Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

У квітні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] , у якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь: заборгованість за кредитним договором № 490954573 від 13 червня 2016 року у розмірі 23\~389 грн 44 коп.; судовий збір у розмірі 2\~270 грн 00 коп.; витрати на правничу допомогу у розмірі 20\~000 грн 00 коп. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача надійшов відзив на позов у якому він просить відмовити у задоволенні позову з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності. В обгрунтування своїх вимог він вказує на те, що будь-яких договорів з позивачем відповідачем не підписував, відповідач не знав про відкриття позивачем рахунку на його ім`я. Також відповідач вказав на те, що сума боргу не підтверджена належними та допустимими доказами, у даному випадку такими документами є первинні бухгалтерські документи. Відповідач зазначив, що сума заборгованості складається із заборгованості за тілом кредиту 7\~406 грн 04 коп., за відсотками 7\~736 грн 81 коп. та пені у сумі 6200 грн 00 коп. Однак, позивачем пропущено строк позовної давності для таких вимог, тому наявні підстави для відмови у задоволенні позову з цих підстав. Наданий розрахунок заборгованості не є належним доказом у справі, оскільки підписаний генеральним директором позивача, але до позовної заяви не додано докази на підтвердження повноважень цієї особи підписувати розрахунок. У своїй відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити та зазначає, що у даному випадку відсутні підстави для застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2021 року задоволено клопотання ТОВ «Вердикт Капітал» та витребувано у АТ «Альфа банк» виписку по рахунку за кредитним договором № 490954573, укладеним з [PERSON] , та детальний розрахунок відступленої суми боргу. Копія цієї ухвали отримана АТ «Альфа Банк» 16 листопада 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового виправлення, наявного у матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи судом встановлено таке. Між [PERSON] та АТ «Альфа банк» 13 червня 2016 року укладено оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту № 490954573. Цього ж дня було складено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахування всіх супутніх послуг, у якому вказано, що сума кредиту становить 7406 грн 04 коп., термін користування кредитом 36 місяців, номінальна процентна ставка 39,9 %. Оферта та графік платежів підписано представником АТ «Альфа банк» та відповідачем [PERSON] . Ця обставина не заперечується відповідачем. Надалі між АТ «Альфа банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» укладено договір факторингу №2019-1АБ/Веста, відповідно до пункту 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошову кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржник» та «Боржники») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких міститься в додатку № 1-1до договору, що додається до даного договору на паперовому носії. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, за виключенням права нараховувати відсотки, комісії, неустойки що передбачені умовами Основних договорів. Додатковою угодою від 29 січня 2019 року пункту 2.1 викладено у новій редакції, відповідно до якої до Фактора переходять усі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах передбачених такими договорами, в тому числі право нараховування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів. Відповідно до додатка № 1-1 до цього договору зокрема, передано і право вимоги за договором, укладеним з [PERSON] , сума заборгованості за яким складає 7\~406 грн 04 коп. Надалі право вимоги за договором з [PERSON] від ТОВ «Фінансова компанія Веста» відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» (договір відступлення права вимоги № 29-01/19/2 від 29 січня 2019 року та додаток № 1-1 до нього). Відповідно до розрахунку [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» загальна сума заборгованості [PERSON] складає 23 389 грн 44 коп., з яких: 667 грн 15 коп. 3% річних; 1379 грн 44 коп. втрати від інфляції; заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) 7\~406 грн 04 коп.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 7\~736 грн 81 коп.; заборгованість за пенею 6\~200 грн 00 коп. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Частина третя статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга\~статті 207 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи слідує, що АТ «Альфа банк» та [PERSON] підписано оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту та погоджено графік платежів та розрахунок вартості споживчого кредиту. При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання АТ «Альфа банк» відповідачу у цій справі кредитних коштів у користування. За змістом частини першої статті 641 ЦК України оферта це пропозиція укласти договір, яка є прийнятою у разі відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) (частина перша статті 642 ЦК України). Відповідач у справі у своєму відзиві зазначає, що не підписував з позивачем жодних договорів не підписував, про те, що на його ім`я було відкрито рахунок, на який начебто були перераховані кошти, відповідач не знав. Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що позивачем на виконання частини першої статті 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів укладання між АТ «Альфа банк» та [PERSON] кредитного договору, відповідно до якого відповідачу у цій справі було перераховано кредитні кошти. Відтак, сума заборгованості відповідача у розмірі 23\~389 грн 44 коп. не підтверджена належними та допустимими доказами. За клопотанням позивача ухвалою суду було витребувано в АТ «Альфа банк» виписку по рахунку за кредитним договором № 490954573, укладеним з [PERSON] , та детальний розрахунок відступленої суми вимоги. Однак відповідь до суду не надійшла. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд виходить із того, що обов`язок доказування обґрунтованості своїх позовних вимог покладено на позивача, тобто на ТОВ «Вердикт Капітал». Зважаючи на прохання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про необхідність відмовити у їх задоволенні. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed