Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

Позивач в особі селищного голови Свириденко Т.Д. в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів із [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Іванківської селищної ради. В своєму позові позивач посилається на те, що [PERSON] є батьком дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матір - [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав у відношенні дітей згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 10.09.2020 року. [PERSON] отримував послуги за карткою звернень клієнтів з 20.11.2018 року. З 01.10.2021 року перебуває на обліку в КУ ІСР «Центр соціальних служб», який надає сім`ї соціальні послуги. Сім`я [PERSON] опинилась в складних життєвих обставинах у зв`язку з вживанням спиртних напоїв, зневажливим ставленням до своїх дітей та вчиненням домашнього насильства відносно малолітньої доньки [PERSON] . 05 листопада 2019 року з сім`ї [PERSON] діти були відібрані в зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю, проте, за рішенням суду, були повернуті батьку. Батько - [PERSON] має запальний характер, емоційний, до оточуючих ставиться зневажливо та зухвало, періодично зловживає спиртними напоями, вихованням своїх дітей не займається, умови для проживання та розвитку дітей не створені, діти не забезпечені засобами особистої гігієни, одягом, відповідно до їх віку, окремими спальними місцями та постільною білизною. У будинку неналежні санітарно-гігієнічні умови, продукти харчування лише з дозволу батька. Тимчасові заробітки витрачає на алкоголь, цигарки, а не на дітей. До доньки [PERSON] застосовує фізичну силу, психологічний тиск, спричиняє тілесні ушкодження (13.10.2021 року був притягнутий до кримінальної відповідальності згідно ч. 1 ст. 125 КК України), до зауважень ставиться вороже, переважно увагу приділяє тільки сину [PERSON] , а доньку змушує виконувати усю хатню роботу, карає, принижує, виражається нецензурною лексикою в її адресу. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20.09.2021 року та довідки № 135 від 22.09.2021 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з дочкою - [PERSON] , [INFO] та сином - [PERSON] , [INFO] . На момент обстеження діти були брудні та одягнені не відповідно свого віку та не по сезону. Батько заставляє доньку виконувати домашню роботу, яка не відповідає її віку. Донька на вигляд виснажена та втомлена, батько обмежує її в харчуванні, лікуванні, догляді, систематично б`є її за дрібнички та без причини. У зв`язку з цим та за результатами акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 20.09.2021 року дитину [PERSON] було негайно відібрано з метою захисту прав і законних інтересів дитини та тимчасово влаштовано до дитячого відділення КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ», а в подальшому поміщено до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Позивач вважає, що відповідач абсолютно не приймає належної участі в фізичному та духовному вихованні дитини, не піклуються про неї, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов проживання та виховання, тим самим злісно та умисно ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо знехтував ними, а тому повністю самоусунувся від їх виконання, чим порушив права дитини та законні інтереси. У зв`язку з наведеними обставинами, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно своєї неповнолітньої дитини, [PERSON] , та стягнути з нього на користь дитини аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину вказаного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 21 лютого 2022 року на 10 год. 00 хв. (а.с. 33). 21 лютого 2022 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебування судді на лікарняному. Розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 29 квітня 2022 року на 13 год. 30 хв. 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України, рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства. 06.03.2022 року розпорядженням Голови Верховного суду України № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. 22.04.2022 року підсудність судових справ Іванківського районного суду було відновлено на підставі розпорядження Голови Верховного суду України № 18/0/9-22 від 21.04.2022 року. Розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 14 червня 2022 року на 13 год. 00 хв. Ухвалою суду від 14 червня 2022 року було ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду (а.с. 47). Представник позивача Нестеренко Т.В. в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги визнає та просить суд розгляд справи провести за його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). За результатами акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, неповнолітню дитину [PERSON] було негайно відібрано у батька з метою захисту прав та законних інтересів дитини (а.с. 10-14). Згідно Акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] : в будинку брудно, жахливі умови проживання, їсти не наварено (а.с. 15). На підставі Розпорядження Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 359 від 21.09.2021 року негайно відібрано дитину [PERSON] , [INFO] та влаштовано до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» (а.с. 16). Відповідно до Рішення Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 365 від 04.10.2021 року малолітню дитину [PERSON] , [INFO] влаштовано до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей (а.с. 17). Згідно рішення Іванківського районного суду Київської області від 10.09.2020 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 21-25). Вироком Іванківського районного суду Київської області від 13 жовтня 2021 року [PERSON] засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) громадських робіт за спричинення [PERSON] легких тілесних ушкоджень (а.с. 26). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] не виконує покладені на нього законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, що свідчить про дійсне ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У зв`язку з викладеними обставинами, 08 грудня 2021 року Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. У справі встановлено, що відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини ухилився. Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє з 27 вересня 1991 року, «... держави учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини...». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами статті 179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, відповідно до Цивільного кодексу. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча повинна та має таку можливість, а тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на користь дитини, [PERSON] , розмірі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до суду 11 листопада 2021 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини з 11 листопада 2021 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи слідує, що позивач звільнений від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору на відповідача у розмірі 1816 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень), з яких: 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за подачу позовної заяви про позбавлення батьківських прав та 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за подачу заяви про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 164 ч. 1 п. 2, 166 ч. 2, 167 СК України,

Outcome: partial