Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

14 лютого 2022 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, асаме факту того, що [PERSON] є членом сім`ї загиблого [PERSON] та перебувала на його утриманні. В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що вона є рідною бабусею [PERSON] , якому після загибелі батьків надано статус дитини сироти 24.02.2010 року. Рішенннчм вкионкому Миколаївської міської ради її було призначено опікуном над онуком, з 2010 року вона мешкала з онуком однією родиною, виховувала та утримувала його. [INFO] лейтенант [PERSON] загинув при виконанні обов`язків військової служби під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони , відсічі та стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях. Після поховання онука вона звернулася з питання отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю онука відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проте працівники зацікавленої особи їй роз`яснили, що вона повинна надати документи, що вона є членом сім`ї загиблого військовослужбовця. Так, вона є непрацездатною особою, проживала разом з онуком, потребувала його матеріальної допомоги, З тих підстав, що встановлення цього юридичного факту їй необхідно для звернення дол комісії Міінстерства оборони України з розгляду питань , пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум через Миколаївський районний територіальний центр комплектування та спеціальної підтримки і його встановлення можливо здійснити в судовому порядку, заяявник звернувся із відповідною заявою до суду та просить її задовольнити. В судовому засідання представник заявника адвокат Кравець О.С. вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник зацікавленої особи до судового засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, проти задоволення вимог щодо встановлення юридичного факту не заперечує. Допитані в якості свідків в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] , які є безпосередніми сусідами заявника, суду пояснили, що [PERSON] з дитинства був сиротою та проживав разом з бабусею [PERSON] , однією сім`єю.Більше родичів близьких у нього не було. Після закінчення шкоди він в період навчання приїздив до баббусі на канікули , завжди підтримував та допомагав їй. На теперішній час [PERSON] вже хворіє і потребує сторонньої допомоги. . Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що Заявниця [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком, проживає та заресєтрована за адресою [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , є рідним онуком [PERSON] . Згідно рішення виконкому ММР від 24.02.2010 року № 258 надано статус дитини-ситроти [PERSON] та рішенням виконкому від 26.03.2010 року 3 320 призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] [PERSON] уклав контракт про проходження громадянами україни військової служби у ЗСУ на посадах офіцерського складу та в період з 22.07.2021 по 22.08.2021 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони , відсічі і стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. [INFO] [PERSON] загинув, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.08.2021 року. Згідно Наказу № 1715 від 30.08.2021 року командира ВЧ [NUMBER] «Про результати службового розслдіування», вважати загибель лейтенанта [PERSON] , командира 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальону військової частини [NUMBER], такою, що настала при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки та оборони , відсічі і стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях та яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Наданими суду доказами підтверджується, що сповіщення про смерть (загибель) [PERSON] , було направлено командуванням ВЧ [NUMBER] саме [PERSON] . Згідно витягу з особової справи лейтенанта [PERSON] , вбачається, що в графі «ПІБ батька, матері, іх місце проживання» значиться - опікун бабауся [PERSON] , 1942 р.н. Зареєстровані вони були за однією адресою. Згідно Наказу № 245 від 08.09. 2021 року командира ВЧ [NUMBER] про випалту членам сім`ї загиблого допомогу на поховання - також зазначено про єдиного родича - бабусю [PERSON] . Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, з урахуванням наданих суду доказів та показів свідків, у суду не виникає сумнівів, що [PERSON] , , [INFO] , та її рідний онук [PERSON] , [INFO] , проживали з 2010 року однією сім`єю, заявник була його опікуном, на теперішній час є непрацездатною особою та перебувала на утриманні онука як член його сім`ї до його загибелі внаслідок виконання обов`язків військової служби. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 5 частин 2 вказаної статті встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Таким чином, від встановлення факту, про який просить Заявник залежить можливість отримати одноразову соціальну виплату, яка визначена у разі смерті члена сім`ї, який загинув внаслідок виконання обов`язків військової служби, а отже створення умов для здійснення ним особистих майнових прав заявника. Відповідно до ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство, зокрема опікуни та піклувальники. Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити Заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Вище викладене відповідно до ст.315 ч.2, ст.319 ЦПК України дає підстави суду для задоволення заяви. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. З урахуванням викладеного, та

Outcome: approved