Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

У жовтні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, стягнути із [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування за завданні збитки в розмірі: 8 967 гривень 53 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 травня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування таємного транспорту «КАСКО» №370005/4610/0000307 (далі - Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням зокрема транспортним засобом «Mercedes- Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Позивачем вказано, що відповідно Довідки № 3019050338773604 Національної поліції України, 09 лютого 2019 р., о 12 год. 13 хв. в м. Києві, по вул. Ю. Іллєнка, 2/10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mercedes-Benz GLE 400», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] п. 2.3.6, 13.1 Правил дорожнього руху України. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва №761/7776/19 від 05 квітня 2019 p., що 09 лютого 2019 року о 12 год. 13 хв. в м. Києві, по вул. Ю. Іллєнка, 2/10, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та швидкості, та допустив зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався попереду. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва №761/7776/19 від 05 квітня 2019 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень Дана Постанова набрала законної сили 15 квітня 2019 р. Крім того, позивачем вказано, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Mercedes-Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку. 12 лютого 2019 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про виплату страхового відшкодування. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Mercedes-Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] , ПрАТ «СК «Уніка» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено Акт №00289621 від 12 лютого 2019р. Відповідно до Ремонтної калькуляції системи Audatex №00289621 від 20.02.2019р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 38 916,73 грн. Відповідно до Рахунку-фактури №0000001636 від 12.02.2019 р. ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація» Філія «Автомобільний цент Київ» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 38 852,44 грн. Як вбачається зі страхового акту №00289621 від 19 лютого 2019 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 38 852,44 грн., шляхом безготівкового перерахування на рахунок ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація» Філія «Автомобільний цент Київ», що підтверджується платіжним дорученням №070990 від 20 лютого 2019 року. У позовній заяві зазначено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] , яким в момент дорожньо - транспортної пригоди, керував [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 100681374. Позивач 27 лютого 2019 р. звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО». ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» у сумі 29 884,91 грн., згідно платіжного доручення №7611 від 28 березня 2019 року. У зв`язку із викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача сума страхового відшкодування у розмірі 8 967,53 грн., що є різницею між загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю «Mercedes-Benz GLE 400». державний реєстраційний номер [NUMBER] склала - 38 852,44 грн. та сумрю відшкодованою ПрАТ «СК «ВУСО» - 29 884,91 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.11.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засіданні сторона позивача не з`явилась, про місце дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, до суду надійшла заява у якій позивач просить розгляд справи проводити без у часті представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва №761/7776/19 від 05 квітня 2019 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень Дана Постанова набрала законної сили 15 квітня 2019 р (а.с. 18-19). Як вбачається із вказаної постанови, що 09 лютого 2019 року о 12 год. 13 хв. в м. Києві, по вул. Ю. Іллєнка, 2/10, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та швидкості, та допустив зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався попереду. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив п. 2.3.б, 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, не потребує доказуванню обставини, що ДТП 09.02.2019 сталось із вини відповідача [PERSON] . Судом встановлено, що 03 травня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування таємного транспорту «КАСКО» №370005/4610/0000307 (далі - Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням зокрема транспортним засобом «Mercedes- Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 2019 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 20). Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Mercedes-Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] , ПрАТ «СК «Уніка» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено Акт №00289621 від 12 лютого 2019р. (а.с. 24). Відповідно до Ремонтної калькуляції системи Audatex №00289621 від 20.02.2019р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 38 916,73 грн. (а.с. 26-30). Крім цього, враховуючи, що було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (майна), тому до даних правовідносин застосовуються вимоги Закон України «Про страхування». Відповідно до Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до Рахунку-фактури №0000001636 від 12.02.2019 р. ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація» Філія «Автомобільний цент Київ» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 400», державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 38 852,44 грн. (а.с. 31). Як вбачається зі страхового акту №00289621 від 19 лютого 2019 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 38 852,44 грн., шляхом безготівкового перерахування на рахунок ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація» Філія «Автомобільний цент Київ», що підтверджується платіжним дорученням №070990 від 20 лютого 2019 року (а.с. 32-34). Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 25.07.2018 р. у справі № 922/4013/17 виклав позицію, якою визначив що висновки судів попередніх інстанцій, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, заподіяних внаслідок пошкодження авто є неправильними, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу с лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, ще витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику е саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Надані позивачем докази на підтвердження обставин вартості відновлювального ремонту у розмірі 55 757,33 грн. є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно статті 29 Закону встановлено у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] , яким в момент дорожньо - транспортної пригоди, керував [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 100681374 (а.с. 17). З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхове відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Уніка» у сумі 29 884,91 грн., у зв`язку із ДТП 09.02.2019 року, щодо здійснення страхового відшкодування [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення №7611 від 28 березня 2019 року (а.с. 36). З урахуванням ст. 21 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування, тобто при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Так, ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В той же час, згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 27 Закону України «Про страхування», статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток. Аналогічну позицію викладено у Постанові ВСУ від 31.05.2017 у справі № 6- 2969цс16 року, де зазначено, що з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. В даній Постанові зазначено, що, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Також, аналогічну позицію викладено у Постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц, де встановлено, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Цією ж Постановою зазначено, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка задала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК підстав. Постановою Верховного Суду від 07.02.2019 р. у справі № 645/3746/16-ц викладено позицію, згідно якої, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахуванням коефіцієнта Фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці» Крім цього, Постановою від 09.10.2019 р. у справі № 649/384/16-ц визначено водночас положеннями Закону України «Про страхування» та ЦК України не встановлено обов`язку страховика при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувати коефіцієнт фізичного зносу щодо вартості пошкоджених деталей, які підлягають заміні. При цьому колегія суддів наголошує, що предметом спору у цій справі є не стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених витрат на відновлення транспортного засобу, які були перераховані на СТО, тобто реальних збитків, які відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Законодавець розмежовує поняття вартість відновлювального ремонту» та «матеріальний збиток, завданий унаслідок ДТП». Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків та у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу». У Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691 цс 15 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав вищезазначений правовий висновок та визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача, 27.02.2020 було направлено претензію №24482. Беручи до уваги наведене, та

Outcome: approved