворотності та оплатності, а позивач зобов`язався повернути вказані кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Судом також встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 16 червня 2021 року вчинено виконавчий напис за № 22155, яким запропоновано звернути стягнення: з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , який (-а) є Боржником за Договором № 201216-30775-1 від 16.12.2020 року, укладеним з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», ідентифікаційний код юридичної особи 41146462, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М від 11.06.2021 року є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» ідентифікаційний код юридичної особи 43492595 (Новий Кредитор), місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, заборгованості за Договором № 11/06/2021-Р/М від 11.06.2021 року. Відповідно до вказаного виконавчого напису строк платежу за Договором № 11/06/2021-Р/М від 11.06.2021 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.12.2021 року по 11.06.2021 року. Сума заборгованості становить 10932,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2000,00 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом -8932,00 гривень 00 копійок. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 11882,00 грн. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осійської Владимири Володимирівни від 21.07.2021 відкрито виконавче провадження № 66153167 з примусового виконання виконавчого напису № 22155, виданого 16.06.2021 року. Винесено також постанову від 22.07.2021 року про стягнення з боржника [PERSON] виконавчого збору у розмірі 45,40 грн., а також постанову від 22.07.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Також, 06.08.2021 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осійською Владимирою Володимирівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а також постанову про арешт коштів боржника. Разом із тим, до відзиву на позовну заяву відповідачем додано: копію договору № 201216-30775-1 від 16.12.2020 року, зі і змісту якого вбачається, що такий укладено в електронному вигляді (п.5.1), копію графіку розрахунку, де вказано дату повернення 30.12.2020 р., підтвердження перерахунку коштів ТОВ ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» на номер картки [NUMBER] , із призначенням перерахунок коштів за договором 201216-30775-1 від 16.12.2020 року на умовах фінансового кредиту, розрахунок заборгованості здійснений відповідачем, згідно якого у позивача [PERSON] існує заборгованість перед відповідачем станом на 03.12.2021 року 8001 грн. 70 коп., копію договору про відступлення права вимоги, №11/06/2021-Р/М від 11.06.2021, укладеного між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», а також витяг з акту приймання - передачі прав №1 до нього. За приписами ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Із врахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц визначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як встановлено судом із долучених відповідачем до відзиву на позовну заяву документів, які надавались нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису на підтвердження безспірності заборгованості позивача у справі, кредитний договір № 201216-30775-1 від 16.12.2020 року нотаріально не посвідчували, при цьому оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 16 червня 2021 року, після набрання законної сили згаданою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тобто, за наведеного, приватний нотаріус на момент вчинення виконавчого напису керувався пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним. Згідно із правовою позицією, викладено Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/2008414 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у Постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису вже є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Поруч з цим, позивач звертаючись до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню вказує на те, що пред`явлена відповідачем сума заборгованості є спірною, зокрема заперечує суму нарахованих процентів за користування кредитом, а приватним нотаріусом на момент вчинення ним виконавчого напису належним чином не перевірено та не встановлено дотримання всіх необхідних умов безспірності заборгованості. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих нотаріусу документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17, від 19.03.2021р. у справі № 750/3781/20). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Так, для вчинення напису обов`язковою умовою є надіслання вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і наявність відмітки поштового зв`язку про її відправлення. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 127/15911/17. У даному випадку матеріали справи не містять жодних відомостей щодо повідомлення позивача у справі як боржника про наявну заборгованість за кредитним договором, зокрема шляхом скерування йому відповідачем вимоги про усунення порушень взятих на себе кредитних зобов`язань та доказів того, що на момент вчинення виконавчого напису, що позивач не менш ніж за тридцять днів до вчинення оспорюваного виконавчого напису був ознайомлений із розміром заборгованості за кредитним договором та відповідно не був позбавлений можливості добровільно у досудовому порядку усунути допущені порушення чи пред`явити заперечення щодо розміру заборгованості відповідачу як новому кредитору, оскільки тільки у випадку якщо жодна із вищеперелічених дій не виконана боржником, заборгованість вважається безспірною. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що боржник повідомлявся належним чином про заміну кредитора у зобов`язанні. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц погодилася з висновками апеляційного суду про законність вчинення нотаріусом виконавчих написів, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Верховний Суд у справі № 569/8884/17, скасовуючи рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий розгляд виходив з того, що суд взагалі не надав жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірив факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, не перевірив дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною. Крім цього, із матеріалів справи не надається за можливе встановити, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи (та які саме) щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем є безспірними. Будь яких доказів щодо надання нотаріусу засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості - суду не надано. А в наявному у матеріалах справи розрахунку заборгованості по договору № 201216-30775-1 від 16.12.2020 року вказано заборгованість [PERSON] перед ТзОВ ФК «Ріальто» у розмірі 8001,70 грн. станом на 03.12.2021 року, в той час як виконавчий напис було вчинено 16.06.2021 року на загальну суму 11 882,00 грн. А на час вчинення виконавчого напису у ТзОВ ФК «Ріальто» згідно Акту приймання-передачі до договору про відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] становила 10932,00 грн. станом на 11.06.2021 року. Отже, судом встановлено, що нотаріусу не лише не було надано всіх документів необхідних для вчинення ним виконавчого напису, але і сума заборгованості позивача перед відповідачем станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, не була безспірною, і доказів протилежного суду надано не було. Посилання відповідача на практику Верховного суду, викладену у постанові від 24.06.2020 року по справі №333/7373/17 суд не приймає до уваги, оскільки у випадку викладеному у даній постанові, принаймні було доведено факт належного направлення й отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, чого не було доведено у даній справі. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з положеннями, що закріплені в ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Таким чином, проаналізувавши надані суду докази, норми, що регулюють порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів та врахувавши судову практику, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса від 16.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню. Виходячи із вищевикладеного, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 141 ЦПК України визначено, що у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору що становить 908,00 грн. за подання до суду позовної заяви, а також 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що становить загальну суму 1362 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Представником позивача до суду, крім ордеру адвоката Плиски В.В. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не надано жодних документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо). Отже, з огляду на відсутність доказів документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат, відповідні витрати на правничу допомогу у даній справі до стягнення не підлягають.

Outcome: approved