Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

У провадженні Чернівецького районного суду перебуває вищезазначена цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з відповідачкою по даній справі зареєстрували шлюб 12 листопада 2017 року. Від спільного подружнього життя в їхній сім`ї народилась донька [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами не склались по тій причині, що у них різні характери та погляди на життя, також неоднаково підходять до вирішення різного роду сімейних проблем. У зв`язку із зазначеними обставинами подружжя дедалі менше почали розуміти один одного. Дані обставини спричинили між сторонами сварки та непорозуміння, в результаті чого подальше життя однією сім`єю стає неможливим. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 травня 2022 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Чернівецького районного суду Вінницької області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.06.2022 року справа передана судді Кушнір Б.Б. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 24.06.2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду із викликом сторін, виклик відповідача також вирішено здійснювати шляхом надіслання судової повісти на зареєстроване місце проживання відповідача та розміщенням оголошенням на офіційному веб-порталі Судової влади України. Позивач у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначив, що у зв`язку із виробничими проблемами з`являтись в судові засідання не має можливості, тому просить суд розглянути справу у його відсутність. Просить дану позовну заяву задоволити та розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилась,\~через канцелярію\~суду подала\~заяву (Вх.№1259/22-Вх.\~від 12.07.2022) якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: 12 листопада 2017 року сторони зареєстрували між собою шлюб у виконкомі Мервинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). За час спільного проживання у шлюбі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.7). За змістом ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій між тим зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. При цьому, за ч. 2 цієї статті дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Вбачається, що позивачем подано позовну заяву до суду, за час перебування справи в провадженні суду сторони не примирилися, відсутні будь-які доводи та докази, що відповідачем вживались заходи, спрямовані на примирення з позивачем з метою налагодження та підтримання шлюбних стосунків. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105\~СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110\~СК\~України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Аналізуючи викладені правові норми та доводи сторін вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, сторони не бажають примирення та збереження шлюбу. Наявність у сторін малолітньої дитини не є безумовною підставою для необхідності збереження шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12.06.2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову або у фіксованому розмірі. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 02.12.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 2481 гривні. Відтак, ставка судового збору за подання до суду заяви, зокрема про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 496 гривень 20 копійок. Решта 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову в сумі 496,20 грн., згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved