Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] (відповідачки) про визнання права власності в порядку спадкування, у якій просить: визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що належала їй на праві приватної власності згідно Сертифіката на право приватної власності на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0111081, зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на земельну частку (пай) за № 409 від 14.08.1996, роозміром 2,11 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, зокрема, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , а [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай), загальною площею 2,11 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Куликівської сільської ради, яка на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0111081 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 409, належала [PERSON] . Заповіту на земельну частку (пай) остання не залишала, отже спадкування відбулося за законом. Позивач вступив в управління спадковим майном, оскільки проживав з [PERSON] до дня її смерті за однією адресою. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. Сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви та клопотання учасників справи Представницею позивача на розгляд суду подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити (а.с.90). Відповідачі подали на електронну адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позовних вимог (а.с.88-89). Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 09.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.2-3). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.04.1959 серії [NUMBER] (а.с.11). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.02.1955 серії [NUMBER] (а.с.12). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.04.1965 серії [NUMBER] (а.с.14). Гниленький [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] 28.08.1982. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.08.1982 (а.с.13). [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.02.1989 (а.с.15). Згідно свідоцтва про смерть від 20.04.2021 [PERSON] помер [INFO] у с. Новий Витків Радехівського району Львівської області(а.с.16). Згідно свідоцтва про смерть від 13.05.2008 [PERSON] померла [INFO] у м. Львів Львівської області (а.с.19). Довідкою Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області № 434 від 12.07.2021 встановлено, що [PERSON] до дня смерті, яка наступила [INFO] , проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . До дня смерті за вищевказаною адресою з ним були зареєстровані [PERSON] , яка померла ( [INFO] ) та [PERSON] - син (позивач). Від імені померлого [PERSON] . Лопатинською селищною радою заповіт не посвідчувався (а.с.18). Довідкою Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області № 433 від 12.07.2021 встановлено, що [PERSON] до дня смерті, яка наступила [INFO] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . До дня смерті за вищевказаною адресою з нею були зареєстровані [PERSON] - син (позивач) (а.с.22). Від імені померлої Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області 02.10.1994 посвідчувався заповіт, що зареєстрований в реєстрі за № 14, яким на випадок своєї смерті спадкодавиця зробила особисте розпорядження з приводу належного їй на праві власності жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Корчівка Радехівського району Львівської області, яке заповіла своєму синові [PERSON] (а.с.61). Довідкою Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області № 24 від 20.01.2022 встановлено, що [PERSON] (позивач) похоронив свою матір [PERSON] , яка померла [INFO] і на даний час опікується спадковим майном, зокрема будівлями та земельними ділянками (а.с.23). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 54/2021, номер у спадковому реєстрі № 67567924, що встановлено витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі (а.с.35-36). З копії спадкової справи № 54/2021 вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON] є [PERSON] , інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с.51-87). Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.04.2021 встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] , 1959р.н., зокрема дерв`яного житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с.32). Ухвалою № 1 Куликівської сільської ради народних депутатів від 12.10.1994 затверджено списки осіб, які мають право на середню земельну частку, відповідно до яких зазначено померлу [PERSON] (а.с.25-26). Відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0111081 від 30.08.1996, [PERSON] на підставі рішення Радехівської Ради народних депутатів від 14.08.1996 № 409 належить право на земельну частку (пай) на території с. Волиця-Барилова Радехівського району розміром 2.11 в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Державний акт на право приватної власності на підставі вище вказаного Сертифіката не видавався (а.с.24). Розбіжності у документах щодо написання імені « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними, що підтверджується експертним висновком від 17.01.2022 (а.с.39). 21.12.2021 приватним нотаріусом Юрченко О.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) (а.с.36) Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] регулюються нормами ЦК УРСР та ЦК України. Відповідно до положень ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на земельну частку (пай), є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі за текстом - Закон) визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі за текстом - Порядок). У цьому разі необхідно враховувати, що згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За приписами статей 5, 22 Земельного кодексу України 1990 року (далі за текстом - ЗК 1990) кожний член КСП у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), право власності на яку виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на день смерті належало право на земельну частку (пай) на території Куликівської сільської ради розміром 2.11 в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, про що видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0111081 від 14.08.1996. Суд зауважує, що [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом з нею на час відкриття спадщини та не заявляв відмови від цієї спадщини. Позивач позбавлений можливості юридично оформити право на спадкове майно у визначений законом спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] (право на земельну ділянку у порядку спадкування за законом) не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved