Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

12\~липня 2021\~року позивач\~звернувся до\~Ленінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська з\~вищезазначеним позовом,\~в якому\~просив зобов`язати\~відповідача не\~створювати позивачу\~перешкоди у\~вихованні та\~вільному спілкуванні\~з малолітньою\~донькою [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у тому\~числі не\~створювати перешкод\~батькові у\~вільному спілкуванні\~з дитиною\~засобами телефонного,\~інтернет та\~іншого телекомунікаційного\~зв`язку;\~встановити способи\~участі батька\~у спілкуванні\~та вихованні\~дитини [PERSON] ,\~а саме:\~щотижня у\~четвер з\~15.00\~год.\~до 20.00\~год.\~особисте побачення\~та спілкування\~батька [PERSON] \~з донькою\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~без присутності\~матері [PERSON] ,\~у тому\~числі за\~межами населеного\~пункту фактичного\~проживання дитини;\~щотижня 1\~вихідний день,\~з 17.00\~год.\~суботи до\~20.00.\~год.\~неділі,\~особисте побачення\~та спілкування\~батька [PERSON] \~з донькою\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~без присутності\~матері дитини,\~з ночівлею\~дитини за\~місцем проживання\~батька або\~матері батька;\~щороку восени,\~взимку та\~навесні у\~період канікул,\~тривалістю не\~менше 4\~днів,\~спільний відпочинок\~батька [PERSON] \~з донькою\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , без присутності\~матері [PERSON] \~з ночівлею\~дитини за\~місцем проживання\~батька або\~матері батька,\~у тому\~числі за\~межами населеного\~пункту фактичного\~проживання дитини,\~з можливістю\~поїхати з\~дитиною на\~відпочинок в\~межах України,\~з дотриманням\~режиму дня,\~за умови\~завчасного повідомлення\~матері дитини\~про наміри\~такого відпочинку\~та про\~подальше місце\~перебування дитини;\~щороку влітку\~у період\~канікул тривалістю\~не менше\~15\~днів поспіль,\~спільний відпочинок\~батька [PERSON] \~з донькою\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~без присутності\~матері [PERSON] ,\~у тому\~числі за\~межами населеного\~пункту фактичного\~проживання дитини,\~з можливістю\~поїхати з\~дитиною на\~відпочинок в\~межах України,\~з дотриманням режиму дня, за умови завчасного повідомлення матері дитини про наміри такого відпочинку та про подальше місце перебування дитини; щорічно у день народження дитини [INFO] , спільний відпочинок батька [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] , без присутності матері дитини [PERSON] , з 11.00 год. до 16.00 год. Позов мотивований тим, що 20 жовтня 2001 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Від сумісного шлюбу позивача з відповідачем є двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року шлюб між ними розірвано. Після припинення шлюбних стосунків діти залишились проживати з матір`ю. Позивач добровільно надавав дітям матеріальну допомогу та приймав участь у вихованні та розвитку дітей, зустрічався з ними, брав на вихідні до себе та своєї матері. Згодом відповідач заборонила зустрічатись з дітьми, у листопаді 2020 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач регулярно сплачує аліменти. Донька [PERSON] фактично весь час проживає у будинку своєї бабусі (матері позивача), оскільки відповідач проживає у м. Дніпро з іншим чоловіком, а з донькою бачиться лише у вихідні дні. Відповідач тривалий час перешкоджає позивачу та його матері бачитись та спілкуватись з дітьми, забороняє Мілані зустрічатись з позивачем та спілкуватись засобами телекомунікаційного зв`язку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2022 року призначено розгляд справи по суті. Відповідач надала суду відзив, у якому посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні. Позивач надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Судом встановлено, що 20 жовтня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Від сумісного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно (а.с. 10). Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом 01 червня 2021 року складає 19\~656,49 грн. (а.с. 11). На теперішній час дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю. Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 1 статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У відповідності з ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. У висновку Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 08 грудня 2021 року № 3/9-156, визнано доцільним визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а саме: - \~ \~ \~ \~щотижня місяця по четвергам з 15.00 до 20.00 без присутності матері; - \~ \~ \~ \~щотижня один вихідний день з 17.00 суботи до 20.00 неділі без присутності матері; - \~ \~ \~ \~щороку з нагоди дня народження доньки [PERSON] 19 квітня, спільний відпочинок з 11.00 до 16.00 без присутності матері; - \~ \~ \~ \~щороку спільний відпочинок під час шкільних осінніх, зимових, весняних канікул тривалістю 4 календарні дні з можливістю виїзду за межі м. Дніпра без присутності матері, без виїзду за межі України; - \~ \~ \~ \~щороку спільний відпочинок під час шкільних літніх канікул тривалістю не менше 15 календарних днів з можливістю виїзду за межі м. Дніпра без присутності матері, без виїзду за межі України (а.с. 41-42). Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. На підставі ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Суд вважає за необхідне визначити порядок і спосіб участі позивача у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 159 СК України з урахуванням віку дитини, її психоемоційного стану, прихильності до сторін, а також враховуючи психологічну прив`язаність й бажання позивача приймати участь у житті дитини, і те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дитини. Враховуючи малолітній вік дитини, її індивідуальні потреби у цьому віці для здорового розвитку, а також вік та стан здоров`я позивача, з урахуванням принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, забезпечення найкращих інтересів дитини, підтримку зв`язків з батьком, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, зобов`язати [PERSON] не створювати [PERSON] перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] ; визначити позивачу наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , щотижня місяця по четвергам з 15.00 год. до 20.00 год. без присутності матері; щотижня один вихідний день з 17.00 год. суботи до 20.00 год. неділі без присутності матері; щороку з нагоди дня народження доньки [PERSON] 19 квітня, спільний відпочинок з 11.00 до 16.00 без присутності матері. На думку суду, зазначений порядок спілкування позивача з дитиною буде достатнім і відповідатиме принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритету інтересів дитини, підтримку зв`язків з родичами, сприятиме позивачу брати участь у вихованні дитиною. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина. Визначений час зустрічей, з урахуванням вимог воєнного стану, необхідний для забезпечення безпечного перебування дитини поза межами дому з дотриманням усіх правил та запроваджених обмежень. Для перевезення дитини до місця її проживання, необхідно також враховувати ризики часових обмежень (комендантська година) та обмеження свободи пересування громадян та транспорту. Суд вважає, що запропонований позивачем час спільного відпочинку з дитиною щороку восени, взимку та навесні у період канікул, тривалістю не менше 4 днів та щороку влітку у період канікул тривалістю не менше 15 днів без присутності матері, у тому числі за межами населеного пункту фактичного проживання дитини, з можливістю поїхати з дитиною на відпочинок в межах України, суперечить інтересам дитини. Наразі дитина за своїм віком, психоемоційним розвитком, побутовими навичками не може тривалий час перебувати поза домівкою без матері. Суд зазначає, що визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах та в інший час, за погодженням батьків. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати віковим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial