Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказала наступне. 06.11.2004 року між сторонами укладено шлюб, який було розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 13.11.2012 року. Як вказала позивач, від шлюбу у сторін є донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Також, позивач вказує, що на підставі судового наказу, від 29.12.2020 року, у справі № 521/19845/20, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме з 30 листопада 2020 року і до досягнення донькою повнолітнього віку. Позивач стверджує, що на даний час, донька вступила до Міжнародного гуманітарного університету за напрямком психологія на денну форму навчання, на контрактній основі, з освітньо-кваліфікаційним рівнем фаховий молодший бакалавр, вартість навчання за весь період 46500,00 грн., тобто, 15500,00 грн. на рік, та нею було сплачено вартість за перший рік навчання у розмірі 15500,00 грн та 5200,00 за купівлю форми, так як в навчальному закладі вона обов`язкова. Крім того, [PERSON] вказала, що донька має вади зору. На встановлення діагнозів, профілактики та лікування нею було понесено витрати у загальному розмірі 16290,00 грн. Позивач стверджує, що відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має, а тому може і зобов`язаний брати участь в додаткових витратах на утримання дитини. Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь половину фактично понесених витрат на: -навчання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 7750,00 грн. та в подальшому стягувати 50% вартості навчання; -форму для [PERSON] у розмірі 2600,00 грн.; -корекцію зору [PERSON] у розмірі 8145,00 грн. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі а. с. 100). Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, до суду його представник надав заяву про розгляд справи без його участі (а. с. 98). Крім того, до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому той заперечував проти задоволення позову у зв`язку з наступним. Представник відповідача підтвердив обставини, викладені позивачкою щодо наявності спільної з позивачкою доньки [PERSON] , [INFO] та її проживання разом з матір`ю. Як вказав представник, відповідач ніколи не ухилявся від утримання дитини, та постійно з моменту розлучення допомагав фінансово, на підставі судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси, від 29.12.2020 року, за яким у нього немає заборгованості. Також відповідачем оплачувались інші додаткові витрати його доньки. Представник відповідача стверджує, що на даний час відповідач працює у ПП «Тайсон клінініг компані» та отримує заробітну плату у розмірі 6800,00 гривень. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача вказує, що навчання дитини з метою здобуття професійної освіти не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із батьків на утримання дитини, а тому такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, в розумінні ст. 185 СК України. Крім того, як вказав представник відповідача, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у приватному вузі - Міжнародному гуманітарному університеті, при наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти, в т. ч. на безоплатній основі, не навела мотивів вибору освітнього закладу. Стосовно вимог позивачки про стягнення з відповідача половини вартості форми, то представник відповідача вказав, що форма для навчального закладу є частиною одягу дитини, витрати на яку повністю покриваються аліментними платежами. Також позивачем не надано належного доказу оплати нею за форму. Окрім того, як вказав представник відповідача, останньому відомо про проблеми з зором дитини, однак йому ніколи не повідомлялось про звернення до фахівців, з ним ніколи не погоджувався вибір лікувального закладу та вартість лікування. На його думку, в місті існують інші лікувальні заклади, в тому числі державні. Представник стверджує, що позивачкою не надано належних доказів на підтвердження особливого стану здоров`я дитини (медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини, тривалості та періодичності лікування, розрахунок його вартості, вартість ліків, які необхідно придбавати дитині). Документи від Центру турботи про зір «Люмос», не містять підпису лікаря, позивачем не доведено необхідність встановлення попереднього діагнозу, встановлені рекомендації не обґрунтовують необхідність купівлі саме таких медичних матеріалів (оправи, лінзи, харчові добавки), а також не зобов`язують купувати їх у цьому Центрі та за такими цінами. Фіскальні чеки надані позивачем не містять доказів оплати саме позивачем наданих послуг. Як вказав представник [PERSON] , з долучених позивачем до матеріалів справи доказів, не вбачається причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат та їх необхідність. Враховуючи викладене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. До суду позивачкою було надано відповідь на відзив, в якому вона заперечувала проти доводів, викладених у відзиві, посилаючись на те, що: - донька самостійно скористалась своїм правом на освіту, здійснивши вибір напрямку навчання психологія; - здобуття дитиною вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем фаховий молодший бакалавр у навчальному закладі фактично є розвитком її здібностей через освітній процес, тобто витрати на таке навчання можна віднести до витрат, що викликані особливими обставинами та відносяться до додаткових витрат; - оскільки вступ дитини до навчального закладу, на її думку, є розвитком її здібностей через освітній процес, а тому витрати на формений одяг є витратами, викликаними певними особливими обставинами, та наданий нею товарний чек є належним й допустим доказом понесення витрат; - нею були надані докази наявності у дитини проблем із зором, встановлений діагноз, рекомендації, витрати на необхідне лікування і корекцію, які були необхідними та причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат, а тому твердження відповідача не повинні прийматись судом до уваги. