Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом провизнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 03.09.2021 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог від [PERSON] , яка прийняти судом. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що за виконавчим написом №5420 від 03 листопада 2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" в розмірі 55074,14грн. З вказаним виконавчим написом позивач категорично не згоден, оскільки виконавчий напис не відповідає фактичній дійсності, та не ґрунтується на законі, просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та повернути кошти які стягнути в рамках ВП №65887707. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28.07.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.09.2021 витребувано у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни матеріали виконавчого провадження №65887707, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості 2005605,96грн; у Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича виконавчий напис №5420 від 03.11.2020 та всі документи, на підставі яких вчинявся данний виконавчий напис. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.09.2021 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС» документи які були подані Приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуку Тарасу Володимировичу для вчиненян виконавчого напису №5420 від 03.11.2020, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості 2005605,96грн; у Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву виконавче провадження та документи на підставі яких було вчинено виконавче провадження №5420 від 03.11.2020, вчинене Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості 2005605,96грн. 01.11.2021 до суду надійшли матеріали виконавчого провадження від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни на виконання Ухвали Деснянського районного суду міста Києва. 03.12.2021 до суду надійшов лист від Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву відповідно до якого зазначили, що [PERSON] припинив свою діяльність, на виконання Ухвали Деснянського районного суду міста Києва. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Рябокляч Костянтин Олексійович в судових засіданнях підтримали позовні вимоги, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 27.07.2022 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС»в судові засідання свого представника не направляли, про день, час та місце судових засідань повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву. Третя особа Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, в судове засідання не з`явилась, про день, місце та час судових засідань повідомлялась за адресою, яка зазначена в позовній заяві ( [ADDRESS] ), однак до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких заяв або заперечень на позовну заяву суду не направляла. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Фесик Марія Олександрівна в судові засідання не з`явилась, про день, час та місце судових засідань повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток. Будь-яких заяв або заперечень на позовну заяву суду не направляла. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача та третіх особі, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши позивача, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 19.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра" та [PERSON] укладено договір "Автопакет" №311/П/05/2007-840. 03.11.2020 Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичемвчинено виконавчий напис №5420 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС»в розмірі 2005605,96грн. 23.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65887707, на підставі виконавчого напису № 5420 виданого 03.11.2020. 23.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. 23.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 23.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про арешт майна боржника. 09.07.2021 05.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. 02.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавччого провадження. 05.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 05.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про зняття арешту з майна. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно із п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. передбачений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно із п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Стаття 89 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до п. 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Однак, з матеріалів справи вбачається, що відсутні докази направлення позивачу листа - вимоги, тобто нотаріусом не додержано належних вимог для вчинення виконавчого напису. Крім того, матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачем, для вчинення виконавчого напису надавалися документи, що підтверджують безспірність вимог, які були надані для вчинення вище зазначеного виконавчого напису. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище Постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Суду не надано доказів, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу ТОВ «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС», не було надано документи первинної бухгалтерської документації на паперових носіях та розрахунки заборгованості (зведені облікові документи вчинені на підставі первинної бухгалтерської документації яка міститься на машинних носіях в електронних база Банку), які містять всі реквізити, що передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та відсотки, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Письмове повідомлення у відповідності до ч. 4 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріусом боржнику не надсилалося, та якими самими документами нотаріус при вчинення виконавчого напису користувався, оскільки таких документів позивач ні від нотаріуса, ні від банку/товариства не отримував, що унеможливило надання заперечень стосовно визначення основної заборгованості за кредитним договором, простроченої суми по відсотках та штрафу в прострочення платежу, які вказуються у виконавчому написі нотаріуса. Крім того, судом установлено, що позивач [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором "Автопакет" №311/П/05/2007-840, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження, винесену 26.06.2020 старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Танащук Олесею Миколаївною, на підставі п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки боржником [PERSON] сплачений борг в повному обсязі. Отже, виконавчий напис №5420 від 03 листопада 2020 року, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки у [PERSON] відсутня заборгованість за договором "Автопакет" №311/П/05/2007-840 від 19.11.2007. Також, 02 серпня 2021 року з банківського рахунку позивача [PERSON] , відкритого в Акціонерному товаристві "Альфа Банк" було списано кощти в розмірі 967,17 доларів США на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС» ; з заробітної плати за липень місяць за місцем роботи позивача ТОВ "ВЕНБЕСТ-БЕЗПЕКА" було утримано кошти в розмірі 985,32грн. Суд вважає, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС» є незаконними та такими, що порушують права позивача [PERSON] щодо стягнення з нього заборгованості за договором "Автопакет" №311/П/05/2007-840 від 19.11.2007, на підставі виконавчого напису № 5420 виданого 03.11.2020, оскільки кошти стягнуті незаконним шляхом та безпідставно. Отже суд вважає необхідним стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС» на користь позивача незаконно отримані кошти в розмірі 967,17 доларів США та 985,32грн, стягнутих в рамках виконавчого провадження №65887707. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку про те, що відмова у задоволенні позову призведе до порушення прав [PERSON] , оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зокрема, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги №03/07 від 10.07.2021 між Адвокатом Рябокляч Костянтином Олексійовичем та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, акт передачі-приймання виконавчих робіт (наданих послуг) №1, квитанцію прибуткового касового ордера № 8 в розмірі 36700,00грн. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 36700,00грн відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та не суперечить принципу розподілу таких витрат. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи викладене, відповідно до статей 133, 142 ЦПК України, беручі до уваги задоволення позовних вимог з відповідача слід стягнути 36700,00грн понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді та судовий збір на користь держави в розмірі 2270,00грн.

Outcome: approved