Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 12 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У позові зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2012 року по 11.04.2016 року, від подружнього життя мають спільну дитину, яка на даний час проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. В зв`язку із ухиленням відповідача від обов`язку утримувати дитину, позивач вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Ухвалою від 19.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Згідно розпорядження № 494 від 06.10.2021 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ обрано головуючим суддею по даній справі Ковальчук Л.М. Ухвалою від 13.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, а позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне. Судом Нетішинського міського суду Хмельницької області встановлено, що 03.05.2012 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 45, що підтверджується рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.04.2016 року. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народилась дочка - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 06.12.2012 серії [NUMBER] . Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.04.2016, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 141, 180 СК України). Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені в ст. 181 СК України, за змістом ч. 3 якої кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи прожитковий мінімум для дитини певного віку, а саме для дитини віком від 6 до 18 років з 1 липня прожитковий мінімум становить 2744 грн., відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500,00 грн щомісячно, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати дитину зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дитини. У іншій частині позову суд відмовляє у його задоволенні, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів в його обгрунтування, а саме позивачка не надала суду доказів підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 12 000 грн. щомісячно і до виповнення дитиною повноліття. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та відповідно до ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial