Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовними вимогами до [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частку домоволодіння, припинення права на частку домоволодіння та виплату компенсації за частку домоволодіння. В обґрунтування [PERSON] зазначила, що вона є власником 2/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , іншим співвласником є - [PERSON] , якому належить 1/6 частина зазначеного нежитлового приміщення. Відповідач ніколи не проживав та не проживає у домоволодінні, не сплачує коштів за комунальні послуги, не несе витрати на ремонт домоволодіння. Наголошувала, вона проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] , а їх спільне проживання з відповідачем у спірному домоволодінні є неможливим. Звертала увагу суду, що припинення права власності [PERSON] на частку у спірному домоволодінні не завдасть істотної шкоди відповідачу, його правам та інтересам, оскільки, на праві приватної власності відповідачу належить квартира за адресою: [ADDRESS] та будинок за адресою: [ADDRESS] . Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 480 00 грн. грошової компенсації вартості 1/2 частки у спільному майні подружжя за адресою: [ADDRESS] , припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частки у спільному майні подружжя за адресою: [ADDRESS] та визнавши право власності за [PERSON] на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Просила суд припинити право [PERSON] на 1/6 частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,0 кв.м, з виплатою компенсації її вартості у сумі 124 167 (ста двадцять чотири тисячі сто шістдесят сім) грн. та визнати за нею право власності на 1/6 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що він є власником 1/6 частини будинку за адресою: [ADDRESS] . Зазначав, що йому на також належить на праві власності трьохкімнатна квартира. [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні спірним домоволодінням. Наголошував, що 1/6 частина будинку не може вважатися незначною частиною, а позивачем не доведено, що припинення його права власності не завдасть йому шкоди, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити. [PERSON] та його представник просили відмовити в задоволенні позовних вимог. [PERSON] в судовому засіданні зазначав, що ніколи не проживав та не користувався спірним домоволодінням. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. [PERSON] є власником 5/6 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 07.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1517, та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.1992. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2021 визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] станом на 21.04.2022 складає 745 000 грн., тобто вартість 1/6 частини будинку складає 124 167 грн. Відповідно до квитанції № 7 від 02.07.2021 та квитанції № 7 від 25.07.2022, [PERSON] внесла на депозитний рахунок Державної казначейської служби України в м. Києві 124 167 грн., як грошову компенсацію загальної вартості 1/6 частки відповідача у праві власності на спірне домоволодіння. Відповідач ніколи не проживав в спірному домоволодінні, з 16.12.1985 зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на підставі права власності. [PERSON] з 02.04.1996 зареєстрована в спірному домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та проживає в зазначеному домоволодінні. [PERSON] крім 1/6 частини будинку за адресою: [ADDRESS] належить квартира за адресою: [ADDRESS] та будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд ухвалює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, алеза умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що відсутність у статті 365 ЦК України конструкції «за наявності одночасно» свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пп.1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Подібні за змістом правові висновки Верховний Суд навів у постановах від 18 липня 2019 року у справі №210/2236/15-ц, 19 жовтня 2019 року у справі № 750/11178/17, 26 грудня 2019 року у справі №303/4849/16-ц. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Враховуючи наявність у [PERSON] на праві власності трьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , а також, що його частка у спільному майні є незначною, спірне домоволодіння є неподільним, спільне володіння та користування квартирою з [PERSON] є неможливим, суд дійшов висновку, що припинення права [PERSON] на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його правам та інтересам, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved