Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-14 00:00:00

27 листопада 2020 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого звернулась [PERSON] , до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Южноукраїнський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості з аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] станом на 01 листопада 2020 року в розмірі 153700,81 грн. за період з 01 січня 2017 року по 01 листопада 2020 року, нарахованої за виконавчим листом Южноукраїнського міського суду від 14 липня 2020 року № 2-358/2006. Свою позицію мотивує тим, що 07 вересня 2002 року зареєстрував шлюб із відповідачем, сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 15 червня 2006 року шлюб розірвано. Ще до розірвання шлюбу відповідач звернулась до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Рішенням Южноукраїнського міського суду від з нього стягувались близько двох років аліменти на користь відповідача на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку. Після цього вони з [PERSON] знову почали проживати разом. Під час спільного проживання остання подала заяву до відділу ДВС про припинення стягнення з нього аліментів на утримання доньки, оскільки він утримував доньку без стягнення аліментів. 01 червня 2012 року їх шлюб було зареєстровано вдруге та вони проживали спільно до лютого 2020 року. Від стягнення аліментів [PERSON] відмовилась ще в 2008 році. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 лютого 2020 року їх шлюб розірвано та вони спільно не проживають, але доньку він продовжує утримувати. Наприкінці вересня 2020 року йому стало відомо про те, що Южноукраїнським відділом ДВС постановою державного виконавця від 15 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь відповідача на утримання доньки аліментів починаючи з січня 2017 року. Розмір заборгованості по аліментам складає 149416,40 грн. за період з 01 січня 2017 року по 01 жовтня 2020 року. Вказану заборгованість вважає безпідставною, оскільки стягнення аліментів за її заявою було припинено, він добровільно утримував доньку, до того ж остання проживала з ним однією сім`єю. 11 січня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що у позивача достатній рівень доходу, щоб утримувати дитину. В зв`язку із тим, що позивач зобов`язався утримувати дитину добровільно без стягнення за рішенням суду, вона звернулась із заявою до відділу ДВС про припинення стягнення на її користь аліментів. 03 січня 2017 року позивач припинив надавати матеріальну допомогу доньці. Вона одна невзмозі утримувати доньку, тому змушена була звернутись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа. 15 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження. Вважає, що [PERSON] не надано доказів існування обставин для звільнення від сплати аліментів, тому просить відмовити в задоволенні позову. В судовому\~засіданні представник\~позивача позов\~підтримав та\~пояснив,\~що з 2008 року сторони жили однією сім`єю. Відповідач звернувся до відділу ДВС із заявою про припинення стягнення аліментів. В 2012 році сторони зареєстрували шлюб, а в 2020 році шлюб було розірвано. Відповідач звернулась з дублікатом виконавчого листа, однак ДВС нарахувала заборгованість за попередні три роки. Визнає заборгованість за аліментами після відкриття провадження ДВС. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що вони з позивачем з 2007 року по 2020 рік періодично сходились та розходились. Позивач постійно вимагав звіт по витраті аліментів, писав в поліцію, що вона в нього щось вкрала. З 2017 року [PERSON] їздив у відрядження, але дитину не утримував та гроші на утримання не надавав. Тому вона була змушена знову звернутись до ВДВС з метою стягнення аліментів із позивача. Не зверталась в 2017 році, оскільки вважала, що все налагодиться. Вона перебувала двічі у шлюбі з позивачем, перший шлюб було розірвано в 2006 році, а другий в 2020 році. Не пам`ятає чому відмовлялась від стягнення аліментів. Представник третьої особи Зубко Н.Ю. в судовому засіданні 19 травня 2022 року суду пояснила, що 11 вересня 2020 року пред`явлено дублікат виконавчого листа про стягнення з [PERSON] . На користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. 15 вересня 2020 року державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вказала про необхідність стягнення аліментів з січня 2017 року. Державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з 01 січня 2017 року по 04 липня 2021 року, заборгованість склала 183709,70 грн. Вказує, що 16 березня 2007 року надійшов виконавчий лист № 1-203 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 300 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки до виконавчого документа не додано заяву про відкриття виконавчого провадження. Матеріали виконавчого провадження знищені. Просить відмовити в задоволенні позову. В судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання із проханням розглядати справу без участі представника. Вислухавши представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 11/. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 травня 2006 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (справа №2-358/2006р.). Рішення набрало законної сили 27 травня 2006 року /а.с. 22/. 15 червня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.7/. 01 червня 2012 року сторони повторно зареєстрували шлюб /а.с.19/, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 лютого 2020 року розірвано /а.с. 9-10/. 22 червня 2020 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області заява [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа задоволено, видано дублікат виконавчого листа у справі №2-358/2006р. /а.с. 21, 74-75/. 11 вересня 2020 року [PERSON] звернулась до Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про стягнення аліментів з [PERSON] з січня 2017 року /а.с. 73/. В матеріалах справи є копія акту №1 від 31 січня 2020 року /а.с. 18/ про проживання, згідно якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 2013 року проживають за адресою: [ADDRESS] . 15 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63017431 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (№2-358/2006)./а.с. 15/. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05 жовтня 2020 року розмір заборгованості по аліментним платежам за період з 01 січня 2017 року по 01 жовтня 2020 року складає 149416,40 грн. /а.с. 13/. Згідно розрахунку ВДВС заборгованість складає 153 тис. грн. /а.с. 54/. Відповідно до довідки ВП «ЮУ АЕС» від 21 грудня 2020 року /а.с. 72/ у 2006-2008 роках аліменти з [PERSON] із його заробітної плати утримувались такому розмірі 10334,61 грн. Дані щодо первинних документів, за якими почалося та припинилося стягнення аліментів із заробітної плати [PERSON] на теперішній час відсутні. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789\~XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з частиною другою статті 197\~СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Вказана позиція міститься в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2020 року у справі № 523/1374/18. Як на підставу своїх вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач посилався на те, що проживав у шлюбі із одержувачем аліментів та добровільно сплачував кошти на утримання доньки, до того ж відповідач зверталась до органів ДВС із заявою про припинення стягнення аліментів на утримання доньки. Оскільки позивачем не надано суду доказів тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення, на думку суду, відсутні підстави для звільнення останнього від сплати заборгованості за аліментами, тому позов задоволенню не підлягає. Згідно з п. 2 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed