Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів в розмірі 5000 грн щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося і вони припинили спільне проживання, в провадженні суду є справа про розірвання шлюбу. Син залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. Вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в забезпеченні належних умов життя і розвитку дитини. Зазначила, що відповідач є працездатною особою, виїжджає на роботу за межі України і може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 5000 грн. до досягнення ним повноліття. У встановлений термін відповідач подав відзив, у якому вимоги позову визнав частково. Зазначив, що згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина, однак у меншому розмірі, ніж просить позивачка. Зазначив, що в даний час немає стабільного доходу і не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Просив стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності вимоги позову визнав частково з підстав викладених у відзиві. Просив стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON] , [INFO] . Дитина є неповнолітньою та проживає з матір`ю. В добровільному порядку питання щодо утримання сина позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст. 180 Сімейного кодексу України видно, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд, визначаючи розмір аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки та платника аліментів. Виходячи з наведених позивачкою доводів, висловлених відповідачем заперечень, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial