Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. \~\~\~\~\~\~ Позов мотивований тим, що 14.02.1997 року шлюб між позивачем і відповідачем було зареєстровано у Володимир-Волинському відділі РАЦС Волинської області. Від даного шлюбу у сторін народилися сини, син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Однак, подружнє життя у сторін не склалося і рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2007 року шлюб було розірвано. Проте, через деякий час після розірвання шлюбу, сторони знову почали проживати разом і [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , однак з лютого місяця 2014 року відповідач [PERSON] покинув позивача з дітьми та переїхав на інше місце проживання. Діти проживають разом з позивачем і перебувають на повному її утриманні. На даний час дочка [PERSON] є неповнолітньою. Добровільної домовленості між сторонами щодо стягнення аліментів на дочку не досягнуто, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.11.2007 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с. 12). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.2012 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 14). З позовної заяви слідує, що позивач [PERSON] сама утримує дочку, а відповідач у свою чергу не бере ніякої участі в її утриманні. Правовідносини між сторонами регулюються Сімейним кодексом України. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 рокуі набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). У відповідності до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, норми\~Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved