Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 липня 2022 року позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про визнання\~спільним боргом\~колишнього подружжя,\~стягнення суми\~в порядку\~зворотної вимогизадоволено частково. Визнано спільним боргом колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] позичені кошти за кредитним договором № 15176/2018 від 22 лютого 2018 року, який було укладено між [PERSON] та ПАТ «КРЕДОБАНК» на суму 165184,98 грн., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку зворотної вимоги грошові кошти в розмірі 82592,49 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 825,89 грн. 07.07.2022 року через канцелярію суду надійшла заява представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача надала суду пояснення, в яких вказала, що справа не відноситься до справ значної складності і обсяг матеріалів справи за об`ємом є теж незначним, тому вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились. На електронну адресу суду надійшло клопотання проводити розгляд справи без їхньої участі, заяву про стягнення судових витрат підтримують в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши рішення суду від 05.07.2022 року та матеріали справи, суд вважає, що заява частково обґрунтована та підлягає до часткового задоволення. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що 24.03.2022 року між адвокатом Глинською І.П. та [PERSON] за договором від 10.02.2021 року та Додатковою угодою №1 від 10.10.2021 року сформовано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с. 59). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 липня 2022 року позов [PERSON] \~до [PERSON] \~про визнання\~спільним боргом\~колишнього подружжя,\~стягнення суми\~в порядку\~зворотної вимогизадоволено частково. Заява представника відповідачки про стягнення з позивача витрат на\~професійну правничу\~допомогуподана протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, надано квитанцію прибуткового касового ордера №03/22 від 06.07.2022 року (а.с. 120), акт приймання-передачі виконаної роботи до Договору про надання правової допомоги 1/21 від 10.02.2021 р. та Додаткової угоди №1 від 10.10.2021 р. (а.с. 121) та розрахунок суми послуг за надану правничу допомогу (а.с. 122). Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. У наданих суду поясненнях представник позивача вказувала на те, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що не відповідає критеріям розумності та реальності адвокатських витрат. Звертала увагу на те, що заявлені витрати не відповідають рівню складності справи та обсяг матеріалів справи за об`ємом є незначним. Даючи оцінку зазначеним вище аргументам, наведеним у поясненнях, суд враховує їх з огляду на складність справи та наявність усталеної судової практики в аналогічних справах, ціну справи та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень є неспіввмірним. А тому, враховуючи вищенаведене суд вважає, за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial