Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй належить 1/2 (одна друга) частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/2 (одна друга) частка цього майна належала за життя матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Це господарство відносилося до колгоспного двору, головою якого була мати позивача. Станом на 01.07.1990 року в цьому господарстві було зареєстроване місце проживання вказаної голови колгоспного двору, її дочки та онука (відповідачів). Мати залишила заповіт, згідно з яким належну їй вказану частку зазначеного будинковолодіння вона заповіла позивачу. Позивач також стверджує, що відповідачі на свої частки у даному майні не претендують та не заперечують, щоб право власності на 1/2\~(одну\~ другу)\~ часткуданого майна було визнане за позивачем. З метою оформлення своїх прав на вказану частку позивач звернулася до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк І.В. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки право власності на це майно зареєстроване за померлою головою колгоспного двору, частки голови та членів цього двору у його майні не виділено. В зв`язку з цим позивачу рекомендовано звернутися з позовом про визнання права власності на дане майно в порядку спадкування. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 (одну другу) частку вказаного будинковолодіння. Позивач в судове засідання не з`явилася, 09.02.2022 року її представник, адвокат Ілюк О.В. подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити в її та позивача відсутності (а.с.52). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, 09.02.2022 р. подали до суду письмові заяви від 28.12.2021 року, в яких вказують про визнання позову та просять розгляд справи проводити у їх відсутності (а.с.50. 51). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.09.1999 [PERSON] померла [INFO] в с.Матеївці Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №18 від 15.09.1999 р. (а.с.36). Відповідно до даних довідки №698, виданої 16.11.2021 р. виконкомом Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, господарство, що за адресою: [ADDRESS] , відносилося до колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 року у цьому будинку було зареєстроване місце проживання: голови домогосподарства [PERSON] , 1920 р.н. , а також відповідачів як її дочки та онука. На час смерті [PERSON] у цьому будинку не було зареєстроване місце проживання інших осіб. Заповіт від імені [PERSON] , посвідчений виконкомом Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 05.09.1994 р., реєстровий №5, не змінювався і не скасовувався (а.с34). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлених Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 18.08. та 10.09.2021 р. відповідно, спадкове нерухоме майно складається із: житлового будинку «А», загальною площею 268, 4 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м.; стодоли «Б»; стайні - «В»; сараю - «Г»; вбиральні «Д»; криниці «№.1»; огорожі - №2-5»; замощення - «І». Житловий будинок збудовано у 1973 р. Право спільної часткової власності на це майно зареєстроване за позивачем та за вказаною головою колгоспного двору [PERSON] в рівних частках, а саме по 1/2 (одній другій), на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 18.06.1990 р. виконкомом Коломийської районної Ради народних депутатів на підставі рішення № 124 від 13.06.1990 р. (а.с.9-12). Належність позивачу вказаної частки також стверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.12.2021 року (а.с.8). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 05.09.1994 р., реєстровий №5, [PERSON] заповіла належні їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: [ADDRESS] , своїй дочці [PERSON] , тобто позивачу (а.с.37). Судом встановлено, що з метою оформлення прав спадщину за законом після смерті своєї матері позивач звернулася з відповідною заявою до вищевказаної державного нотаріуса, яка постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.11.2021 р. рекомендувала позивачу звернутися з відповідним позовом, оскільки право власності зареєстроване за померлою матір`ю позивача як за головою колгоспного двору, частки голови та членів цього двору у його майні не виділено (а.с.41). Відповідно до положень п.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), які підлягають застосуванню в даних правовідносинах, \~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з роз`ясненнями, наданими в підпунктах «а», «б» п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову\~практику у\~справах за\~позовами \~про захист\~права \~приватної власності»\~ від\~ 22.12.1995\~р.\~ №20, положення статей\~17,\~18\~Закону "Про\~власність"\~ щодо\~спільної сумісної\~власності поширюються\~ на\~правовідносини,\~ які\~виникли після\~введення в\~дію цього\~ Закону\~ (з\~15\~квітня 1991\~року). Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 392 цього Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому суд бере до уваги, що відповідачі як члени цього двору не витребували свої частки у цьому майні, хоча відповідач [PERSON] як дочка померлої [PERSON] 26.09.2017 року зверталася до вищевказаної державного нотаріуса із заявою №805 про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка складається із зазначеного будинковолодіння, вказавши, що прийняла цю спадщину (а.с.61). Однак, враховуючи згоду цієї відповідача на визнання за позивачем права власності на всю частку, належну голові колгоспного двору та відповідачам, суд вважає, що ця відповідач не претендує на частку у цьому майні на час розгляду даної справи. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачем як за єдиною спадкоємцем за законом і за заповітом, яка претендує на вказану частку нерухомого майна колишнього колгоспного двору, права власності на цю частку. Отже, позов слід задовольнити. На\~ підставі \~наведеного, ст.549\~ ЦК\~України \~(в\~редакції \~1963\~р.),\~ ст.ст. 392, 1261, 1296 ЦК України,\~ст.ст.206, 263-265,\~268,\~273,\~353-355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved