Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

25.11.2021 позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 12.03.1988 вони уклали шлюб. Від шлюбу мають дітей, які станом на день звернення до суду з зазначеним позовом, досягли віку повноліття. Спільне життя не склалось, через несумісність характерів, в сім`ї часто почали виникати сварки та конфлікти, що призвело до погіршення відносин та розладу сім`ї. Сторони не проживають разом близько 12 років, не спілкуються та не цікавляться життям одне одного, сім`я припинила своє існування. Позивач проживає з іншою жінкою, з якою мають спільну дитину [PERSON] . У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. 22.02.2022 представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивач категорично заперечує проти позовних вимог. Дійсно, в родині існують непорозуміння та періодичні розлади, але це є природнім, враховуючи, що тривалість шлюбу становить вже майже 34 роки. Наявність дитини у позивача від іншої жінки говорить про те, що позивач жив на дві сім`ї та вводив в оману законну дружину. Відповідач є віруючою людиною, та в контексті релігії, вважає неправильним розірвання шлюбу. Твердження позивача про те, що сторони не проживають разом 12 років не відповідають дійсності. Зокрема, реєстрація позивача разом з відповідачем, збережена до сьогодні, спростовує це. Відповідач переконана, що сім`ю можливо зберегти, а рішення позивача про припинення відносин є передчасним та емоційним. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Зазначила, що позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з заявою про відкладення розгляду справи, надання терміну для примирення. Зазначила, що необхідність у відкладенні розгляду справи полягає у необхідності надання стороні відповідача можливості відстоювати правову позицію в суді. Проте, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки відповідачем подано відзив у справі, а у заяві про відкладення розгляду справи відповідач не зазначає про необхідність надання нових доказів. Окрім того, суд зауважує, що відповідач та її представник не були позбавлені можливості звернутись до суду з клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції, при наявності, викладення та підтвердження підстав, які унеможливлюють безпосередню їх участь у судовому засіданні. Крім того, суд зазначає, що в даному випадку, відповідно до приписів ЦПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів КГС в постанові від 07.07.2022 у справі № 918/539/16. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.03.1988 у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №111. Сторони мають дитину, яка на момент звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, досягла повноліття. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами частини 1\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. За змістом частини третьої\~статті 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Щодо надання строку для примирення суд приходить до наступного: Згідно з\~статтею 111 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно в процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм\~СК України\~вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Окрім того, суд зауважую, що позов про розірвання шлюбу пред`явлено 25.11.2021, про що відповідач була обізнана та не була позбавлений можливості вживати заходів щодо примирення, без надання строку для примирення на підставі відповідної ухвали суду. Також, позивачем у позові було зазначено, що примирення категорично не можливе, оскільки [PERSON] проживає з іншою жінкою та з якою мають спільну дитину [PERSON] . Більш того, зазначені обставини не заперечуються і відповідачем у відзиві. Суд вважає, що посилання відповідача [PERSON] на можливість збереження сім`ї, самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки позивач заперечує проти збереження шлюбу. Таким чином, зважаючи на характер і тривалість спірних відносин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідачем не доведено необхідності наявності передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позову, для надання терміну для примирення, а тому приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до\~статті 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не висловила бажання змінити прізвище. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved