Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення на роботі, в обґрунтування якого зазначив наступне. Він працює вчителем фізики та інформатики Косенівського ліцею Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області з 01.09.1995 року. У листопаді 2021 року адміністрація Косенівського ліцею у нього постійно незаконно вимагала медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що обмежувало його права, як працівника щодо повноцінної роботи. Так, 05 листопада 2021 року йому було вручено наказ № 28/01-30 про його відсторонення вір роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на підставі Наказу Міністерства охорони здоров`я України. Вважає оскаржуваний наказ про відсторонення його від роботи таким, що порушує його права, а тому підлягає скасуванню, оскільки процес відсторонення від роботи регламентується вимогами ст. 46 КЗпП України, за змістом якої, такої підстави для відсторонення від роботи як відмова працівником від щеплення, яке перебуває у стадії клінічних випробувань, не передбачено. На його думку відсутність у нього щеплення не є порушенням трудової дисципліни і не може бути підставою відсторонення від роботи і тим більше позбавлення заробітної плати. Постанова Кабміну № 1236, на яку міститься посилання в оскаржуваному наказі, є тимчасовою, оскільки введена на певний проміжок часу, який Кабміном іменується як «карантин всієї території України». В преамбулі постанови зазначено, що вона прийнята в порядку ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» і у ній зазначається, що встановлюючи карантин, Кабмін встановлює тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Тобто, підставою винесення оскаржуваного наказу є встановлені Кабміном тимчасові обмеження. Оскаржуваний наказ порушує його конституційні права, оскільки Конституція України є законом найвищої юридичної сили, а Закони та інші нормативно-правові акти повинні відповідати Конституції. Позивач зазначає, що законною і такою, що не суперечить Конституції України процедура введення в Україні карантину мала б бути наступною: Президент України видає Указ про введення надзвичайного стану, Верховна Рада затверджує цей Указ, після чого він набуває законної сили, головний санітарний лікар подає в Міністерство охорони здоров`я України подання щодо звернення до Кабміну з пропозицією про встановлення карантину, Міністерство охорони здоров`я України порушує перед Кабміном питання про встановлення карантину, Кабмін встановлює карантин і карантин набирає чинності. При цьому, всі чотири дії є обов`язковими і хронологічними, чого в країні зроблено не було, а тому в правовому полі чинного законодавства України карантин не введено. Тобто діюча постанов про введення карантину є незаконною і не підлягає виконанню. Вважає, що діючий в Україні карантин містить норми (правила та заборони), що обмежують права і свободи людини, встановлені Конституцією України, зокрема, гарантоване ст. 43 Конституції України його право на працю. Конституцією України чітко встановлено, що обмеження прав і свобод людини, у тому числі права на працю, може бути встановлено лише в умовах воєнного або надзвичайного стану. Таку ж позицію висловив і Конституційний Суд України у рішенні № 10 від 28.08.2020. Зазначає, що оскільки в Україні не введено воєнного чи надзвичайного стану, пункт 41-6 Постанови Кабміну № 1236 від 09.12.2020 року, який покладає на керівника обов`язок забезпечити відсторонення особи, яка не є щепленою від COVID-19 суперечить ст. ст. 8, 19, 43, 64 Конституції України. Також, у відповідності до п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій зазначено, що порушення трудової дисципліни це невиконання чи неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, а тому відмова працівника від вакцинації не може вважатися порушенням трудової дисципліни. Вакцинація не є обов`язковою і ніхто не може зазнавати політичного, соціального чи іншого тиску для проходження вакцинації, а також забезпечити, щоб ніхто не піддавався дискримінації за те, що не пройшов вакцинацію, що підтверджується вимогами ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та пунктом 3 Резолюції 2361 (2021) Парламентської асамблеї Ради Європи. Відповідно до ст. 2-1 КЗпП України будь-яка дискримінація у сфері праці, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно, зокрема, від стану здоров`я не допускається. Зауважує, що ст. 43 Конституції України гарантовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується і громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. У зв`язку із незаконним його відстороненням від роботи, та у відповідності до вимог трудового законодавства позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути на його користь середній заробіток за весь період відсторонення від роботи. Просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період відсторонення від роботи та судові витрати. Після відкриття провадження у справі на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому зазначають, що позовні вимоги не визнають та просять суд відмовити задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що наказ № 28/01-30 від 05.11.2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] » виданий відповідно до статті 46 КЗпП України, частини 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року, а саме у разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України. Міністерство охорони здоров`я України своїм наказом від 04.10.2021 року № 2153, зареєстрованим в Мін`юсті 07.10.2021 року за № 1306/36928, затвердило перелік організацій, представники яких підлягають обов`язковій вакцинації проти COVID-19. Згідно з наказом, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їхніх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. У п. 41-6 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 зазначено, що на час відсторонення