Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України та Чернігівської обласної прокуратури про стягнення на її користь за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди та 99 500 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот) грн. на відшкодування сум, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги, а також, витрат на правову допомогу по даній справі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 квітня 2015 року СУ УМВС України в Чернігівській області було внесено за заявою [PERSON] інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015270000000165 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, про те, що посадова особа неправомірну вигоду за вчинення дій, що входять до її компетенції. В цей же день в кімнаті директора КП «Прилуцької міської друкарні» Чернігівської обласної ради було проведено обшук та вилучено грошові кошти та печатку підприємства. 30 квітня 2015 року слідчим СУ УМВС України в Чернігівській області Тимофеєвим А.О. було оголошено підозру [PERSON] в скоєнні нею злочину за ч.1 ст. 368 КК України. 29 червня 2015 року слідчим СУ УМВС України в Чернігівській області Тимофеєвим А.О. було змінено підозру [PERSON] в скоєнні нею злочину з ч.1 ст. 368 КК України на ч.1 ст. 190 КК України. 29 червня 2015 року слідчим СУ УМВС України в Чернігівській області Тимофеєвим A.О. було складено обвинувальний акт та остаточно звинувачено [PERSON] в скоєнні нею злочину за ч.1 ст. 190 КК України та направлено даний акт до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області. 21 грудня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області постановив вирок у кримінальному провадженні за №12015270000000165 від 15 квітня 2015 року за яким [PERSON] визнано невинуватою у скоєнні злочину за ч. 1ст. 190 КК в зв`язку з відсутністю в її діях ознак події та складу злочину. 13 червня 2016 року Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області вирок суду від 21.12.2015 залишено без змін. 09 березня 2017 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення попередніх судів було скасовано та направлено справу на новий розгляд в суд першої інстанції. 24 липня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області постановив вирок у кримінальному провадженні за №12015270000000165 від 15 квітня 2015 року за яким [PERSON] виправдано за ч. 1ст. 190 КК в зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину. 01 лютого 2018 року Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області рішення першої інстанції залишено без змін. Крім цього в рамках кримінального провадження за №12015270000000165 від 15 квітня 2015 року відносно позивача здійснювались негласні розшукові слідчі дії, чим були обмежені її конституційні права. Таким чином своїми незаконними рішеннями, діями держава України в особі органу досудового слідства (Слідче управління УМВС України в Чернігівській області, який перебував в структурному підпорядкуванні МВС України), прокуратури (Прокуратура Чернігівської області) завдали позивачеві значної майнової (матеріальної) і моральної (немайнової) шкоди внаслідок незаконного притягнення мене до кримінальної відповідальності. Міністерство внутрішніх справ України у своєму відзиві зазначило, що у повному обсязі не визнає позовні вимоги у зв`язку з тим, що є неналежним відповідачем, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною шкодою та винними діями відповідача, розмір заподіяної моральної шкоди не підтверджений належними доказами, а витрати на отримання юридичної допомоги є явно завищеними. Отже, в задоволенні заявлених позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Від Чернігівської обласної прокуратури надійшов відзив на позов, згідно з яким у повному обсязі не визнала позовні вимоги, вважаючи їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки законодавством України гарантовано право особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, якщо вона завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Позивачем не наведено конкретних і суттєвих обставин, в чому саме виражається завдана йому моральна шкода та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральних та фізичних страждань. Притягнення позивача до кримінальної відповідальності тривало з 30.04.2015 року (дата вручення повідомлення про підозру) по 01.02.2018 року (дата прийняття ухвали судом апеляційної інстанції), тобто 2 роки 9 місяців 2 дні. Натомість, заявлений позивачем розмір моральної шкоди є не обґрунтований, що призведе до збагачення позивача за рахунок коштів державного бюджету. Розмір витрат на отримання юридичної допомоги позивачем є явно завищеним та невиправданим. За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити в зв`язку з його необґрунтованістю. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 27.09.2021 відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання. Суд своєю ухвалою від 26.01.2022 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового\~розгляду по\~суті. ІІІ. Позиції сторін. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений. Згідно письмового відзиву на позовну заяву, заявлені позовні вимоги не визнають, просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Представник Чернігівської обласної прокуратури в судових засіданнях заявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Представник третьої особи Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, проте згідно відзиву на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позовних вимог. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 15 квітня 2015 року Управління МВС України в Чернігівській області внесло інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015270000000165 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, про те, що посадова особа вимагає неправомірну вигоду від гр. К за вчинення дій, що входять до її компетенції (а.с.5). Слідчим суддею Апеляційного суду Чернігівської області виносились ухвали від 16.04.2015 та 20.04.2015 про надання дозволу слідчому СУ УМВС України в Чернігівській області Тимофеєву А.О. на проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтролю стосовно гр. [PERSON] , з метою фіксації протиправної діяльності [PERSON] , та надання дозволу на обшук (а.с.6-8). 30 квітня 2015 року слідчим СУ УМВС України в Чернігівській області Тимофеєвим А.О. було оголошено підозру [PERSON] в скоєнні нею злочину за ч.1 ст. 368 КК України (а.с.9-10). 29 червня 2015 року слідчим СУ УМВС України в Чернігівській області Тимофеєвим А.О. було змінено підозру [PERSON] в скоєнні нею злочину з ч.1 ст. 368 КК України на ч.1 ст. 190 КК України (а.с.11-12). 29 червня 2015 року слідчим СУ УМВС України в Чернігівській області Тимофеєвим A.