Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про анулювання актового запису. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що у 2014 році в житті відбулись тимчасові складності на роботі, тому деякий час переховався, бо боявся за життя своєї родини та за своє життя. Одного дня рідному брату [PERSON] працівники поліції повідомили, що знайшли тіло схоже на тіло позивача, знаючи про погрози життю останньому, брат дійсно визнав, що це [PERSON] . На підставі впізнання, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві видали свідоцтва про смерть, дата смерті [PERSON] , [INFO] . Однак змінились обставини в житті і в дійсності позивач живий, а тому просить суд анулювати зміни, які були внесені у актовий запис №18399 від 31.10.2014 про смерть [PERSON] , [INFO] , виключити відомості про померлу особу, а саме прізвище. ім`я, ім`я- по батькові, дату народження, місце проживання. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03.02.2022, відкрито провадження по справі. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Самарець А.М. просили задовольнити позов з викладених обставин та доданих доказів до справи. 14.07.2022 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справу у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач по справі в судові засідання свого представника не направляли, надали суду лист про розгляд справи без участі їх представника, просили ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Новий Розділ Львівської області, місце реєстрації: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації смерті у м.Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 18399, [PERSON] помер у віці 51 років, [INFO] . З листа Київського міського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.09.2021 №365/21.2-36, вбачається, що 09.02.2016 на підставі висновку № 188 від 28.01.2016 складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ в м.Києві, було внесено зміни до актового запису про смерть, а саме доповнено відомості про померлого: [PERSON] , помер у віці 51 років, [INFO] , місце народження України, Львівська область, Миколаївський район, селище Новий Розділ та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Дані про померлого в актовому записі про смерть, складено на підставі невідомого чоловіка, які були внесені на підставі протоколу впізнання трупу та висновку відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану громадян. Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Частинами третьою цієї статті передбачено, що актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно із статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Частинами першою, третьою, четвертою статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано згаданим Законом та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5. Відповідно до п. 1.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №55/18793 від 14 січня 2011 року, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. Рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного акту є підставою для внесення змін, які зазначені в рішенні суду (п.2.16.7 Правил). Такі зміни згідно п. 2.18. зазначених вище Правил вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1.14 глави І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно із чинним законодавством України. Згідно із п. 1.1 розділу І Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ч.2 ст.16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 ( зі змінами), підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є неможливість внесення відповідачем відомостей до актового запису, оскільки відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, підставою внесення змін є рішення суду. Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Стаття 15 ЦК України та стаття 4 ЦПК України гарантують право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У розумінні положень ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актом цивільного стану є, зокрема, смерть особи, яка підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно із частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовна вимога [PERSON] про анулювання змін, які були внесені у актовий запис №18399 від 31.10.2014 про смерть [PERSON] , [INFO] та виключити відомості про померлу особу, а саме прізвище, ім`я, ім`я- по батькові, дату народження, місце проживання, повністю узгоджується із наведеними вище нормами ЦК України та ЦПК України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Надані позивачем докази, які досліджені під час судового розгляду, є належними, оскільки містять інформацію щодо обставин, якими підтверджується, що особа чоловічої статі, яка зазначена в актовому записі про смерть №18399 від 31.10.2014 є [PERSON] , [INFO] , який в дійсності живий. Докази, що надані позивачем, одержані з дотриманням порядку, визначеного процесуальним законодавством, є достовірними та достатніми для висновку про обґрунтованість позовної заяви. За таких обставин, оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. У такому випадку видане свідоцтво про смерть на ім`я [PERSON] підлягає поверненню у Київський міський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для анулювання та знищення у порядку визначеному п. 2.22 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами, а тому судовий збір сплачено при поданні позову покладається на позивача.

Outcome: approved