Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

20.12.2021 р. представник позивача звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 03.12.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики від 03.12.2019 р. За умовами договору [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 1520 доларів США (п.1.1 та п.2.1 договору позики). Датою надання позики вважається дата фактичного отримання грошових коштів (п.3.2 договору позики). На підтвердження факту отримання грошових коштів у розмірі 1520 доларів США, [PERSON] написав власноручно розписку про отримання грошових коштів від 03.12.2019 р. За умовами договору відповідач був зобов`язаний повернути позику позивачу до 30.09.2020 р. (включно) в готівковій формі у валюті, в якій була надана позика (п.4.1 договору позики). Станом на день подачі позову [PERSON] борг не повернув, на вимоги про повернення боргу не відреагував. Посилаючись на ст..ст.1046-1050 ЦК України, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу - 1520 доларів США та 3% річних 55,41 доларів США, а також судовий збір. Ухвалою від 04.01.2022 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 09.03.2022 р. 09.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 03.05.2022 р. на підставі наказу № 5 від 01.03.2022 р. 03.05.2022 р. розгляд справи відкладено на 10.06.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 10.06.2022 р. розгляд справи відкладено на 25.07.2022 р. у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Представник позивача\~направила до\~суду заяву\~про розгляд\~справи за\~її відсутності\~та за\~відсутності позивача,\~позов підтримує,\~просить задовольнити,\~проти ухвалення\~заочного рішення\~не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив рішення за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 03.12.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики (а.с.8-9). За умовами договору [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 1520 доларів США (п.1.1 та п.2.1 договору позики). Датою надання позики вважається дата фактичного отримання грошових коштів (п.3.2 договору позики). На підтвердження факту отримання грошових коштів у розмірі 1520 доларів США, [PERSON] склав розписку про отримання грошових коштів від 03.12.2019 р. (а.с.10) За умовами договору відповідач був зобов`язаний повернути позику позивачу до 30.09.2020 р. (включно) в готівковій формі у валюті, в якій була надана позика (п.4.1 договору позики). Позивач зазначає, що зобов`язання по поверненню грошових коштів [PERSON] не виконав, доказів протилежного відповідачем не надано. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст..1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення несплаченої суми позики в розмірі 1520 доларів США, законні, обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідача. За положеннями ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ст.524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. При розгляді справи № 373/2054/16-ц Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що у разі отримання позики у іноземній валюті, позичальник зобов`язаний повернути суму грошових коштів (суму позики), в такій же валюті, в якій вона була надана (в тому числі і в іноземній). При цьому Велика Палата зазначила, що 3% річних, передбачені ст.625 ЦК України, повинні розраховуватись у тій же валюті, в якій була надана позика. За період з 01.10.2020 р. по 16.12.2021 р. розмір 3% річних складає 55,41 доларів США (1520 доларів США * 3% : 365 днів * 442 днів). Наведені вище положення діючого законодавства у сукупності з наданими позивачем доказами, які відповідачем в процесі розгляду справи не спростовані, дають підстави суду для задоволення позову у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved