Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 14629,49 грн. за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надано. Згідно до п.п. 6, 7 ч.2\~ст.43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1\~ст.44 ЦПК України\~учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: 13.06.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ № 10015/0543 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] (надалі Позичальник/Боржник) на підставі Заяви про приєднання № 462308716 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку у розмірі 13000,00 грн. Однак, Позичальник порушив умови Договору щодо повернення Кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 28.07.2020 року складає 14629,49 грн., з яких: -11667,57 грн. основний борг по кредиту; -1784,73 грн. проценти за користування кредитом; -260,13 грн. заборгованість за розрахунково-касове обслуговування; -205,13 грн. пеня; -290,71 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу; -50,31 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; -310,85 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; -60,06 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,\~стаття 1050 ЦК України\~зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст.623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року\~за\~№3477-IV\~застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція), ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому\~Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених\~ЦПК України\~випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що внаслідок невиконання Відповідачем умов кредитного договору, Позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved