Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

В провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 07 жовтня 2005 року, який був зареєстрований у Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується актовим записом № 837 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Як вказано у позовній заяві, підставою для розірвання шлюбу є різні уявлення подружжя про шлюбно-сімейні відносини. Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем неможливе через втрату почуття любові та поваги один до одного, різні погляди на сторін на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства. З початку 2021 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків і не мають спільного бюджету. Станом на сьогодні втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між позивачем та відповідачем. Збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам подружжя, а тому просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] . Спору щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю немає. Майнових спорів сторони не мають. 16 березня 2022 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2022 року цивільна справа передана для розгляду судді Кондрашову І.А. Ухвалою суду від 15 квітня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 14 червня 2022 року на виконання ухвали суду від 15 квітня 2022 року про залишення позовної заяви без руху позивачем недоліки позовної заяви усунуто. Ухвалою від 16 червня 2022 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Маркова Юліана Володимирівна та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву від 08 липня 2022 року про розгляд справи без її участі та без участі позивача, зазначає, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, 28 червня 2022 року канцелярією суду було зареєстровано заяву відповідача, в якій вона прохає розглянути справу без її участі, зазначає, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З матеріалів справи встановлено, що сторони 07 жовтня 2005 року уклали шлюб, зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 837, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначено позивачем та визнається відповідачем, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені. Причиною цього стали різні погляди на шлюб, погіршення стосунків, втрата почуття любові та поваги, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить його інтересам. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] суд у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням положень частин 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України за якими суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, при цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки позивач, [PERSON] , у поданій заяві зазначив, що судові витрати по сплаті судового збору залишає за собою, процесуальне рішення з вказаного питання судом не приймається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved