Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

В листопаді 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Лабик Р.Р. звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що близько 20 год. 00 хв. 27 лютого 2020 року водій [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем «Камаз 5320», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись автострадою сполученням смт. Турбів - м. Вінниця, у напрямку останнього вказаного населеного пункту, неподалік с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької обл., допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який не виділивши себе в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе, у невстановленому місці, переходив проїзну частину дороги зліва направо по ходу руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020020000000105. Постановою про закриття кримінального провадження від 31 березня 2020 року кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020020000000105, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ознак кримінального правопорушення. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Камаз 5320», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 січня 2020 року. 31 березня 2020 року представником за довіреністю [PERSON] було надіслано на поштову адресу відповідача повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: 28 338 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою матері загиблого; 28 338 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою батьку загиблого; 9 154 грн. 79 коп. - страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання; 85 014 грн. - страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, що належить матері; 85 014 грн. - страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, що належить батьку; 25 000 - страхового відшкодування пов`язаного із витратами на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника; 03 травня 2020 року по травень 2021 року представником позивача було направлено на поштову адресу відповідача додаткові документи необхідні, для здійснення виплати страхового відшкодування, що належать позивачу. 24 травня 2021 року відповідач прийняв рішення про виплату позивачу та її чоловіку страхового відшкодування у розмірі 63 030 грн. 79 коп., яке складається з: 28 338 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою матері загиблого; 28 338 грн. - страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою батьку загиблого; 6 354 грн. 79 коп. - страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання. В іншій частині відповідач відмовив, а саме: у виплаті страхового відшкодування по втраті годувальника, витрат на спорудження надгробного пам`ятника та частини витрат на поховання, посилаючись на відсутність документів. Проте, позивач вважає, що відповідач безпідставно не доплатив належну суму страхового відшкодування у розмірі 196 969 грн. 21 коп. (260 000 - 63 030,79 = 196 969,21 грн.), чим порушив законні права та інтереси позивача, не виплативши у повному обсязі належне страхове відшкодування позивачу. По даному страховому випадку, загальна сума відшкодування становить 260 858 грн. 79 коп., при цьому сума страхового відшкодування становить 260 000 грн. Відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 63 030 грн. 79 коп. В такому разі, решта суми страхового відшкодування, яке належить для виплати позивачу становить 196 969 грн. 21 коп., яке складається з: 2 800 грн. - решти страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання; 170 028 грн. - страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника; 24 141 грн. 21 коп. - страхового відшкодування пов`язаного із витратами на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника в межах ліміту страхової суми. З підстав зазначених вище, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того даною ухвало, за клопотання представника позивача, витребувано у ДПС України довідку про доходи за 2018-2020 роки [PERSON] , а також витребувано у ГУ ПФУ України у Вінницькій області довідку форми ОК-5 відносно [PERSON] . У встановлений судом строку від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 93-101). Судом, з власної ініціативи, 11 березня 2022 року було постановлено ухвалу про витребування у відповідача копії усіх документів, щодо страхового випадку за заявою [PERSON] (а.с. 108) 31 травня 2022 року на адресу суду надійшли витребуванні судом докази (а.с. 114-170). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Із постанови про закриття кримінального провадження від 31 березня 2020 року, винесеної старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Вінницькій області Данилюком В.С., судом встановлено, що близько 20 год. 00 хв. 27 лютого 2020 року водій [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем «Камаз 5320», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись автострадою сполученням смт. Турбів - м. Вінниця, у напрямку останнього вказаного населеного пункту, неподалік с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької обл., допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який не виділивши себе в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе, у невстановленому місці, переходив проїзну частину дороги зліва направо по ходу руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події (а.