Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-07 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Електротранс» Кропивницької міської ради, про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, є ветераном військової служби та 16.02.2021 року о 8 год.55 хв. у місті Кропивницькому, під час проїзду в тролейбусі Комунального підприємства «Електротранс» міської ради міста Кропивницького, який працював за маршрутом № 10 пред`явив посвідчення ветерана військової служби від зупинки «Дитячий садок», що на вул. Є.Тельнова до зупинки «Головпоштамт», що на вул. В.Перспективна, в м. Кропивницькому . Кондуктор тролейбуса відмовила в пільговому проїзді, вимагала оплатити проїзд. Зауваження позивача, що він має право на безкоштовний проїзд згідно законодавства, були залишені поза увагою. У зв`язку з відмовою позивача оплатити за проїзд, водій тролейбуса викликав поліцію для залишення позивачем тролейбуса через несплату. Однак, позивач виявив бажання продовжити проїзд тролейбусом, тому сплатив за проїзд. Вважає, що дії кондуктора та водія є неправомірними, з врахуванням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 року в справі № 340/2637/20 року та позивачу завдано матеріальну шкоду в розмірі 4,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду. 08.11.2021 року в судове засідання представником відповідача надано пояснення. За клопотання представника позивача ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.11.2021 року залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кропивницьку міську раду. Представник Кропивницької міської ради 17.12.2021 року через канцелярію суду надав письмові пояснення , в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовних вимог, в задоволенні позову просила відмовити з підстав зазначених в поясненнях. Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних з підстав зазначених у поясненнях на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є ветераном військової служби, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 16.11.2016 року Одеським обласним військовим комісаріатом. Як зазначає позивач, 16.02.2021 року о 8 год.55 хв. у місті Кропивницькому був пасажиром тролейбуса Комунального підприємства «Електротранс» міської ради міста Кропивницького, який працював на маршруті № 10, при пред`явленні посвідчення ветерана військової служби, яке надає позивачу право на безкоштовний проїзд, відмовили останньому у пільговому проїзді, внаслідок чого позивач, після виклику поліції, був вимушений оплатити проїзд. Згідно відповіді КП «Електротранс» міської ради міста Кропивницького від 25.02.2021 року за № 216, на звернення позивача від 16.02.2021 року з претензією, вказано, що згідно рішення міської комісії з питань техногенно-екологічних питань від 26.06.2020 року перевезення пасажирів пільгових категорій здійснюється з 09.00 год. до 15.00 год.. Кондуктор повинен обілетити пасажира за один перегін відразу до наступної зупинки, але пасажир відмовився купувати квиток та вступив у конфлікт з кондуктором громадського транспорту та водієм тролейбуса (пасажирського), у зв`язку з чим було викликано поліцію о 08.58. на зупинці «АС 2». У присутності поліції пасажир оплатив за проїзд в тролейбусі. . Відповідно до ст.37 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень. Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України "Про автомобільний транспорт", договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, з моменту посадки в автобус. Згідно положень п.1 ч.2 ст.41 Закону України "Про автомобільний транспорт",пасажир зобов`язаний: мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, а за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення. Згідно пп.10 п.145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року № 176, перевізник зобов`язаний: здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд. Відповідно до п. 6 Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996р. №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», до заяви повинні бути додані необхідні документи залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція замовлення, квитанція зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер). В матеріалах справи відсутній проїзний квиток, який підтверджує проїзд [PERSON] , тому в задоволенні позовних вимог про відшкодування вартості проїзду суд відмовляє. Як вбачається з рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду за номером 340/2637/20 у 2020 році Міською радою міста Кропивницького запровадженні обмежувальні протиепідемічні обмежувальні заходи щодо перевезення громадян громадським транспортом (перевезення пасажирів лише по кілька сидячих місць), а відповідно до протоколу від 26.03.2020 за № 7 Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Міської ради міста Кропивницького прийнято рішення про відміну пільгового проїзду у громадському транспорті для всіх пільгових категорій громадян. Протоколом Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки надзвичайних ситуацій Міської ради міста Кропивницького від 26 червня 2020 року № 17 внесені зміни до протокольного рішення міської комісії з питань техногенно-екологічно" безпеки та надзвичайних ситуацій від 26 березня 2020 року № 7, а саме: на період дії карантинних заходів відновити з 01 липня 2020 року з 09.00 год. до 15.00 год. перевезення пільгових категорій громадян громадським транспортом, зокрема на тролейбусних та автобусних маршрутах, які здійснюють перевезення пасажирів у звичайному режимі руху. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 року в справі № 340/2637/20, якими п. 3 питання 2 рішення міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Міської ради міста Кропивницького, оформлене протоколом від 26.06.2020 року № 17 , (яким на період дії карантинних заходів відновлено з 01.07.2020 року з 09:00 год. до 15:00 годин перевезення пільгових категорій громадян громадським транспортом, зокрема на тролейбусах та автобусних маршрутах, які здійснюють перевезення пасажирів у звичайному режимі) визнано недійсним та нечинним. 18.03.2021 року Кропивницька міська рада надіслала лист КП «Електротранс» міської ради міста Кропивницького О. Луценку з пропозицією відновити з 19.03.2021 року перевезення всіх пільгових категорій. На час проїзду позивача, а саме: 16.02.2021 о 08 год. 55 хв. КП «Електротранс» міської ради міста Кропивницького не було відомо про те, що п. 3 питання 2 рішення міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Міської ради міста Кропивницького, оформлене протоколом від 26.06.2020 року № 17 , визнано недійсним та нечинним, тому працівники підприємства діяли відповідно до положень протоколу Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Міської ради міста Кропивницького від 26 червня 2020 року № 17. За вказаного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання дій відповідача по невиконанню ним вимог законодавства стосовно прав позивача, як споживача послуг пільгового перевезення пасажирів протиправними. З приводу моральної шкоди заявленої позивачем суд зазначає наступне. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до правових позицій, викладених у п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. (зі змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань та причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою. З огляду на вищевикладене, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, відшкодовуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed