Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

27.05.2022 (згідно штампу на поштовому конверті) позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до відповідача, в якому просить: звільнити частково [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами за період з 23.06.2015 по 22.05.2017, в сумі 25 000 грн., які стягуються згідно виконавчого листа №344/8960/2015 від 17.12.2015, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що 15.10.2015 рішенням Івано-Франківського міського суду у справі №344/8960/15-ц, з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] щомісячно в сумі по 500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів розпочато 23.06.2015. Станом на момент подачі позову та прийняття рішення він перебував у СІЗО. 30.05.2016 його було засуджено за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано 10 місяців і 4 дні. Звільнено з місць позбавлення волі 22.05.2017 на підставі ст. 82 КК України, не відбутий термін замінено на 240 годин громадських робіт. У місці відбування покарання за період ув`язнення з 14.07.2016 по 22.05.2017 отримав заробітну плату у сумі 299 грн. 98 коп. Згідно із розрахунку зі сплати аліментів за період з 01.01.2016 по 01.05.2022 сума заборгованості зі сплати аліментів складає 109 122 грн. Сума заборгованості із сплати аліментів за період перебування в місці позбавлення волі становить 25 000 грн. Після звільнення з місць позбавлення волі перебивається тимчасовими заробітками та має мінливий дохід. Обов`язок утримувати дітей усвідомлює та не ухиляється від нього, перераховує аліменти виходячи з можливостей, та спрямовує зусилля на сплату заборгованості, котра виникла. Просить суд врахувати, що з моменту подачі позову до 22.05.2017 він перебував у місцях позбавлення волі, а тому не мав об`єктивної можливості працювати, одержувати дохід та утримувати дітей, а відтак заборгованість зі сплати аліментів виникла з підстав, що має істотне значення, а тому вважає, що є всі правові підстави для часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла за період його перебування в місцях позбавлення волі та не отримання ним доходу за період з 23.06.2015 по 22.05.2017 в розмір 25 000 грн.(а.с.1-3). 30.05.2022 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.17). 02.06.2022 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.20). Представник позивача 20.07.2022 подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у зв`язку з неможливістю забезпечити явку позивача чи його повноважного представника у судове засідання 22.07.2022, просять розглядати справу без їх участі. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. Правом на подання відзиву не скористалася. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавала. За таких обставин, з урахуванням положень статтей 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.10.2015 у справі №344/8960/15-ц, провадження №2/344/3650/15, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щомісячно в сумі по 500 (п`ятсот) гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 23.06.2015. Судове рішення набрало законної сили 27 жовтня 2015 року (а.с.7-10). Вироком Івано-Франківського міського суду від 30.05.2016 у справі №344/16143/15-к, провадження №1-кп/344/147/16, [PERSON] визнано винним та призначено покарання - із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі. Строк відбуття покарання [PERSON] вирішено рахувати з 26.08.2015 - з моменту фактичного затримання. Зараховано в строк відбуття покарання [PERSON] строк попереднього ув`язнення: з 26.08.2015 по день набрання вироком законної сили, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 30.06.2016. На обґрунтування підстав для часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментах, позивач вказує на обставини перебування у місцях позбавлення волі, відтак відсутність доходу. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. У розумінні положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. ( ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Разом з тим, як вбачається з рішення суду про стягнення аліментів, при визначенні таких судом вже взято до уваги те, що відповідач не працевлаштований, проте такий спроможний платити аліменти на утримання дітей, а тому суд визначив стягувати щомісячний розмір аліментів у сумі по 500 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. За розрахунком зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа №344/8960/2015 від 17.12.2015 виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2022 становить 109 122 грн. при цьому, заборгованість за час перебування позивача у місцях попереднього ув`язнення та місцях позбавлення волі, тобто з січня 2016 року (з початку стягнення аліментів) по квітень 2017 року нараховано заборгованість у сумі 16 000 грн. ( до моменту звільнення з місць позбавлення волі). Однак, враховуючи те, що [PERSON] у період з 26.08.2015 до 30.06.2016 був попередньо ув`язнений, та не мав можливості працювати, одержувати дохід та утримувати дітей, суд дійшов висновку, що заборгованість по аліментах, які стягуються на користь відповідача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у цей період у сумі 6 000 грн. виникла у позивача з підстав, що мають істотне значення, тому є підстави для звільнення позивача від часткової сплати заборгованості за аліментами, яка виникла за період його перебування під вартою до набрання вироком суду законної сили, прибуття його до місяця відбування покарання. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, в тому числі Інструкцією про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 07 березня 2013 року № 396/5 (далі - Інструкція № 396/5) Заробітна плата, нарахована засудженим, за умови виконання ними норми виробітку (денної, тижневої, місячної) або тривалості робочого часу (у тому числі при залученні до робіт на підприємствах державної або інших форм власності) не може бути менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати. Відповідно до довідки серії ІАА №0227261 виданої Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, за обліками МВС громадянина України [PERSON] , [INFO] , є особою, яку 30.05.2016 Івано-Франківським міським судом засуджено за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано 10 місяців 4 дні. Звільнено 22.05.2017 на підставі ст. 82 КК України, не відбутий термін змінено на 240 годин громадських робіт (а.с.11). Відповідно до супровідного листа Державної установи "Коломийська виправна колонія №41" від 24.05.2022 №2/3/1-1235 [PERSON] засуджений 30.05.2016 Івано-Франківським міським судом до 3 років позбавлення волі, відбув міру покарання в ДУ "Коломийська виправна колонія (№41)" з 14.07.2016 по 22.05.2017 (а.с.12). Відповідно до довідки виданої ДУ "Коломийська виправна колонія (№41)", заробітна плата [PERSON] за період з 14.07.2016 по 22.05.2017 склала 299 грн. 98 коп. (а.с.13). У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що обставини, відбування покарання, на які вказує позивач як на підставу часткового звільнення від заборгованості по аліментах, в цілому не є обставинами, що мають істотне значення, оскільки з наданих позивачем доказів вбачається можливість праці, отримання доходу та сплати аліментів, а тому суд не вважає такі істотними для звільнення від заборгованості по аліментах в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. У той же час, суд бере до уваги, що позивачем не здійснювалась оплата аліментів на дітей і після звільнення з місць позбавлення волі, зокрема тривалими періодами несплати є періоди з травня 2017 року по листопад 2018 року, з серпня 2019 року по липень 2020 року, будучи обізнаним про свій обов`язок сплачувати аліменти у визначеній в рішенні сумі, відповідач ухилявся від такого обов`язку. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами не надано. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: dismissed