с. 24-27). Позивач [PERSON] є матір`ю загиблого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 31). Цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем «Камаз 5320», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «УПСК», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2885415 від 16 січня 2020 року (а.с. 115). Згідно вказаного поліса (п. 4) страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 грн. [PERSON] звернулась до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, зокрема: про виплату страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника (а.с. 116), пов`язаного із заподіяння моральної шкоди (а.с. 118)та відшкодування витрат на поховання (9 154 грн. 79 коп.) (а.с. 120). Для підтвердження витрат на поховання [PERSON] до відповідача разом із заявою було подано товарний чек Комунального підприємства ВМР «КОМБІНАТ КОМУНАЛЬНИХ ПІДПРИЄМСТВ» від 28 лютого 2020 року на суму 6 354 грн. 79 коп. (а.с. 135) та товарний чек, виданий 29 лютого 2020 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] на суму 2 800 грн. (а.с. 138). На підставі страхового акту відповідача № ОЦ/019/000/20/0042 від 19 червня 2020 року (а.с. 162) прийнято рішення про виплату представнику [PERSON] - [PERSON] страхового відшкодування на загальну суму 63 030 грн. 79 коп., а саме: -витрати на поховання (мати [PERSON] ) в розмірі 6 354 грн. 79 коп.; -моральна шкода (мати [PERSON] ) в розмірі 28 338 грн.; -моральна шкода (батько [PERSON] ) в розмірі 28 338 грн.; Вказані кошти на підставі платіжного доручення відповідача № 11047 від 01 липня 2020 року було сплачено представнику [PERSON] - [PERSON] (а.с. 163). Крім того, представником [PERSON] - [PERSON] до відповідача на підставі заяви від 18 травня 2021 року подано документи, щодо встановлення надгробного пам`ятника (а.с. 164-167), а саме: фотокопія надгробного пам`ятника та товарний чек від 28 серпня 2020 року, виданий фізичною особою-підприємцем [PERSON] на суму 25 000 грн. На підставі страхового акту відповідача № ОЦ/019/000/20/0058 від 17 червня 2021 року (а.с. 168) прийнято рішення про виплату представнику [PERSON] - [PERSON] страхового відшкодування на суму 25 000 грн. Вказані кошти на підставі платіжного доручення відповідача № 15616 від 17 червня 2021 року було сплачено представнику [PERSON] - [PERSON] (а.с. 169). Щодо вимоги позовної заяви про відшкодування витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як вже встановлено судом, що позивачем для виплат витрат пов`язаних на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника до ПрАТ «УПСК» подано: -чек Комунального підприємства ВМР «КОМБІНАТ КОМУНАЛЬНИХ ПІДПРИЄМСТВ» від 28 лютого 2020 року на суму 6 354 грн. 79 коп.; -товарний чек, виданий 29 лютого 2020 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] на суму 2 800 грн.; -товарний чек від 28 серпня 2020 року, виданий фізичною особою-підприємцем [PERSON] на суму 25 000 грн., щодо спорудження надгробного пам`ятника. При здійсненні страхових сум, відповідачем не враховано товарний чек, виданий 29 лютого 2020 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] на суму 2 800 грн., оскільки, як вбачається із відзиву на позовну заяву, він не відповідає вимогам, щодо його оформлення. Проте, суд не може погодитись із даними доводами відповідача, оскільки в ньому наявні усі відомості, адже зазначено перелік наданих послуг, вартість, дата товарного чека та особа, яка надає послугу. Для підтвердження надавача послуг, представником позивача до відповідача надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо фізичної особи-підприємця [PERSON] (вид економічної діяльності - організування поховань і надання суміжних послуг) (а.с. 136) та останній зазначений у товарному чекові від 29 лютого 2020 року. За наведеного, витрати в розмірі 2 800 грн. підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача. Щодо вимоги позовної заяви про стягнення витрат в розмірі 25 000 грн., пов`язаних на спорудження надгробного пам`ятника, то в її задоволені слід відмовити, адже як встановлено судом, що вказані кошти на підставі платіжного доручення відповідача № 15616 від 17 червня 2021 року було сплачено представнику [PERSON] - [PERSON] . Щодо позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України (пов`язаних із втратою годувальника), суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з позовними вимогами [PERSON] мотивувала тим, що вона є матір`ю загиблого [PERSON] та фактично перебувала на його утриманні, який загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На підтвердження вказаних обставин, представником позивача надано до суду копію її пенсійного посвідчення № [NUMBER] , з якого вбачається, що [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с. 35) та загальний розмір її пенсії з січня 2020 року по червень 2020 року становить 18 703 грн. 86 коп. (а.