Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

Представник позивача Мазченко В.О, в інтересах позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить суд прийняти рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 02 липня 2010 року в розмірі 16 568 грн 85 коп. станом на 07 лютого 2022 року, а також понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 481 грн 00 коп. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 02 липня 2010 року. Поставивши свій підпис у заяві, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які були надані йому у письмовому вигляді, складають між ним та банком кредитний договір. Крім того, 02 липня 2010 року відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 30 днів пільгового періоду". Підписавши вказану довідку, відповідач підтвердив факт ознайомлення з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим допустив утворення заборгованості, яка станом на 07 лютого 2022 року становить 16 568 грн 85 коп., з яких: 14\~144 грн 48 коп. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0 грн 00 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту, 14 144 грн 48 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 2\~424 грн 37 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. нарахована пеня; 0 грн. 00 коп. нарахована комісія. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 15 червня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 28 липня 2022 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Про відкриття провадження та можливість отримання копій процесуальних документів і позовної заяви з додатками відповідача повідомлено телефонограмою від 17 червня 2022 року. При цьому, секретарем судового засідання роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву. Крім того, про відкриття провадження та можливість отримання копій процесуальних документів і позовної заяви з додатками відповідача було додатково повідомлено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 02 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з умовами якого було відкрито картковий рахунок з встановленим кредитним лімітом. Як вбачається\~із вищевказаної\~Анкети-заяви,\~остання містить\~анкетні дані\~ [PERSON] ,\~бажаний тип\~картки \~«Кредитка «Універсальна»,\~ розмір\~кредитного ліміту\~ 7\~000,00\~грн,\~підпис позичальника\~та датована\~02\~липня 2010\~року.\~Крім того,\~у ній\~вказано,\~що відповідач\~погоджується з\~тим,\~що ця\~заява разом\~із Пам`яткою\~клієнта,Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та погодився з Тарифами, Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані йому у письмовому вигляді; зобов`язався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг і регулярно обзнайомлюватися з їхнім змістом на сайті Банку. Інших відомостей, зокрема, щодо відсотків за користування кредитними коштами, розміру пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, строку дії картки і строку повернення кредиту (користування ним), Анкета-заява не містить /а.с. 19/. До кредитного договору, крім Анкети-заяви позичальника, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додав копію Довідки про видані картки; копію Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] ; копію Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду»; копію Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання заяви; розрахунок заборгованості; копію виписки за договором № б/н за період з 02.07.2010 09.02.2022, на ім`я відповідача; копію паспорту відповідача. Як вбачається з копії Довідки про надані кредитні картки, відповідач отримав 5 кредитних карток, остання з яких № [NUMBER] від 05 жовтня 2018 року, зі строком дії до 07/22 /а.с. 17/. Відповідачем [PERSON] використовувалися вищевказані картки, за допомогою яких відбувалося зняття коштів та їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 02 липня 2010 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , а також копією виписки по рахунку останнього /а.с. 4-16, 55-70/. З копії Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається, що 05.07.2010, 20.07.2010, 17.12.2010, 22.01.2011, 23.01.2011, 25.02.2011, 07.08.2018, 05.10.2018, 14.07.2020, 31.07.2020, 11.08.2020, 25.08.2020, 07.09.2020 та 17.09.2020 відбувалася зміна кредитного ліміту /а.с. 18/. Надана позивачем Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», датована 02 липня 2010 року, містить наступну інформацію: базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році) 3,0%; комісія за кредитне обслуговування (щомісячна) відсутня; розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісія за зняття готівки: в банкоматах і пунктах видачі готівки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - 4% від суми операції; в банкоматах інших банків України 4% + 5 грн / 1$; в закордонних банкоматах - 4% + 30 грн / 3$; комісія за зняття власних коштів 1 % від суми операції; пеня за невчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн у місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн та більше; штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, - 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; комісія за моніторинг неактивної картки (у випадку, якщо на рахунку є кошти у вигляді позитивного залишку і протягом 3-х місяців підряд операції по картці не здійснюються) в розмірі залишку коштів на картковому рахунку, але не більше 10 грн (або еквівалент по курсу НБУ) в місяць; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 4,5 %; приклади використання кредитних коштів /а.с. 20/. Спір виник внаслідок порушення відповідачем зобов`язань у частині повернення кредитних коштів і наявності/відсутності підстав для стягнення заявленої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитом. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 07 лютого 2022 року становить 16 568 грн 85 коп., з яких: 14 144 грн 48 коп. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0 грн 00 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту, 14 144 грн 48 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 2 424 грн 37 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн 00 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0 грн 00 коп. нарахована пеня; 0 грн. 00 коп. нарахована комісія /а.с. 4-16/. Рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», який є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк» /а.с. 52-53/. Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкт господарювання та фізична особа. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник. У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому. Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком. Відтак, у законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами. Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємну частину спірного договору. Однак, додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника. Таким чином, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, доданому банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. У постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, наведеній у постанові у справі № 753/6301/18 (провадження № 61-15657св19) від 15 липня 2020 року. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (02 липня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати процентів і Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» /а.с. 20/, оскільки кредитний договір, укладений між сторонами, не має присвоєного номера, натомість у довідці зазначено, що вона відноситься до договору № SAMDN50ОТС003421147. Крім того, згадана довідка містить підпис особи без ініціалізації (не зазначено ім`я та по батькові підписанта). З урахуванням наведеного, її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 липня 2010 року, шляхом підписання Анкети-заяви. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 207/345/20 від 26 травня 2021 року. За вказаних обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із [PERSON] банком дотримано вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України). Суд також наголошує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Разом з тим, з обставин справи слідує, що відповідач [PERSON] не оспорював факт підписання ним 02 липня 2010 року Анкети-заяви, яка, окрім іншого, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Водночас, з боку позичальника не спростовано факт наявності заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14\~144 грн 48 коп., про які заявлено банком у позовній заяві, та не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнення із [PERSON] на користь банку суми непогашеного тіла кредиту по договору № б/н про надання банківських послуг від 02 липня 2010 року. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову (85,36%), до перерозподілу належать документально підтверджені судові витрати позивача зі сплати судового збору. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2 117 грн 78 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: partial