Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-19 00:00:00

В травні 2022 року представник в інтересах позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Позовна заява обґрунтована тим, що 15.10.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] . В позові зазначається, що на протязі останніх місяців між подружжям сімейні відносини фактично припинені, кожен живе своїм життям, спільне господарство не ведуть. З моменту припинення сімейних відносин, навчанням та розвитком дитини займається позивач, тоді як відповідач ухиляється від утримання своєї доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Не підтримує спілкування в потрібному для дитині обсязі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Донька знаходиться повністю на утриманні матері, а відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати допомогу на утримання спільної доньки. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.05.2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.07.2022 року за вх № 9085/22 до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив представника відповідача адвоката Бочевара М.П., відповідно до якого представник заперечував щодо тверджень сторони позивача що батько не приймає участі у житті та утриманні доньки. Зазначає, що такі твердження позивача не відповідають дійсності, адже позивач не надала доказів звернень до відповідача, при цьому відповідач самостійно неодноразово допомагав фінансово дружині, шляхом перерахування на її карткові рахунки грошових коштів та оплачував навчання доньки. На підтвердження вказаного долучив до відзиву копії квитанцій про перерахування грошових коштів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, та уточнив що дата щодо 02.03.2022 року була зазначена помилково, не потрібно розглядати стягнення аліментів за минулий час. Представник відповідача з урахуванням уточнень сторони позивача щодо дати, з якої будуть стягуватися аліменти на утримання дитини позов визнав. Додатково пояснив суду, що відповідач жодного разу не ухилявся від участі у спілкуванні з дитиною, навпаки він допомагав матеріально і продовжує самостійно надавати таку допомогу, про що уже було зазначено у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 15.08.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.08.2015 року, актовий запис № 1540. [INFO] в подружжя народилася донька, [PERSON] , про що, 02.09.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області був складений актовий запис № 8169 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.09.2016 року. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (п. 2 ч. 2ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як убачається з пункту 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до частини третьої\~статті 15 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Процесуальні права та обов`язки сторін визначено\~статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини першої передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини першої\~статті 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно частини четвертої\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, визнання представником відповідача адвокатом Бочевар М.П. позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому таке визнання судом приймається. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення в повному обсязі. Відповідно до\~статті 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. На підставі частини шостої\~статті 141 ЦПК України, частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного, ст.ст.104,110,112,115,180-183,185,191 СК України, та

Outcome: approved