Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок позивачка успадкувала після смерті дядька [PERSON] . 18 травня 2012 року було укладено шлюб між позивачкою та відповідачем. Після укладення шлюбу сторони проживали спільно. Однак, відповідно до рішення Городенківського районного суду від 09.11.2021 шлюб між сторонами розірвано. Близько двох років відповідач фактично проживає за іншою адресою, яка позивачу не відома. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб від 04.01.2022 в житловому приміщенні по [ADDRESS] встановлений факт фактичного місця проживання наступних осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає. Хоча на даний час відповідач і прописаний (зареєстрований) по [ADDRESS] , але фактично з лютого місяця 2020 року і по даний час з власної волі в даному житловому будинку не проживає та не з`являється, добровільно не бере участі в знятті себе з реєстрації як це передбачено чинним законодавством. Факт реєстрації відповідача в житловому будинку, що належить позивачці, порушує її право власності на даний житловий будинок, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності. Отже, на підставі ст.391 ЦК України, позивачка має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні належним їй нерухомим майном, шляхом втрати особою (відповідачем) права користування ним, а саме житловим будинком, що розташований по [ADDRESS] . Позивачці не вдалося вжити заходів досудового врегулювання спору, так як відповідач жодним чином не бажає добровільно знятися з реєстрації з вказаного вище житлового будинку. Також до матеріалів справи представником позивача - адвокатом Візінською Г.В. надано письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , в яких зазначено, що вони проживають по сусідству із [PERSON] разом із [PERSON] в її житловому будинку проживають її діти: дочка [PERSON] та син [PERSON] , також з ними проживає тета [PERSON] . Раніше до 2020 року разом із [PERSON] та дітьми проживав її колишній чоловік [PERSON] , однак приблизно з кінця 2019 року [PERSON] не проживає із [PERSON] по [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] їм не відоме, його не зустрічали та не бачили біля 2-х років. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, через канцелярію суду, від представника позивача - адвоката Візінської Г.В. поступила заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. Відповідач в судові засідання призначені по справі не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через сайт "Судова влада". Однак, до суду повернулися поштові конверти без вручення із відміткою укрпошти « адресат відсутній за вказаною адресою». Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Клопотання про відкладення розгляду справи 02.08.2022 до суду теж не надходило. Згідно інформації 1-го відділу Коломийського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківської області № 3354 від 17.06.2022 [PERSON] , [INFO] , згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 першим відділом Коломийського РТЦК та СП на військову службу по мобілізації не призивався. Передбачених ч.2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.10.2013, посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 702, спадкова справа №142 доводиться, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщина на яку видано це свідоцтво складається з цілого житлового будинку загальною площею 46,8 кв.м, житловою площею 21,0 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] . Копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35355700 від 11.10.2013 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 54269083. Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10704737 формованого 11.10.2013 доводиться, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа 46,8 кв.м, житлова площа 21 кв.м, що розташовані по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 11.10.2013 Городенківською РДНК, розмір частки - 1. Дата державної реєстрації: 11.10.2013. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 303964882 від 30.06.2022 [PERSON] на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка площею 0,1278 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] підтверджується, що житловий будинок побудований в 1965 році, господарські будівлі та споруди в 1972, 1976, 1978, 1979, 1980, 1981 роках. Актами обстеження житлово-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб від 04.01.2022 та 16.06.2022 складеними комісією у складі старости села [PERSON] , депутата міської ради Чупрун В.С., члена громадської ради [PERSON] та діловода [PERSON] підтверджується, що проведеним обстеженням матеріально-побутових умов домогосподарства по [ADDRESS] встановлено факт фактичного місця проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але не проживає. Із довідки № 01 виданої 04.01.2022 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , колишній чоловік [PERSON] , не проживає по [ADDRESS] , з лютого місяця 2020 року. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2021 року по справі № 342/1103/21 (провадження 2/342/687/2021) позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 18.05.2012 Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 від 18.05.2012 - розірвано. Рішення набрало законної сили 10.12.2021. Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу зазначила, що сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, після припинення спільного проживання сторін, їх діти проживають разом із позивачем. В матеріалах справи відсутні та відповідачем не подано належних і допустимих доказів того, що він з позивачем пов`язаний спільним побутом та мають взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач не є членом сім`ї власника житла, договору найму жилого приміщення з позивачем не укладав. Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача, хоча зареєстрований в ньому. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Те, що відповідач фактично не проживаючи в будинку позивача, зареєстрований в ньому, перешкоджає позивачу належно реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості. При вищенаведених доказах і обставинах справи суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по [ADDRESS] . При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 156, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 383 ЦК України,

Outcome: approved