Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-28 00:00:00

[PERSON] 02 червня 2022 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій зазначила, що 21 березня 2020 року уклала шлюб з відповідачем, в якому [INFO] народився син [PERSON] . Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинено, протягом останніх трьох місяців вони проживають окремо. Відповідач залишив її з малолітньою дитиною практично без засобів для існування, забрав побутову техніку та розпочав проживання з іншою особою жіночої статі. Стверджує, що дитина перебуває на її утриманні, коштів на це не вистачає. Відповідач не бере участі в утриманні та вихованні сина, чим усунувся від виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини. Позивачка зверталася до відповідача з проханням добровільно сплачувати їй аліменти на утримання сина, однак отримала відмову, а тому досудове врегулювання даного питання є неможливим. Відповідач пояснив, що кошти йому потрібні на особисті потреби, на утримання співмешканки та придбання нового автомобіля. На даний час позивачка ніде не працює, перебуває на обліку у департаменті соціальної політики Луцької міської ради як отримувач соціальної допомоги на сина [PERSON] до досягнення ним трьохрічного віку в розмірі 860 грн щомісячно. Відповідач є працездатною особою, проходить військову службу у військовій частини А0959, де отримує дохід, який витрачає на власні потреби. У зв`язку з економічною кризою в державі та зростанням цін на продукти харчування і промислові товари (одяг, взуття, засоби гігієни, вітаміни, розвиваючі ігри тощо) значно зростають витрати на утримання дитини. Усі матеріальні витрати позивачка змушена здійснювати самостійно. Також відповідач ухиляється від утримання позивачки, чим порушує її права, передбачені ст.84 СК України, згідно з якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 09 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Представник відповідача у відзиві на позов, яким судом отримано 30 червня 2022 року, зазначила, що заробітна плата відповідача як військовослужбовця становить в середньому 10-12 тисяч гривень щомісячно без врахування одноразових виплат в період воєнного стану. Іншого майна чи цінностей відповідач не має, інших дітей на утриманні також не має, однак зважаючи на молодий вік і небажання позивачки зберегти шлюб, не є виключенням створення відповідачем нової сім`ї в майбутньому. Відповідач є військовослужбовцем, що передбачає ризики і емоційну напругу, а тому потребує і потребуватиме необхідної психологічної реабілітації. Минулого тижня відповідач мав намір надати шляхом безготівкової операції кошти дитині, однак позивачка відмовилась повідомити номер банківської картки, мотивуючи це бажанням стягувати аліменти в судовому порядку, що свідчить про відсутність в останньої наміру мирно врегулювати питання утримання дитини. Вказала, що аліменти у розмірі 1/4 від заробітної плати відповідача є більшими, ніж гарантований прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, що передбачено законодавством для врахування при визначенні розміру аліментів. При цьому, визначаючи вищий, ніж 1/4, розмір частки від заробітку, позивачка не вказує будь-яких особливих обставин, якими обґрунтовує таку вимогу, а тому, на погляд сторони відповідача, відсутньою є підстава стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку. Просить стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму в залежності від віку дитини, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання позивачки в розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Просила стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірах, вказаних у відзиві на позовну заяву. Крім цього, зважаючи на добровільну сплату відповідачем коштів на утримання дитини після пред`явлення позову, просить стягувати аліменти із дня ухвалення судового рішення. Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, документально підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 21 березня 2020 року укладено шлюб, який зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №288. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 вересня 2020 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Як вбачається із змісту позовної заяви, відзиву та довідок Жиричівської сільської ради Ратнівського району Волинської області №624 від 13.05.2020, №1104 від 09.10.2020 неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із позивачкою. У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У силу ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум з 01 липня 2022 року на дітей віком до 6 років становить 2201 гривня. Відповідно до ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із матеріалів справи вбачається, визнано сторонами, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має. [PERSON] за умовами контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 20.11.2019 є військовослужбовцем військової частини А1386. За місцем служби відповідач отримує грошове забезпечення в сумі понад 10000 грн щомісячно згідно із довідкою від 20.06.2022 за винятком одноразових виплат в період воєнного стану, з яких аліменти не утримуються відповідно до п. 8 постанови КМУ №146 від 26.02.1993 " Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб ". Таким чином, 1/3 частка від заробітку (доходу) відповідача є значно вищою за розміром від прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку. Позивачкою не доведено наявності обставин задля стягнення аліментів у заявленому нею розмірі. Враховуючи зазначене, беручи до уваги положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів суд вважає достатнім та справедливим. Крім того, статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом вказаної норми права можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Мінімальний розмір аліментів на дружину чинним сімейним законодавством не передбачений. Відповідач є особою молодого працездатного віку, інших утриманців не має, отримує стабільний офіційний заробіток. Наведені обставини свідчать про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці в розмірі 1500 грн щомісячно, чого останній не заперечував. Доводи представника відповідача про надання матеріальної допомоги на утримання дитини після пред`явлення позову та необхідність у зв`язку із цим стягнення аліментів із дня ухвалення рішення суд оцінює критично. Так, на підтвердження таких доводів надано аркуші із зазначенням, за твердженням представника відповідача, дат, часу, сум транзакцій, отримувача грошових коштів. Проте вказані докази належно не задокументовано, не зафіксовано їх цільове призначення. Відтак аліменти на утримання дружини й дитини належить стягувати за правилами, відповідно, ст. 79 та ст.191 Сімейсного кодексу України, із дня звернення позивачки до суду із позовом, тобто з 02 червня 2022 року. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави з урахуванням заявлених позивачем двох позовних вимог слід стягнути судовий збір в розмірі 1816 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial