Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача АТ «Банк Форвард» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. Позов обґрунтовує тим, що 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором №109304375 від 25 вересня 2013 року в розмірі 14\~568,68 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А. В. від 14 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66095027 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А. В. від 14 липня 2021 року на її кошти накладено арешт. Позивач зазначає, що вона є багатодітною матір`ю, в зв`язку з чим отримує соціальну допомогу. На її банківський рахунок, на який вона отримувала виплати соціальної допомоги на дітей, було накладено арешт. В ході примусового виконання виконавчого напису нотаріуса з цього банківського рахунку 18 серпня 2021 року було списано кошти в рахунок погашення заборгованості в розмірі 14\~144,27 гривень, а 02 вересня 2021 року 5\~591,28 гривень. Таким чином, всього з неї стягнуто 19\~735,55 гривень. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю. від 04 червня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказане рішення суду набрало законної сили 05 січня 2022 року. Також позивач зазначає, що вона звернулась до відповідача із заявою про повернення стягнутих коштів в розмірі 19\~735,55 гривень. Листом від 04 лютого 2022 року АТ «Банк Форвард» їй повідомило, що рішення суду не містить вказівки на обов`язок банку повернути їй стягнуті кошти, а тому заява про повернення коштів не підлягає до задоволення. Наведене зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. Таким чином, позивач просить стягнути з АТ «Банк Форвард» в користь [PERSON] кошти в розмірі 19\~735,55 гривень, які стягнуті за виконавчим написом нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи. Станом на 07 липня 2022 року відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надійшов. Позивач в судове засідання не з`явилася, попередньо подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції (судової повістки). Крім того, відповідачу направлено судову повістку на офіційну електронну адресу. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак представник відповідача не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд установив, що 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю. вчинено виконавчий напис №6560, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором №109304375 від 25 вересня 2013 року в розмірі 14 568,68 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом отримано плату зі стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 1100 гривень, які підлягають стягненню з боржника в користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 15\~668,68 гривень (а. с. 7). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А. В. від 14 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66095027 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А. В. від 14 липня 2021 року на кошти боржника [PERSON] накладено арешт (а. с. 9, 10). З копії довідки АТ «Приватбанк» від 06 серпня 2021 року встановлено, що [PERSON] станом на дату видачі довідки мала в АТ «Приватбанк» картковий рахунок [NUMBER] , на який отримує соціальні виплати (а. с. 11). Випискою АТ «Приватбанк» по рахунку [NUMBER] підтверджується, що 18 серпня 2021 року з вказаного рахунку [PERSON] списано кошти в розмірі 14\~144,27 гривень, підстава- стягнення по виконавчому документу №6560 від 04 червня 2021 року. Крім того, 02 вересня 2021 року з цього рахунку списано кошти в розмірі 5\~591,28 гривень, підстава- стягнення по виконавчому документу №6560 від 04 червня 2021 року (а. с. 12). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за №6560 від 4 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю., за яким з [PERSON] , як боржника, стягується на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 14 568,68 грн. за кредитним договором №109304375 від 25.09.2013 та 1 100,00 грн. витрат за вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису (а. с. 13 -14). Вказане рішення суду набрало законної сили. Також встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ «Банк Форвард» із заявою про повернення коштів, стягнутих за виконавчим написом нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню. Надаючи відповідь на таку заяву позивача, АТ «Банк Форвард» листом від 04 лютого 2022 року звертає увагу на те, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року не містить вимоги про відшкодування коштів, стягнутих в ході примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а тому банк не вбачає підстав для задоволення заяви про повернення коштів (а. с. 16). Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання невигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Результат аналізу статті 1212ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту набрання законної сили таким судовим актом правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 19\~735,55 грн, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню відпали, то в АТ «Банк Форвард» виник обов`язок повернути позивачу кошти у вказаному розмірі на підставі статті 1212 ЦК України. Такі висновки суду узгоджуються з судовою практикою Верховного Суду, зокрема, аналогічні висновки висловлені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20. При вирішенні цього спору суд виходить з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст.80 ЦПК України. Підсумовуючи наведене, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень

Outcome: approved