с. 38). Також надано довідку Державного навчального закладу «Центр професійно-технічної освіти №1 м. Вінниці» № 6 від 05 березня 2020 року про те, що [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Вона та її чоловік [PERSON] проживали постійно разом на день смерті зі своїм сином [PERSON] та вели спільне господарство за вказаною адресою (а.с. 39). Із витребуваних судом відомостей у Державної податкової служби України, судом встановлено, що згідно відомостями державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 01 кварталу 2018 року по 04 квартал 2020 року [PERSON] нараховано дохід департаментом соціальної політики Вінницької міської ради у 2019 році - 2 939 грн. 20 коп., у 2020 році - 405 грн. 60 коп., вид доходу - державна та соціальна матеріальна допомога (а.с. 87). Відповідно до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно з п.2 абз. 2 ч. 1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Тобто, до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, належать: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті. Зміст поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Згідно п.п. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, до якої, крім іншого, додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника . Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Оскільки предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. Надана суду довідка Державного навчального закладу «Центр професійно-технічної освіти №1 м. Вінниці» № 6 від 05 березня 2020 року про те, що позивач проживала разом із своїм сином [PERSON] за однією адресою та вели спільне господарство, не є достатнім та допустимим доказом перебування позивача на утриманні сина. Сам по собі факт проживання за однією адресою із загиблим не може свідчити про перебування на його утриманні. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 165/325/17, Постанові від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17 та у Постанові від 03 червня 2021 року у справі 705/3172/19, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Вищевказані обставини спростовують доводи позивача та її представника про те, що єдиною обставиною, яка підлягає доказуванню у спорах про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого є факт родинних відносин і досягнення позивачем пенсійного віку. Крім того, як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 31 березня 2020 року, що згідно показів [PERSON] остання повідомила, що її син [PERSON] останні 15 років перебував на обліку у психіатричній лікарні у зв`язку із епілепсією та у нього були проблеми із орієнтуванням у просторі. Дані обставини підтвердженні довідкою № 29/1548 від 13 березня 2020 року, виданою КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», відповідно до якої [PERSON] перебував на стаціонарному обліку з діагнозом: «помірна деменція внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезу (травматичного та судинного), неускладнена». Згідно довідки МСЕК № 033124 [PERSON] 06 жовтня 2014 року встановлено безтерміново ІІ групу інвалідності (а.с. 104). Згідно довідки УПФ України № 1905 від 26 червня 2018 року [PERSON] отримував пенсію по інвалідності, що була призначена йому довічно (а.с. 105). Вказані вище обставини дають суду підстави дійти висновку, що [PERSON] не міг утримувати своїх батьків, оскільки отримував лише пенсію по інвалідності. Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі-набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, осіб, які втратили працездатність. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку. Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України» Ні позивачем ні її представником суду таких доказів не надано. При цьому, позивачем не доведено належними та допустимими доказами як потребу у матеріальній допомозі, передбачену статтею 202 СК України, так і те, що син [PERSON] надавав їй таку допомогу, яка в свою чергу була основним і постійним джерелом її існування. Таким чином, позивачем не доведено обставин перебування на утриманні загиблого сина [PERSON] та потребу у матеріальній допомозі від останнього, а тому підстави для стягнення страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України (пов`язаних із втратою годувальника), відсутні. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. При зверненні до суду із даним позовом позивач [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи). Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб Таким чином, враховуючи ціну даного позову (196 969 грн. 21 коп.), позивач була звільнена від сплати судового в розмірі 1 969 грн. 69 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимоги позову задоволено частково, в частині страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання в розмірі 2 800 грн., а тому, враховуючи пропорційний розмір задоволених позовних вимог, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 28 грн. Інших судових витрат станом на дату подання позову позивачем не понесене, про що зазначено у позовній заяві (п. 5.1 позовної заяви) (а.с. 9). На підставі викладеного,

Outcome: approved