О. було складено обвинувальний акт та остаточно звинувачено [PERSON] в скоєнні нею злочину за ч.1 ст. 190 КК України та направлено даний акт до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області (а.с.13-15). 21 грудня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області постановив вирок у кримінальному провадженні за №12015270000000165 від 15 квітня 2015 року за яким [PERSON] визнано невинуватою у скоєнні злочину за ч. 1ст. 190 КК в зв`язку з відсутністю в її діях ознак події та складу злочину (а.с.16-24). 13 червня 2016 року Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області вирок суду від 21.12.2015 залишено без змін (а.с.25-29). 09 березня 2017 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення попередніх судів було скасовано та направлено справу на новий розгляд в суд першої інстанції. 24 липня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області постановив вирок у кримінальному провадженні за №12015270000000165 від 15 квітня 2015 року за яким [PERSON] виправдано за ч. 1ст. 190 КК в зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину. 01 лютого 2018 року Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області рішення першої інстанції залишено без змін (а.с.30-33). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно зі ст.1, 5 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 №266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ст.3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання та досудового слідства, прокуратури і суду» громадянину відшкодовується моральна шкода. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством, однак провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена у його постанові від 02.12.2015 по справі № 6-2203цс15. Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування (ПВСУ від 02.12.2015 року, у справі №6-2203цс15). Загально-конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, втілено в конституційні та цивільно-правові норми\~ст.56 Конституції України,статті 1173-1176 ЦК України, Законі України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Відповідно до ст.\~56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 7 ст.1176\~ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду". Згідно з п.1 ч.1ст.1\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема закриття кримінального провадження за відсутністю подій кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, постановлення виправдувального вироку суду. Згідно з п.5 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" у наведених в статті 1 цього закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Відповідно до вимог ч.2 ст.1167\~ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Згідно з ч.1, ч.2, ч.7 ст.1176\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1, п.1 ч.1 ст.2, ч.5,6ст.4, ч. 2,3ст.13\~ЗУ «Про\~порядок відшкодування\~шкоди,\~завданої незаконними\~діями органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи судом апеляційної інстанції за відсутністю в діях особи складу злочину. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до п.5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діють на час розгляду справи. Відповідно до Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Крім того, право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч.5 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно зіст.17Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~є джерелом національного права. Зазначене законодавство передбачає відшкодування такої шкоди (збитків) у повному обсязі, що відповідає положенню ст.22 ЦК України. Передбачене ч.5 статті 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до ч.2, 3 ст. 13 Закону "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік"з 1 січня 2021року мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 6000,00 грн. Відповідно до статті 2\~ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174\~ЦК України є держава Україна. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента\~України від\~13\~квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170\~ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є відповідачі. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16). Згідно з Положенням про Державне казначейство, затвердженим постановою КМУ\~від 21.12.2005\~року №\~1232 Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до ст.176\~ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави. Згідно зі ст.48\~Бюджетного кодексу\~України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету, проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Відповідно до п.8 ст.7, пунктів 1,\~2ст.23 Бюджетного кодексу\~бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України "Про державний бюджет України". Отже, відшкодування громадянинові шкоди у випадках, передбачених ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", провадиться за рахунок коштів Державного бюджету, тобто грошові суми відшкодовуються за рахунок Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що саме з Державного бюджету України необхідно стягнути шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача заподіяну йому моральну шкоду. Враховуючи все викладене вище, судом було встановлено, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №№12015270000000165 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, останній дійсно було заподіяно моральну шкоду. При цьому, виходячи з принципу розумності, справедливості та співмірності, суд вважає за доцільне стягнути таку на користь позивача у розмірі лише однієї мінімальної заробітної плати, розмір якої станом на день звернення до суду встановлено 6000,00 грн., за період перебування її під слідством (2 роки 9 місяців 2 дні), тобто, 198000,00 грн., зважаючи на те, що в результаті вчинення органами досудового розслідування, прокуратури та суду незаконних дій [PERSON] незаконно перебувала під слідством, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків, та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, підтвердження своєї невинуватості у вчиненні злочину та відновленню репутації, враховуючи характер правопорушення та глибину моральних страждань, які позивач зазнала, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що такий розмір моральної шкоди на думку суду, зможе повною мірою покрити перенесені нею протягом цього періоду часу моральні страждання. В силу вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зазначене, витрати по сплаті судового збору мають бути віднесені на рахунок держави. На підставі викладеного та ст. 55,56 Конституції України, ст.15,16,23,1167,1176 ЦК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~та

Outcome: partial