Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 серпня 2017 року між ПрАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду №С20.456.70304 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки з лімітом кредитної лінії, доступному клієнту на момент укладення угоди в розмірі 3100 грн. з процентною ставкою за користування коштами кредитної лінії в розмірі 24,00% річних, на строк до 09 серпня 2021 року. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надав кредитні кошти в розмірі 3100 грн. Проте, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням за договором та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості, [PERSON] за Договором №С20.456,70304 від 09 серпня 207 року станом на 03 грудня 2020 року має заборгованість в розмірі 9787 грн. 84 коп., яка складається з 3100 грн. заборгованість за основним боргом; 6687 грн. 84 коп.-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу за №12/90, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Профіт Капітал» право вимоги до боржників, строк виконання яких настав згідно реєстру, в тому числі й за Договором №С20.456,70304 від 09 серпня 207 року, який укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, позивачем у відповідності до положень ст.625 ЦК України, нараховано 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, а саме: 3% річних за користування кредитом, становить 316 грн. 90 коп. та заборгованість за інфляційними втратами 999 грн. 56 коп, що в загальному розмірі становить 11093 грн. 30 коп. \~\~ \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим, позивач і просить стягнути з [PERSON] суму заборогованності в розмірі 11093 грн. 30 коп., слачений судовий збір в розмірі 2481 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 15 березня 2022 року, яке було відкладено до 21 липня 2022 року. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно матеріалів цивільного позову подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, через невручення рекомендованих поштових відправлень, які були повернуті до суду Укрпоштою за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач у відповідності до положень ст.131 ЦПК України не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~\~ \~ \~ \~ \~\~Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом у справі встановлено, що 09 серпня 2017 року між ПрАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду №С20.456.70304 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до п.2 Договору №С20.456.70304 від 09 серпня 2017 року, банк відкрив клієнту поточний рахунок у валюті гривні, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватися в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випустив клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Як вбачається з п.3 Договору Банк надав клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по топочному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється в розмірі 200000 грн. та ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 3100 грн. (п.п.3.2 Договору). Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних (п.п.3.3 Договору). Банк на виконання умов договору надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 3100 грн. строком до 09 серпня 2021 року, а [PERSON] відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua), згідно з умовами договору. Згідно п.4 Договору Підписанням Угоди Клієнт підтвердив, що ознайомлений з Типовим графіком і розрахунком сукупної вартості Кредиту. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надав кредитні кошти в розмірі 3100 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного п.п.3.1 Договору. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу за №12/90. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло право вимоги та в їх олату зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу згідно реєстр боржників, в тому числі й за Договором №С20.456,70304 від 09 серпня 207 року, який укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей\~626,\~628 Цивільного кодексуУкраїни\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 638 Цивільного кодексу України\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексуУкраїни\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею\~10561\~Цивільногокодексу\~України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.\~\~Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. У зв`язку з неповерненням за договором та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості, [PERSON] за Договором №С20.456,70304 від 09 серпня 207 року станом на 03 грудня 2020 року має заборгованість в розмірі 9787 грн. 84 коп., яка складається з 3100 грн. заборгованість за основним боргом; 6687 грн. 84 коп.-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] на підставі норм ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку\~ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~статті 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою\~статті 611 Цивільного кодексу України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому, суд враховує, що частиною 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду, ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, зокрема, кредитний договір, оформлений та підписаний його сторонами в установленому законом порядку, первинні бухгалтерські документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договором кредитних коштів, належний розрахунок кредитної заборгованості, проведений первісним кредитором, та договір відступлення прав вимоги (факторингу) за спірним кредитним договором новому кредитору. Кредитний договір та договір факторингу є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розрахунок заборгованості проведений первісним кредитором до відступлення прав вимог та відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. А тому, оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 9787 грн. 84 коп., яка складається з 3100 грн. заборгованість за основним боргом; 6687 грн. 84 коп.-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Щодо позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. В статті 89 ЦПК зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду із позовом позивач просив врахувати в суму заборгованості три проценти річних та інфляційні втрати у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №С20.456,70304 від 09 серпня 207 року за період з 03.12.2020 по 10.01.2022 на загальну суму 1305 грн. 46 коп., в тому числі: сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 316 грн. 90 коп. та 988 грн. 56 коп. суму заборгованості за інфляційними втратами, при цьому надавши розрахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних або між сторонами закінчилися договірні зобов`язання, де визначено розмір процентів. Аналогічні висновки щодо застосування частини 1 статті 1050 та статі 625 ЦК України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 27.07.2021 у справі № 910/18943/20. Зокрема, Верховний Суд наголосив, що неприпустиме одночасне стягнення двох видів процентів різних за своєю правовою природою: 1) процентів за користування грошовими коштами згідно ч.2 статті 1048 і ч.2 статті 1050 ЦК України та 2) процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 статті 625 ЦК України. Крім того, суд враховує, що відповідно до\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої\~статті 141ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підставі ст. 141 ЦПК України суд враховує, що оскільки позов задоволено частково, тому судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №8988 від 14 січня 2022 року (а.с.1) позивачем сплачено 2481 грн. судового збору. При цьому враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором в розмірі 9787 грн. 84 коп., що становить 88 % від ціни позову, тому на користь позивача підлягає стягнення з відповідача 2183 грн. грн 28 коп. судового збору. правнича При цьому, суд враховує, що положеннями\~статті 59Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістомстатті 137ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~ \~ \~ \~Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За матеріалами справи встановлено, що у своїй позовній заяві ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. При цьому у позовній заяві позивачем визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Представником позивача надано суду копію Договору про надання правової допомоги від 28 вересня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та Адвокатське об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» уклали даний договір про те, що об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню правової допомоги у відповідності з умовами договору. Товариство сплачує на користь об`єднання винагороду в розмірі 2000 грн. за підготовку та подання однієї позовної заяви, згідно реєстру боржників. На виконання умов договору складено Акт №1 приймання/передачі наданої правової допомоги, відповідно до якого, вказується розмір та обсяг наданої правової правової допомоги із зазначенням вартості. Відповідно до Акту, вартість наданих послуг із правової допомоги складає 886000 грн. в котрий відповідно включено правову допомогу по позичальнику [PERSON] за кредитним договором №С20.456,70304 в розмірі 2000 грн., що була сплачена ТОВ «ФК «Профіт Капітал» об`єднанню, що підтверджується платіжним дорученням. За таких обставин, оскільки позов задоволено частково, тому у відповідності до положень\~ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної\~позивачем в розмірі 1760 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, керуючого ст.ст.2,12,13,81,247,258,259,263-265,268,273,280-282,284,352,354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділуХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

Outcome: partial