від роботи оплата праці працівників здійснюється з огляду на положення ст. 94 КЗпП та ч. 1 ст. 1 Закону від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці»; відсторонення здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника підприємства з обов`язковим доведенням його змісту до відома працівника; строк відсторонення від роботи встановлюється до усунення причин, якими воно було обумовлене. У Правилах внутрішнього трудового розпорядку Косенівського ліцею Дмитрушківської сільської ради прописано: «Працівник допускається до роботи за наявності позитивного висновку медичної комісії з проведенням періодичного медичного огляду, відображеного у санітарних книжках, наявних обов`язкових профілактичних щеплень, передбачених чинним законодавством України, міжнародним свідоцтвом про вакцинацію (профілактику проти хвороби COVID-19)». [PERSON] не має позитивного висновку медичної комісії з проведенням періодичного медичного огляду у 2021 році. Обов`язок відстороняти від роботи невакцинованих співробітників покладено на керівників підприємств, що потрапили до Переліку Наказу МОЗ № 2153. Тому за невиконання законодавчої вимоги саме керівнику, як посадовій особі загрожувала адміністративна відповідальність, передбачена ст. 44-3 КУпАП, у виді штрафу у розмірі від 2000 до 10\~000 НМДГ, тобто від 34\~000 до 170\~000 гривень). Заперечує, що у листопаді позивач стикнувся з грубим порушенням конституційного права на роботу з боку відповідача, яке полягало в тому, що у позивача постійно незаконно вимагали на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19. Оскільки моніторинг вакцинації серед працівників закладу вимагався Управлінням освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, відділом освіти, охорони здоров`я, культури, спорту та туризму Уманської районної державної адміністрації, Уманського управління Головного управління держпродспоживслужби в Черкаській області, розпорядження яких для керівника освітнього закладу є обов`язковими до виконання. Учитель [PERSON] був попереджений про можливе відсторонення від роботи, проте відмовився підписувати означений документ, про що складено відповідний Акт. Повідомляє суд, що Косенівський ліцей Дмитрушківської сільської ради не має фінансового автономії та не є розпорядником коштів, а також зазначає, що 02 березня 2022 року позивач [PERSON] допущений до роботи (наказ №06/01-30 від 02.03.2022 «Про допуск до роботи працівників, відсторонених від роботи»), ознайомлений з наказом про допуск до роботи через засоби електронного зв`язку (електронна пошта та телефонний зв`язок), а також володів інформацією про допуск до роботи через спілкування з колегами. Проте, до роботи так і не приступив, свідомо ігноруючи і своє право на працю, і освітній процес в Косенівському ліцеї. Позивач [PERSON] в судовому засіданні в повному обсязі підтримав позовні вимоги та факти, викладені у позовній заяві та просив суд позов задовольнити. Вважає, що наказ, яким його відсторонили від роботи є протизаконним та таким, що порушує його конституційні права та вимоги чинного законодавства. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Зазначила, що при прийнятті оскарженого рішення діяла в межах своїх посадових обов`язків та у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі розпоряджень керівництва. Крім того, зазначила, що позивач попереджався про можливе відсторонення, у разі невиконання ним умов щодо обов`язкової вакцинації проти COVID-19, але він проігнорував зазначене попередження, відмовляючись ставити свій підпис у наказі. Більше того, в подальшому його було поновлено на роботі, про що його повідомлено у визначеному порядку шляхом направлення на його електронну адресу, а також на мобільний телефон копії наказу про поновлення на роботі, але до роботи він так і не приступив. Також підтримала обставини, викладені у направленому на адресу суду відзиві на позов та просила суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~ Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 29.10.2021 року за № 09 на ім`я вчителя фізики та інформатики [PERSON] , директором Косенівського ліцею Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області Кузьменко Людмилою направлено повідомлення про те, що з 08 листопада 2021 року на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення від COVID-19 обов`язкове для працівників закладів освіти. На підставі наказу МОЗ «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 року № 2153 та пункту 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236, [PERSON] необхідно до 05 листопада 2021 року надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595. А також попереджено, що якщо до цієї дати [PERSON] не надасть ні один із зазначених документів, 08 листопада 2021 року він буде відсторонений від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП та статті 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та роз`яснено, що таке відсторонення від роботи не увійде до страхового стажу для пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, адже за цей період роботодавець не сплачуватиме за нього страховий внесок на соціальне страхування, а також цей період не увійде й до стажу, що дає право на щорічну відпустку. Вказане попередження вручено [PERSON] учителю фізики та інформатики, 01.11.2021 року, але він відмовився його підписувати, але сфотографував, щоб проконсультуватися з юристом, що підтверджується актом, складеним 01.11.2021 за № 08 директором Косенівського ліцею Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області [PERSON] та заступником директора з НВР цього ж ліцею [PERSON] . У акті наявна відмітка про те, що 05.11.2021 року [PERSON] ознайомився із цим актом. Згідно копії наказу № 28/01-30 від 05.11.2021 року директора Косенівського ліцею Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області,

Outcome: dismissed