Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

17.08.2021 позивач в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування завданої матеріальної шкоди, завданої злочином, а саме: матеріальну шкоду в розмірі 10 333 гривень 46 копійок, та 200 000 гривень 00 копійок моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 12.08.2022 року, приблизно о 17 год. 00 хв. [PERSON] , знаходився біля загальноосвітньої школи № 2, за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Юності 21, де прогулювався з дитиною, яка була у візочку. В цей же час неподалік від [PERSON] знаходились малолітній [PERSON] , та його товариш малолітній [PERSON] , де [PERSON] кинув на землю дві хлопавки, які вибухнули, внаслідок чого виник шум. Після чого [PERSON] підбіг до малолітнього [PERSON] і знаходячись позаду нього, охопив його руками за тулуб, підняв угору та кинув на землю, на лівий бік, внаслідок чого [PERSON] отримав тілесне ушкодження. Внаслідок чого згідно з експертним висновком від 25.09.2018 року за № 94 [PERSON] отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому із зміщенням уламків перелому обох кісток лівого передпліччя в середній третині. В результаті протиправних дій відповідача було нанесено [PERSON] тілесні ушкодження які потягли за собою госпіталізацію та оперативне втручання. Вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. 18.05.2021 року ухвалою Київського апеляційного суду вирок Обухівського районного суду Київської області від 13.10.2020 року залишено без змін. Оскілки відповідач в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду відмовляється, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. 26 жовтня 2021 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. 23.02.2022 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 27.05.2022 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача - [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (через мережу EasyCon). 23.06.2022 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача - [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (через мережу EasyCon). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, пояснила, що неповнолітній син позивача отримав тілесні ушкодження внаслідок неправомірних дій відповідача, що підтверджується матеріалами справи, тому просить задовольнити позовні вимоги про відшкодування завданої шкоди в повному обсязі, стягнувши з відповідача визначену позовом матеріальну та моральну шкоду.. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, під час проведення підготовчого судового засідання подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню так як позовні вимоги є недостатньо обґрунтованими, докази подані до суду позивачем є сумнівними, а саме: чеки та квитанції не є належної якості, внаслідок чого провести їх детальний аналіз не є можливим, щодо вимог позивача щодо моральної шкоди відповідач вважає недостатньо обґрунтованими та завищеними, тому вказано вимога підлягає частковому задоволенню - в сумі 10 000 грн., відсутність письмового договору між сторонами, акту виконаних робіт, та здійснення фактичної оплати наданих послуг, в задоволенні стягнення інших витрат просить відмовити в повному обсязі, при цьому на розгляд справи в суді не з`явився, про причини своєї неявки в судове засідання призначене на 14.07.2022 року про поважність причин неявки не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, що внаслідок протиправних дій [PERSON] вироком Обухівського районного суду Київської області від 13 жовтня 2020 року його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. 18.05.2021 року ухвалою Київського апеляційного суду вирок Обухівського районного суду Київської області від 13.10.2020 року залишено без змін. В результаті дій відповідача [PERSON] малолітньому [PERSON] було нанесено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому із зміщенням уламків перелому обох кісток лівого передпліччя в середній третині, які потягли за собою госпіталізацію та оперативне втручання, що підтверджується копією вироку та копією постанови За нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експерта № 94 від 25.09.2018 року, у [PERSON] 2005 року народження, згідно медичної документації мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритого із зміщенням уламків перелому обох кісток лівого передпліччя в середній третині. Дане ушкодження утворилось в результаті дії тупим, твердим предметами, або при ударі об такий, і належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості з тривалістю розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. З матеріалів справи вбачається, що понесені потерпілою стороною витрати на придбання медикаментів та лікування здоров`я, обстеження, внаслідок спричиненого середньої тяжкості тілесного ушкодження, склали 10333,72 грн. За приписами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 роз`яснюється про те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. В абз. 5 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 № 12 роз`яснюється про те, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Слід відмітити, що інститут звільнення від кримінальної відповідальності не здійснює декриміналізацію діяння, а звільняє конкретних осіб від відповідальності за злочин, що ними було вчинено. Відтак, звільнення від кримінальної відповідальності не означає виправдання особи чи визнання її невинною. А визначені в КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими. За наведених умов, вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди у розмірі 10 333 грн. 46 коп., завданої [PERSON] внаслідок вчинення відповідачем відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, є законними та обґрунтованими, оскільки неповнолітньому сину позивача в інтересах якого він діє завдано шкоду злочинними діями відповідача, що виразились у нанесенні середньої тяжкості тілесних ушкоджень та подальших витратах позивача на лікування, що підтверджені відповідними належними та допустимими доказами. Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить наступного висновку. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того позивач, посилаючись на те, що його неповнолітній син - потерпілий [PERSON] крім перенесеного фізичного болю, зазнав також психологічних страждань, після пережитих подій потерпілий майже весь час перебуває в меланхолічному стані, погано спить, часто прокидається серед ночі в збудженому стані, тривале лікування позначилось на нервовому стані потерпілого - не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин. Разом із тим, суд визнає, що злочинні дії відповідача дійсно завдали неповнолітньому сину позивача моральної шкоди, оскільки права неповнолітнього сина позивача були порушені та це є природнім, що будь-яка особа у такій ситуації зазнає моральної шкоди, що виражається у душевних стражданнях, яких особа зазнає в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Отже, з урахуванням принципів розумності, справедливості та співмірності, з огляду на ступінь вини відповідача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог стосовно розміру шкоди заявленого до відшкодування, як завдання моральної шкоди, шляхом зменшення відповідної суми з 200 000 грн. до 100 000 грн. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Outcome: partial