Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2022 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини. Позов мотивований тим, що сторони 11.06.2005 року зареєстрували шлюб. У зв`язку із тим, що спільне життя та збереження сім`ї стало неможливим, 10.01.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Від 04.11.2012 року позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі за актовим записом № 2697 із [PERSON] . Від попереднього шлюбу із [PERSON] сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу та на час подання даного позову проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Після розлучення у сторін було чимало спорів про виховання дитини. Дочка навчається у КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 4 ім. Д.І. Менделеєва», відвідує навчальний центр «TheGiraffe» з 01.09.2021 року в групі вивчення англійської мови. Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В даній кімнаті наявні усі житлові умови для проживання, виховання дитини. Дочка має свою кімнату, де має місце для навчання, ігор та здорового сну. Позивач вважає, що в інтересах дочки проживати разом із матір`ю, її день налаштований так, що вона має час для дитини, разом робити із нею уроки, водити та забирати її з додаткових занять, позивач має стабільний самостійних дохід. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак повідомлявся належним чином. З урахуванням приписів\~статті 280 ЦПК України\~суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання також не з`явився, однак повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , відповідний актовий запис № 3304, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 12.09.2008 року Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10.01.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.06.2005 року Відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області за актовим записом № 898. Після припинення сімейних відносин позивача та відповідача та з моменту роздільного їх проживання, дитина залишилася проживати з матір`ю, однак місце її проживання рішенням суду визначено не було. Позивач 04.11.2012 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , відповідний актовий запис № 2697, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 04.11.2012 року. Відповідно до довідки КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 4 ім. Д.І. Менделеєва» від 22.12.2021 року № 178 [PERSON] навчається у даному закладі в 8-А класі. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає її дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач мешкає окремо від дитини. Службою у справах дітей Вінницької міської ради був наданий суду висновок № 01/00/011/131725 від 01.07.2022 року, виданий Виконавчим комітетом Вінницької міської ради, згідно якого орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] займається вихованням дитини [PERSON] забезпечує її всім необхідним, цікавиться її навчанням, опікується станом її здоров`я, виконує рекомендації щодо лікування та обстеження дитини, дитина завжди доглянута та охайна. Відповідно до положень ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1\~ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно\~ст.\~160\~СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі\~в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я\~є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи слідує та підтверджено в судовому засіданні, що [PERSON] після розірвання шлюбу з відповідачем створила нову сім`ю, в якій її дитина від шлюбу з відповідачем [PERSON] проживає разом з сім`єю матері, позивач як мати дитини разом з новим чоловіком створила для дитини гарні умови проживання, дитині в сім`ї комфортно, бажання позивача визначити місце проживання дитини з собою, яка постійно з нею проживає, співпадає з бажанням доньки та відповідає її інтересам. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дитини. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку мова йде не про розлучення дитини з батьком, а про визначення місця проживання дитини, при тому, що дитина уже тривалий час постійно проживає з матір`ю окремо від батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved