Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

11.01.2022 року ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 3322704077-55624 від 17.03.2021 року в сумі 22020,16 грн. Ухвалою суду від 14.02.2022 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 19.04.2022 року відповідач [PERSON] надіслав відзив на позовну заяву. В обґрунтування позову ТОВ «Вердикт Капітал» вказує, що 17 березня 2021 року відповідач з ними уклав договір позики № 3322704077-55624, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує у зв`язку з чим виникла заборгованість яка станом на 05.10.2021 року становить- 22 020.16 грн. 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики вказаними у реєстрах боржників , укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал». Представник ТОВ «Вердикт-Капітал» Бурдюг Т.В., яка представляє інтереси на підставі довіреності № 12 від 16.12.2021 року, надіслала клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять суд задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає частково в межах відзиву на позовну заяву. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 17.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] уклав договір позики № 3322704077-55624 « Проста позика», відповідно до якого наддали грошові кошти в сумі 4500,00 грн шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку. Договір позики укладено в електоронній формі на умовах пропозиції на укладення електронного договору позики, шляхом електронного підпису відповідача. Перерахування грошових коштів на картку відповідача було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Платежі онлайн», яка відповідно до умов договору доручення № ПБ 1354/07 від 07.07.2020 року, що укладений між ТОВ «Платежі онлайн» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», зобов`язалась надати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку. Згідно п.п.2.3. договору позики, дата видачі кредиту 17.03.2021 року, а дата повернення кредиту 06.04.2021 року, тобто термін користування кредитом 20 діб, плата за користуванням кридитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування. 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики вказаними у реєстрах боржників , укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал». Пунктом 6.2.3. договору про відступлення права вимоги № 23-06/20 від 13.06.2020 року передбачено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання договору. Відповідно до п.6.2.3. договору про відступлення права вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було підписано, дане підтверджується в матеріалах справи, копія додатку № 2 до договору про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором позики № 3322704077-55624 від 17.03.2021 року, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем [PERSON] , сума заборгованості за яким, станом на 05.10.2021 року, складає 22020,16 гривень, з яких: заборгованість за основною суму боргу (тіло кредиту) - 4500,00 грн; заборгованість за відсотками нарахована за акційною відсотковою ставкою - 1760,00 грн; заборгованість за відсотками нарахована відповідно до п.9.7.договору - 15665,18 грн; індекс інфляції - 94,98 грн. Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор набуває право на отримання сум, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається,з позовної заяви, що договір позики № 3322704077-55624 « Проста позика» від 17.03.2021 року не містить підпису [PERSON] або будь-яких інших доказів волевиявлення відповідача на укладення правочину. Також позивач ТОВ «Вердикт Капітал» не надав суду заяви про надання кредиту. Тому обставини щодо отримання кредиту в розмірі 4500,00 грн.,відповідач не може підтвердити. Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами кредитування. Щодо заборгованості відсотків, які просить стягнути позивач із відповідача в розмірі 15665,18 грн.,позивач їх обгрунтовує нарахування за пунктом 9.7 договору позики. Даний пункт передбачає, що сторони домовилися, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі передбаченому п.9.4 цього договору та підлягають сплаті не пізніше дня,що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Однак, в матеріалах справи відсутня будь-яка вимога та докази її направлення відповідачу- [PERSON] . Пунктом 9.7 договору позики вбачається, що дана норма є бланкетною та відсилає на інший пункт 9.4, згідно цього пункту позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом, а не за прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у № 444/9519/12 кардинально відступила від висновку Вищого спеціалізованого суду України викладеного у постанові №6-249 цс 15 від 02.12.2015 року та зазначила, що: Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України. Тобто висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 полягає у тому, що неприпустиме одночасне стягнення двох видів процентів різних за своєю правовою природою: процентів за користування грошовими коштами згідно ч.2 ст.1048 і ч.2 ст.1050 ЦК України; процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України. Позивач просить стягнути з боржників витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн., що передбачено п.п. 1, 2 ч. 2 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 137 цього кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи,що сума боргу за тілом кредиту становить 4500 грн.,стягнення 9000 грн. на правничу допомогу є неспівмірним, відповідач заперечує щодо такої суми,а тому стягненню на правничу допомогу підлягає 3000 грн.

Outcome: partial