Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

05 липня 2022 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що 22.03.2022 року вона отримала повідомлення про смерть свого сина солдата [PERSON] , стрілець-снайпер 2 піхотного відділення 2 піхотного взводу 3 піхотної роти 96 піхотного батальйону військової частини А1962. Відповідно до змісту повідомлення її син загинув 11.03.2022 року під час виконання бойового завдання. Під час вручення повідомлення про смерть, представники військового комісаріату повідомили, що тіло мого померлого сина немає можливості доставити та він похований за місцем виконання бойового завдання в селище Ольгине у Горностаївській селищній громаді Каховського району Херсонської області. На письмовий запит до військової частини А1962 щодо надання свідоцтва про смерть солдата [PERSON] , [PERSON] отримала Акт про настання смерті від 20.06.2022 року № 439 складений в м. Шестерня заступником командира 3 пр. з МПЗ капітаном [PERSON] та головним сержантом 3 пр прапорщиком [PERSON] , які засвідчили, що 11.03.2022 року [PERSON] загинув зв наступних обставин: у складі патрулюючої групи з трьох військово службовців (молодший сержант [PERSON] , солдат [PERSON] та солдат [PERSON] ) прийняли бій із підрозділом противника у східній частині н.п. Ольгине. На тілі загиблого були сліди ураження від 30мм снарядів БМП противника та пошкодження від гусенець БМП. Акт підписано командиром військової частини А0221 майором Олександром Тоненчуком. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації смерті сина [PERSON] , проведеної державним органом України. За змістом абзацу другого частини першої першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами такої території України (Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року № 9-1130/0/4-16 "Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року N 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України"). Під час розгляду судами справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положенні законодавства (лист-роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 № 985/0/208-21 щодо скасування вимоги отримання відмови від органів державної реєстрації актів цивільного стану). За відсутністю документу про смерть зразка, встановленого в Україні, у заявниці відсутня можливість отримати свідоцтво про смерть на території України. На підставі зазначеного [PERSON] просить суд встановити факт смерті сина та допустити негайне виконання рішення суду. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Гудима Т.В. надали до суду заяву, в якій просять провести розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК Ураїни суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч. 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження. Син заявниці [PERSON] , « [INFO] , місце народження: Україна, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, будучи громадянином України, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Актом про настання смерті від 20.06.2022 року №439 складеним в м.Шестерня заступником командира 3 пр. з МПЗ капітаном [PERSON] та головним сержантом 3 пр прапорщиком [PERSON] , заявідчено, що 11.03.2022 року [PERSON] загинув зв наступних обставин: у складі патрулюючої групи з трьох військово службовців (молодший сержант [PERSON] , солдат [PERSON] та солдат [PERSON] ) прийняли бій із підрозділом противника у східній частині н.п. Ольгине. На тілі загиблого були сліди ураження від 30мм снарядів БМП противника та пошкодження від гусенець БМП. Акт підписано командиром військової частини А0221 майором Олександром Тоненчуком. В матеріалах справи міститься повідомлення Покровсько-Тернівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про смерть 11 березня 2022 року солдата [PERSON] , стрілець-снайпер 2 піхотного відділення 2 піхотного взводу 3 піхотної роти 96 піхотного батальйону військової частини А1962, під час виконання бойового завдання. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX із змінами і доповненнями, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року N 133/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Після 24 лютого 2022 року ознак тимчасово окупованих територій набули окремі райони Київської, Чернігівської, Харківської, Сумської, Луганської, Донецької, Дніпропетровської, Запорізької, Херсонської областей. Частина цих територій тимчасово контролюється російською армією, а відтак функціонування звичних механізмів реєстрації актів цивільного стану, зокрема, народження або смерті особи, там не відбувається. Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Автономна республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п. п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia, Ila § cu and Others v. Moldova and Russia), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого намібійського винятку, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи намібійський виняток у справі Кіпр проти Туреччини, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦІІК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Проведення державної реєстрації смерті сина заявниці не вбачається за можливе органах РАЦС на території України, оскільки відсутній належний документ, який, відповідно до законодавства, підтверджує факт смерті особи. Отже, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявниці документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що дасть можливість отримати заявниці свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Згідно пункту 8 частини першої статті 430 та ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved