Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 21 листопада 2015 року уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Високопільського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №55. У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що впродовж спільного проживання з відповідачем у них не склалося подружнє життя. Це, зокрема проявляється у тому, що відповідач не розділяє її поглядів на життя, не реагує на її пропозиції та зауваження. Як наслідок, у їхньому взаємному відношенні один до одного відсутні почуття поваги та кохання, їхні інтереси та погляди на життя є різними. На цьому ґрунті у них неодноразово виникали непорозуміння та конфлікти. З часом виявилося, що вони є зовсім різними людьми, а це в результаті призвело до того, що вони не підтримують жодних подружніх стосунків впродовж останніх 2-х років, проживають окремо один від одного. Більше того, за час окремого проживання відповідач має іншу жінку, з якою проживає, а у неї є інший чоловіка, з яким фактично проживає та перебуває у громадянському шлюбі. Отже, наведені обставини свідчать про повне фактичне припинення подружніх стосунків між ними, а тому змушена була звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою від 04.07.2022 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 28.07.2022. Копію ухвали направлено сторонам для відома. Крім того, відповідачу [PERSON] надіслано копію позовної заяви з додатками, які останній отримав особисто 05.07.2022, ані клопотання про розгляд справи за участю сторін, ані відзиву на позовну заяву суду не надано. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Матеріалами справи встановлено, що позивач 21 листопада 2015 року уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Високопільського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №55, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.11.2015, а.с. 4. [INFO] у подружжя [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.06.2016, а.с.6. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі являється те, що між подружжям втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, зокрема від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. З огляду на зазначене, враховуючи що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем та проходить військову службу у в/ч А 1108, а тому судовий збір стягненню не підлягає. Що вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат, повязаних з правничою допомогою суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач надала суду детальний розрахунок витрат на правову допомогу та акт виконаних робіт. З даних документів вбачається, що розмір витрат на правову допомогу складає 900 гривень. Враховуючи, що позов задоволено, суд приходить до висновку про стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивача у розмірі 900 (дев`ятсот) гривень.

Outcome: approved