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що у сторін [PERSON] та [PERSON] є спільна донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 24.01.2006 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис 60 (а. с. 7). На час розгляду справи донька проживає разом з позивачкою [PERSON] , що [PERSON] не оспорюється. Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси, від 29.12.2020 року, у справі № 521/19845/20, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме з 30 листопада 2020 року і до досягнення донькою повнолітнього віку. Зазначене підтверджується відомостями з ЄДРСР та офіційного сайту «Судова влада», вказане сторонами не оспорюється і не спростовується. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене, судом не досліджуються обставини встановлені зазначеним судовим рішенням. Згідно до Договору про надання освітніх послуг № 053-002-К1, від 03.08.2021 року, [PERSON] в інтересах [PERSON] уклала Договір з Міжнародним гуманітарним університетом про здобуття [PERSON] освіти з освітньо-кваліфікаційним\~рівнем \~фаховий молодший\~бакалавр за напрямком «Психологія» на денну форму навчання, на контрактній основі. Період навчання з 2021 по 2024 рік (три роки). Вартість навчання за весь період 46500,00 грн. (а. с. 10 11). У відповідності до квитанції № 0.0.2184779034.1, від 05.07.2021 року, платник [PERSON] сплатила 15500,00 грн. за навчання [PERSON] , 053 Психологія (а. с. 12). Зі змісту товарного чеку, від 03.08.2021 року, наданого «ФОП [PERSON] », було придбано ряд речей на загальну суму 5200,00 грн. (а. с. 13). Частиною 2 статті 51 Конституції України, статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до їх повноліття. У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у своїх постановах по справі № 219/1766/18, від 16.10.2019 року, та по справі № 521/16268/18, від 01.04.2020 року. Крім того, суд зазначає, що придбання форменого одягу для дитини, також, не може вважатися додатковими витратами на дитину, оскільки вони покриваються аліментними зобов`язаннями відповідача. У своїй постанові, від 31.01.2020 року, по справі № 484/2230/17 Верховний суд зазначив наступне: «Встановивши, що придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення місцевого суду та відмову у задоволенні позову в цій частині.». З цих самих підстав, суд приходить до висновку, що придбання позивачем форменого одягу, носіння якого передбачене правилами навчального закладу, де здобуває освіту [PERSON] , не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Отже, враховуючи наведені норми законодавства, з огляду на правові висновки Верховного Суду, суд приходить до висновку, що вимоги позову [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] половини вартості витрат на оплату навчання та покупку форменого одягу задоволенню не підлягають. Стосовно заявлених вимог позивача, про стягнення з відповідача витрат на корекцію зору [PERSON] , у розмірі 8145,00 грн. суд прийшов до наступного. Як вже було зазначено судом, статтею 185 СК України, передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що відповідно до висновку Центру турботи про зір «Люмос», від 26.12.2020 р., за попереднім діагнозом у [PERSON] прогресуюча міопія середнього ступеню, прогресуюча міопія слабкого ступеню та компенсована екзофорія (а. с. 14). Рекомендовано раціональний зоровий режим, корекцію для постійного носіння окулярів, МКЛ, ортокератологічні лінзи, апаратне лікування 3 рази на рік та таблетки Окювайт лютеїн форте. Згідно до висновку Центру турботи про зір «Люмос», від 17.03.2021 р., [PERSON] було поставлено діагноз міопія слабкого ступеню та рекомендовано носіння окулярів та ортокерагологічних лінз (а. с. 15). Понесені позивачкою витрати на профілактику та лікування зору [PERSON] підтверджуються Чеком № 5283, від 17.03.2021 року, на суму 14130,00 грн., а також Чеком № 5517, від 26.03.2021 року на суму 2160,00 грн. (а. с. 16 17). Доводи відповідача в цій частині не заслуговують на увагу суду, оскільки такі додаткові витрати викликані особливими обставинами, а саме: хворобою зору [PERSON] .. Відповідачем було визнано факт його обізнаності про проблеми зі здоров`ям у дитини, але доказів того, що він сприяв їх вирішенню, зокрема, здійснював разом із дитиною походи до медичних закладів державної форми власності, де могло б бути призначене лікування за нижчими цінами, відповідач до суду не надав. Інших обставин, які мають істотне значення на підтвердження своїх заперечень в цій частині, відповідачем не наведено. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] зобов`язаний брати участь в додаткових витратах на лікування дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь половину фактично понесених витрат на корекцію зору [PERSON] у розмірі 8145,00 грн., підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Окрім того, у відповідності до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 908,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial