Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

30 липня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить суд скасувати арешт нерухомого майна Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 9077308, який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 вересня 2009 року, в рамках виконавчого провадження № 12169500. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після його [PERSON] його спадкоємцем, відповідно до заповіту від 5 серпня 2019 року, є [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до спадкової маси входить Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Під час здійснення нотаріальних дій по спадковій справі № 66767068 після смерті [PERSON] , державним нотаріусом було встановлено, що єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься обтяження за реєстраційним № 9077308, тип обтяження арешт нерухомого майна. Вищезазначене обтяження зареєстровано 22 вересня 2009 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 911580 від 21.09.2009 року виданого Красногвардійським ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Відповідач повідомив, що згідно з перевіркою відомостей автоматизованої системи виконавчих провадження у розділі ВП-Спецрозділ, на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 12169500, з примусового виконання виконавчого листа № 2-3639 від 31.10.2008 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ј частини, виконавче провадження було відкрите 03.04.2009 року. 28 грудня 2011 року державним виконавцем відділу було повернуто виконавчий документ стягувачу, з винесенням постанови про повернення виконавчого документу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що на адресу відділу надійшла заява стягувача щодо видачі виконавчого листа без подальшого виконання. Станом на 03.06.2019 року більш детальну інформацію або копії з матеріалів виконавчого провадження надати неможливо, так як вказане виконавче провадження знищено. Відповідно до Спецрозділ ВП № 12169500 з боржника підлягало стягненню сума виконавчого збору у розмірі 12 грн 72 коп. Виконавчий збір було сплачено боржником, що підтверджується копією квитанції та подано відповідну заяву. Але по теперішній час, майно з-під арешту так і не звільнено. 14 травня 2021 року через адвоката Воробйова звернулась до Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з заявою про зняття арешту, що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення зборони на його відчуження. 29 червня 2021 року Чечелівський ВДВС надав відповідь, в якій зазначив, що зняти арешт чи надати матеріали виконавчого провадження сторонам немає можливості. Таким чином, спадкове майно на даний час безпідставно, як стверджує позивач, утримується під арештом органів виконавчої служби, чим порушуються законні права та майнові інтереси позивача щодо вільного володіння та розпорядження ним. Без звільнення майна з під арешту, позивач позбавлений права вільно розпоряджатися своїм майном, та зареєструвати право власності на Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 22 вересня 2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 4 жовтня 2019 року між [PERSON] (позивачем) [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у Чечелівському районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного тану Головного територіального управління юстиції у дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1409. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 2533. Згідно з заповітом, що зареєстрований в реєстрі за № 3-591, посвідченим державним нотаріусом Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В., [PERSON] , на випадок його смерті заповів [PERSON] , [INFO] , усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, що належатимуть йому. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 вересня 2017 року, належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] . Під час здійснення нотаріальних дій по спадковій справі після смерті [PERSON] державним нотаріусом Янковою І.В., було встановлено, що в єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься заборона на підставі постанови про арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 911580 від 21 вересня 2009 року. Згідно з відповіддю начальника Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) № 993 від 29 червня 2021 року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 2-3639 від 31.10.2008 року, який видано Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ј частини розміру, всіх доходів. У рамках цього провадження було накладено арешт на нерухоме майно боржника. Виконавче провадження було завершено та повернуто стягувачу, матеріали провадження було знищено, тому надання будь-якої інформації за даним виконавчим провадженням немає можливості, а отже й зняти арешт немає змоги. Таким чином, вказаним обтяженням обмежено право позивача на вільне володіння та розпорядження майном, оскільки вона не має змоги здійснити оформлення спадкового майна, що змусило її звернутися до суду з даним позовом. З урахуванням того, що виконавче провадження було завершене, підстави для збереження арешту відсутні. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Крім того, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно та звільнення майна з-під арешту. На сьогодні позивачка має намір оформити свідоцтво про право на спадщину, проте через наявність арешту на спадкове майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, накладений арешт на спадкове майно порушує право спадкоємця, позивачки у справі, на отримання свідоцтва про спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. При таких обставинах, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] законні та повністю обґрунтовані, та є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову, а тому суд вважає за необхідне скасувати арешт Ѕ частки квартири за адресою:\~ [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved