Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.11.2021 року позовні вимоги [PERSON] до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення суду - задоволено частково. Визнано протиправними і скасувано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича індексний номер 48057311 від 01.08.2019 щодо проведення 31.07.2019 року державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1885384480000) за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», припинивши право власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на неї. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича - відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок - судового збору. 01.12.2021 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Осадчої К.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить стягнути солідарно з Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 384,20 грн. за сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 1536,60 грн. судового збору за подання позову. При цьому посилається на те, що представництво інтересів позивача у справі спочатку здійснювали адвокати Адвокатського об`єднання «Кравець і партнери» на підставі Договору про надання правничої допомоги №193 від 08.08.2019 року та адвокат Осадча Крістіна Олегівна на підставі Договору про надання правової допомоги №95 від 01.07.2021 року. Позивачем сплачено за надання правової допомоги йому. Частиною 1 ст.270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п.4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.2-4 цієї ж статті, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг таін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.1,3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частиною 4 ст.141 ЦПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявленув попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Відповідно до ч.1 і 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При зверненні до суду з позовною заявою в інтересах позивача [PERSON] представником позивача надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в якому зазначено про те, що позивач вже поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. за підготовку позовної заяви, судовий збір за подачу вказаного позову - 1536,80 грн. та судовий збір за подачу клопотання про забезпечення позову - 384,20 грн. Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, суду надано Акти надання послуг підписаних між замовником [PERSON] та представником виконавця адвокатського об`єднання «Кравець і партнери» головою об`єднання Кравець Р.Ю. та надано розрахунок, в якому зазначено про вартість складових витрат, а саме за складання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення від 09.08.2019 року - 5 000,00 грн., за участь в судовому засіданні Оболонського районного суду м. Києва від 29.01.2020 року - 3000,00 грн., за складення заяви про забезпечення позову від 08.10.2019 року - 1000 грн., та також на підставі Договору про надання правової допомоги №95 від 01.07.2021 року за участь у судових засіданнях у справі адвоката Осадчої К.О. у розмірі 3 000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Суд вважає необґрунтованим відносити до витрат на професійну правничу допомогу: витрати за участь в судовому засіданні Оболонського районного суду м. Києва від 29.01.2020 року у розмірі 3000,00 грн., оскільки дане судове засідання було проведено за відсутності учасників справи, що підтверджується протоколом судового засідання від 29.01.2020 року (а.с. 65). Крім того, суд звертає увагу, що питання щодо судових витрат у розмірі 1536,60 грн. за подання позовної заяви судом було вирішено 18.11.2021 року під час ухвалення рішення в даній справі. Однак, вищезазначені принципи справедливого суду змушують суд встановлювати розумність розміру цих витрат, задля забезпечення балансу прав та інтересів обох сторін. Отже, загальна вартість витрат на професійну правничу допомогу, доведена перед судом складає 9 384,20 грн. Крім того, враховуючи те, судом було задоволено заяву про забезпечення позову, судовий збір за подання, якої підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає правильним покласти ці судові витрати на відповідача АТ «Альфа-Банк», оскільки у задоволенні позовних вимог до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича було відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved