Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «Перший український міжнародний банк») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначала, що 22.11.2018 між нею та ПАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є АТ «Перший український міжнародний банк», було укладено договір комплексного обслуговування № 2001175819601. 19.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 184 про стягнення з неї на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 31927 грн. 60 коп. Разом з тим, виконавчий напис був вчинений з порушенням закону, у нотаріуса були відсутні докази безспірності заборгованості, а тому нотаріус не мала права вчиняти зазначений виконавчий напис. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 184 від 19.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Представник АТ «Перший український міжнародний банк» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій вказав на те, що визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просив позов задовольнити в цій частині. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності позивача, її представника та представника АТ «Перший український міжнародний банк». Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук А.А. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача 24.06.2022 на адресу суду подав заяву, у якій вказав на те, що визнає позов у частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що складає 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved