Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

12.04.2022\~року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в\~суд з\~позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить відповідний актовий запис за №504, зроблений 20.02.2014 року у Черемушкинському відділі ЗАГС Управління ЗАГС Москви. Після смерті батька позивачі прийняли спадщину, яка складається з житлового будинку загальною площею 173,5 кв.м., що розташований в [ADDRESS] . Свідоцтво про право приватної власності [PERSON] при житті на вище згадане будинковолодіння не видавалося і власність за ним не зареєстрована, внаслідок чого позивачі не мають можливості оформити спадщину за законом в Косівському районному нотаріальному окрузі. Так, після смерті [PERSON] , позивачі звернулися до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, у позовній заяві просять справу розглянути у їх відсутності, позов підтримують повністю. Представник відповідача та третьої особи до суду не прибув, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у відсутності представника Яблунівської селищної ради, заперечень щодо позову не має. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2009 року [PERSON] , [INFO] є чоловіком [PERSON] , [INFO] (а.с.13), згідно свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7) та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Черемушкинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви [PERSON] помер [INFO] в м. Москва (а.с.10, 11). Згідно довідки №580 від 14.09.2021 року, виданої виконкомом Яблунівської селищної ради [PERSON] був зареєстрований і постійно проживав по день смерті в житловому будинку в [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , [INFO] , доньками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; суспільна група господарства робітники№ заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.12); згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі 20.09.2021 року приватним нотаріусом Григорчук З.Р. зареєстровано спадкову справу №66498120 (а.с.14); постановою №02-31/216 від 20.09.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с.15); постановою №02-31/221 від 23.09.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с.16); постановою №02-31/222 від 23.09.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с.17). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.3 Конституції України\~встановлений принцип верховенства права, який зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини. Даний позов має бути розглянутий в аспекті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Конвенцією про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.4 ст.41\~Конституції\~України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування у разі відсутності заповіту мають особи, що належать до спадкоємців за законом (ст.1223 ЦК України). Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , частки яких у спадщині складають по 1/3. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України: право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ст.ст.2, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права подається власником, іншим право набувачем. Стаття 25 ЦК України визначає, що правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] за свого життя не здійснив реєстрацію свого права власності на спірний будинок, після його смерті неможливо здійснити вказану реєстрацію, а тому право власності позивачів в порядку спадкування на належне спадкодавцеві господарство підлягає захисту у судовому порядку. Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи й те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачами права власності на спірний будинок в порядку спадкування за законом. На підставі ст.ст. 1216, 1222, 1223, 1268 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved