Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Мельниченко Р.В. звернувся до суду з позовом до АТ «Банк Форвард» за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мартиненко Є.Ю., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] у жовтні 2021 року дізналась, що є боржником у виконавчому провадженні № 63977360. Виконавчим документом у вказаному провадженні є виконавчий напис нотаріуса № 6749, виданий 10.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко Є.Ю. (прізвище на час видання виконавчого напису «Буждиганчук»), згідно якого з неї стягнуто на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість в загальному розмірі 16133,21 грн. Вищевказаної суми вона не визнає. Жодних вимог від відповідача вона ніколи не отримувала, більш того, ніколи не мала з відповідачем жодних правовідносин. Позивач вважає, що відсутні законодавчо передбачені підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки у останнього не було доказів щодо безспірності заборгованості, а подані для вчинення цього напису документи, не відповідають вимогам законодавства. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10.12.20202 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко Є.Ю. (прізвище на час вчинення виконавчого напису « [PERSON] ), зареєстрований в реєстрі за № 6749, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в загальному розмірі 16133,21 грн., та здійснити розподіл судових витрат. Представник відповідача АТ «Банк Форвард» у визначений судом строк не подав до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та не подав відзиву на позовну заяву, а відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартиненко Є.Ю. не скористались своїм правом на надання пояснень до позовної заяви. Будь-яких заяви чи клопотань від них не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук (Мартиненко) Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6749, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 16133,21 грн. (а.с.10). 22.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. на підставі заяви АТ «Банк форвард» (а.с. 8) та виконавчого напису № 6749 від 10.12.2020 року відкрито виконавче\~провадження №\~63977360. (а.с. 9) Вирішуючи спірне\~питання суд\~виходить з того, що відповідно до ст..\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За правилами ч. 1\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався\~ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно пункту 2 Переліку (із змінами внесеними\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення до Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки в судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Приймаючи до уваги вище наведені вимоги Закону в суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена, кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить переконання, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства. Відповідно до ст.. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За умовами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн. за подання позову. Згідно ч. 2 ст.. 141 ЦПК України інші\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018у у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір про надання правової допомоги № 01/10 від 27.10.2021 року та додатком № 1 до договору про надання правової допомоги № 01/10 від 27.10.2021 року; детальний опис робіт (наданих послуг) від 11.07.2022 року; ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВН № 1153299; акт наданих послуг (виконаних робіт) від 11.07.2022 року на загальну суму 5000,00 грн.; квитанцій про оплату правничої допомоги на загальну суму 5000,00 грн. та банківської виписки, на думку суду, є обґрунтованою підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved