Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що звідповідачем по справі вони перебували у шлюбі з 29.06.2006 року. Згідно свідоцтв про народження у неї є син, [PERSON] та донька [PERSON] , батьком дітей є відповідач по справі, [PERSON] . Згідно рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач пішов з сім`ї, та з того часу не робив жодних спроб щоб побачити дітей, не приймає участі у догляді за ними та вихованні, взагалі повністю ігнорує існування дітей, вони повністю перебувають на її утриманні, оскільки відповідач аліментів не сплачує та має заборгованість у розмірі 54224,97 грн., крім того відповідачу станом на сьогодні тимчасово обмежено право виїзду за кордон, обмежено право керування транспортними засобами, та обмежено правом володіння вогнепальною зброєю. У зв`язку з тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання дітей, а його відношення до своїх батьківських обов`язків виключає участь у житті неповнолітніх дітей, діти проживають з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні, вона без згоди відповідача не може виїхати з дітьми за кордон на відпочинок, ні самостійно вирішувати місце проживання дітей, тому вважає, що [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав щодо неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 03 травня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02 червня 2022 року підготовче провадження закрите та призначене справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи Служба у справах дітей Петриківської селищної ради в судове засідання не з`явився, надали суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, позов [PERSON] підтримали в повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надали суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, з урахуванням висновку від 13.07.2022 року. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 29.06.2006 року виконкомом Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , а/з № 627, виданого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, в якому батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 10) та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , а/з № 90, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року у справі № 187/943/16-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Прізвище [PERSON] залишено шлюбне - [PERSON] (а.с. 16). За виконавчим листом Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року у справі № 187/725/14-ц, з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття [PERSON] , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь [PERSON] , починаючи з 13 червня 2014 року (а.с. 8). Згідно довідки про неотримання аліментів № 17.37-34/1037 від 22.03.2022 року Петриківського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) [PERSON] за період з 01.03.2021 року по 01.03.2022 року має заборгованість по аліментам в розмірі 54224,97 грн., сплачено 0,00 грн. (а.с. 17). 05.03.2018 року старшим державним виконавцем Петриківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Горжій О.В. у виконавчому провадженні № 53700883 було винесено постанову про тимчасове обмеження боржника [PERSON] у праві виїзду за межі України та постанову про тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю (а.с. 14). 06.03.2018 року старшим державним виконавцем Петриківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Горжій О.В. у виконавчому провадженні № 53700883 було винесено постанову про тимчасове обмеження боржника [PERSON] у праві полювання та постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с. 13). 14 лютого 2020 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , а/з №27 (а.с. 12). Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін по справі [PERSON] та [PERSON] , постійно проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , і знаходиться на її вихованні та утриманні, у той час як відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не бере, про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя не піклується, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що підтверджується актом №05 про фактичне проживання осіб від 23.03.2022 року наданого депутатом Петриківської селищної ради та затвердженого старостою селища Курилівка Гречановським С.І. (а.с. 7), характеристикою [PERSON] наданою Курилівським ліцеєм Петриківської селищної ради від 22.03.2022 року № 58 (а.с. 9). Судом не встановлено, вчинення позивачем будь-яких перешкод відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обов`язків та наявність його звернень до Служби у справах дітей з цього приводу. Згідно наданого до суду висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради №8вих-20/294 від 13.07.2022 року, Орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] - доцільним (а.с. 43-44). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини… Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про ухилення відповідача як батька від виконання своїх обов`язків щодо малолітнього сина, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання і виховання, підготовку до самостійного життя, та не забезпечує дитині матеріальної підтримки, медичного догляду і лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання. Доказів щодо спростування таких обставин, матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням вимог чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на нього, як батька, обов`язків, ухилявся і продовжує ухилятися від їх виконання, позовні вимоги визнав в повному обсязі, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи відсутність висловленої позивачем вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача, у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved