Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою у якій просить зняти арешт та заборону відчуження з усього майна що належить йому, накладений на підставі постанови № 123/8 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції від 10.10.2003 року про арешт всього майна, виключивши зі спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт всього майна, реєстраційний номер обтяження 1385804. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.07.1999 року Московським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-2332 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.07.1999 року до повноліття дитини. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції Примаковою Т.В. від 10 жовтня 2003 року було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] . Позивач вказує, що заборгованості по аліментам не має, тому просить зняти арешт та заборону відчуження з усього його майна. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні підтвердила відсутність у позивача перед нею заборгованості, не заперечувала проти задоволення позову. Представник Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив наступне. 02.07.1999 року Московським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-2332 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.07.1999 року до повноліття дитини. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції Примаковою Т.В. від 10 жовтня 2003 року з метою виконання вищевказаного рішення суду було накладено арешт на все майно, що належить мені [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Із відповіді Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01.11.2021 року вбачається, що у відділі не перебувають на примусовому виконанні виконавчі провадження відносно позивача, надати більш детальну інформацію в межах якого виконавчого провадження накладався арешт не є можливим, оскільки виконавче провадження знищено, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що матеріали виконавчого провадження знищені, а також що арешт на майно позивача накладався на підставі виконавчого листа Московського районного суду м. Києва від 02.07.1999 року № 2-2332 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.07.1999 року до повноліття дитини, при цьому стягувач за виконавчим листом та відповідач по справі [PERSON] вказує про відсутність фінансових претензій до [PERSON] щодо виконання вказаного виконавчого документа, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved