Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та заявленою в ньому вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 25.08.2022 р. (реєстр №20357), вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 17\~281,00 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства, оскільки, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, виконавчий напис було вчинено у відсутність нотаріального посвідченого договору. Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, позивач не отримувала письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №0.012.120.0718.ФО_К від 25.07.2018 р., що позбавляє позивача можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 30.09.2019 р. у справі №357/12818/17, згідно з якою оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Заявою від 22.02.2022 р. позивач просила суд залучити до участі у справі правонаступника відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фінанс», надав договір факторингу від 31.03.2021 р. №31/03-2021 (а.с. 39-40). Представник позивача в окремо наданій суду заяві просив суд про розгляд справи у його відсутності (а.с. 51). Треті особи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О. в окремо наданій суду заяві просив про розгляд справи у його відсутності (а.с. 64). Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що позивач є боржником за кредитним договором із АТ «Юнекс банк» від 25.07.2018 р. (а.с. 7-13), який укладений в простій письмовій формі. Відповідно до вказаного кредитного договору позивач отримала кредит в сумі 15\~000,00 грн. терміном користування до 25 липня 2021 р., зобов`язавшись повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом, інші платежі в порядку та строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору (а.с. 7). Судом встановлено, що 25.08.2020 р. (реєстр 20357) приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Юнекс банк» грошових коштів в розмірі 17\~281,00 грн. (а.с. 6). Відповідно до вказаного виконавчого напису [PERSON] є боржником за кредитним договором від 25.07.2081 р. №0.012.120.0718 ФО_К, укладеним а Акціонерним товариством «Юнекс Банк». Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 липня 2018 р. по 19 червня 2020 р. сума заборгованості складає 16\~681,00 грн., втому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10\~116,47 грн., прострочена заборгованість за комісією 5\~382,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1\~182,53 грн. 600 грн. стягнуто плати зі стягувача за вчинення даного виконавчого напису, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Виконавчий напис був пред`явлений до виконання, що підтверджується постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. від 10.11.2022 р. (а.с. 14-16). Суду не було надано доказів на підтвердження виконання позивачем грошового зобов`язання перед АТ «Юнекс Банк». Позивач заперечує правомірність вказаного виконавчого напису, наголошує на порушенні порядку його вчинення, позивач заперечує безспірність заборгованості, розмір якої визначений у виконавчому написі. Процесуальні дії у справі: 1. ухвалою суду від 07.02.2022 р. відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Акціонерного товариства «Юнекс банк», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; 2. ухвалою суду від 09.06.2022 р. за заявою позивача замінено у цивільній\~справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК», де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, неналежного відповідача Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» належним відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи 42436323, м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, офіс 1007). Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав боржника за виконавчим написом, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. 25.08.2020 р. (реєстр 20357), розмір заборгованості за яким позивач заперечує, та у зобов`язанні, яке виникло на підставі кредитного договору від 25.07.2018 р., укладеного в простій письмовій формі, та регулюються ст.ст.\~15,\~16, 18 ЦК України, п. 19 ч. 1 ст. 34, ст.ст.\~50,\~87\~та\~88\~Закону України\~"Про\~нотаріат", Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001 р., наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5\~"Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються\~Законом України "Про нотаріат",\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5\~"Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (далі Порядок вчинення нотаріальних дій), постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса". Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19\~ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України "Про нотаріат"\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~ст.\~87\~Закону\~України\~"Про\~нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ч. 1 ст. 87 вказаного закону). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 87 вказаного закону). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджений Постановою КМУ від 29.09.1999 р. №1172, згідно з якою (п. 2) стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, відбувається за умови допущення боржником прострочення платежів за зобов`язаннями, що випливають з кредитних договорів, та для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою КМУ\~від 26.11.2014\~р.\~№662\~«Про внесення\~змін\~до переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» внесені\~ до\~переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (Офіційний вісник України, 1999 р., № 26, ст. 1241, № 45, ст. 2243; 2000 р., № 17, ст. 710), зміни,\~згідно з якими доповнений перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського\~апеляційного\~адміністративного\~суду від\~22.02.2017\~р.\~\~(справа\~ № 826/20084/14) у справі за адміністративним позовом [PERSON] та [PERSON] до Кабінету Міністрів України, треті особи: Нотаріальна палата України, [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Альфа-Банк» про визнання нечиними та скасування п. 1 та п. 2 Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 року, визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1\~Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1\~такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". п. 2\~Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Дана постанова набрала законної сили 22.02.2017 р. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Постанова КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001 р. Редакція від 29.11.2001 р. передбачає, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів ст.ст.\~15,\~16\~та\~18 ЦК України\~та ст.ст.\~50,\~87\~та\~88\~Закону\~України\~"Про\~нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Таким чином, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат"\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1 та 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному вище Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України "Про нотаріат"\~та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Суд в цій справі також враховує висновки, які наведені у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 р. у справі N357/12818/17 (провадження N 61-44380св18), відповідно до якої згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат"\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Суду в цій справі не було надано доказів на підтвердження направлення на адресу боржника повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень та його отримання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбуваєтьс`я у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України). Заперечуючи проти безспірності вимог стягувача, позивач в той же час замовчує про виконання нею грошового зобов`язання за укладеним із АТ «Юнекс банк» договором від 25.07.2018 р., не надає доказів про припинення зобов`язання, зокрема, в результаті його виконання, що позбавляє суд можливості перевірити відсутність або наявність заборгованості, зокрема, чи є вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Надана позивачем виписка по особовому рахунку не є достатнім доказом наявності спору щодо розміру заборгованості (а.с. 52). Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, оскільки нотаріусом порушена процедура вчинення виконавчого напису, тому позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с. 31), відтак, оскільки позов задоволений повністю, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, то для суду наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 5\~000,00 грн., виходячи з наступного. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Однією з\~основних засад\~(принципів)\~цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої та другої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі\~або протягом\~п`яти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду за\~умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, обсяг наданих адвокатом Р.Коган послуг, виконаних робіт та їх вартість підтверджено належними доказами, а саме: договором про надання правничої (правової) допомоги від 27.04.2021 р. (а.с. 18-21), ордером на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 30) серії АЕ N 1077870, актом прийому передачі до договору про надання правової допомоги (а.с. 22), рахунком від 02.02.2022 р. (а.с. 23). Встановлено, що позивач не надав суду документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи). Витрати на\~надану професійну\~правничу допомогу\~у разі\~підтвердження обсягу\~наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті\~137\~та частина восьма статті\~141 ЦПК України). Аналогічну правову\~позицію викладено\~Верховним Судом\~у складі\~Об`єднаної\~палати Касаційного\~господарського суду\~у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі N922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі N925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження N61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19 (провадження №61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18). Таким чином, позивачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Водночас зі змісту частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Заявлені до стягнення позивачем витрати на правничу правову допомогу відповідають критеріям, визначеним у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Outcome: approved