Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

12 листопада 2021 року Тарасова-Патрай К.А. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк), в якому просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] заборгованість за договорами банківських вкладів, а саме: 1. за договором від 02 серпня 2011 року №SAMDN01000718486436 - 345 000 грн суми вкладу, нараховані відсотки за період з 02 серпня 2011 року до 10 листопада 2021 року в сумі 354546,58 грн, 72279,86 грн, як три проценти за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати в сумі 493 746,60 за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеню за незаконне списання коштів в сумі 145240,58 грн за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року, всього - 1 410 813,62 грн; 2. за договором від 27 грудня 2011 року № SAMDN01000722475104 - 39 500 доларів США суми вкладу, відсотки за період з 27 грудня 2011 року до 27 березня 2012 року в сумі 907,11 доларів США та за період з 28 березня 2012 року до 10 листопада 2021 року в сумі 26606,40 доларів США, 8275,52 доларів США, як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеню за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року в сумі 433850,46 грн, всього - 75289,03 долари США та 433850,46 грн; 3. за договором від 05 листопада 2012 року №SAMDN01000730257585 - 300 000 грн суми вкладу, відсотки за період з 05 листопада 2012 року до 10 листопада 2021 року в сумі 459 816,60 грн, 62 852,05 грн, як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати за період з17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року в сумі 429 344,87 грн, пеню за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопад 2021 року в сумі 126 296,16, всього - 1 378 309,56 грн; 4. за договором від 08 листопада 2013 року №SAMDN01000739063304 - 325 000 грн суми вкладу, відсотки за період з 08 листопада 2013 до 10 листопада 2021 року в сумі 468 406,38 грн, 68 089,73 грн, як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пенюза незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року в сумі 13 680,84 грн, всього - 1 463 440,56 грн. В обґрунтування позову, представник позивача указувала на те, що між позивачем та відповідачем укладено чотири договори про банківські строкові вклади (депозити), з виплатою суми вкладу та суми процентів в кінці терміну дії договору. У 2014 року банк позбавив позивача безперешкодно користуватись своїми грошовими коштами, відмовився від виконання розпоряджень про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку і проведення інших операцій по рахунку та заблокував доступ до рахунку. Позивач зверталася до відповідача в усному порядку до відділення з проханням надати доступ до своїх коштів, однак його звернення були залишені без задоволення. 01 жовтня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання вказаних договорів. Листом від 12 жовтня 2021 року Банк відмовив позивачу у задоволенні заяви. Відповідно до п. 2.2.1.22 Умов та правил банківського обслуговування, що розміщені на сайті відповідача дія угоди припиняється з виплатою вкладнику всієї суми вкладу разом з процентами, що належать відповідно до умов цієї угоди. Згідно з п. 2.3.2.7.4.2.3.1 сторони мають право вимагати дострокового повернення вкладу відповідно до чинного законодавства повідомивши про це іншу сторону заяви про дострокове розірвання вкладу за два банківські дні. Таким чином, договір банківського вкладу між сторонами не був розірваний, а зобов`язання не припинено. Станом на дату звернення позивача до суду відповідач не підтвердив розірвання депозитних договорів, грошові кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду. На підставі викладеного, представник позивача просила про задоволення позову. 18 листопада 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі для розгляду за правилами загального позовного провадження. 23 грудня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує на те, що 17 листопада 2014 року банк виявив факт переведення боргу за вказаними позивачем договорами банківських вкладів на нового боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінілон» (далі - ТОВ «ФК «Фінілон») на підставі договору про переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року (з урахуванням додаткової угоди до договору від 18 листопада 2014 року), укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ФК «Фінілон», та електронного додатку №1 до Договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, тому ТОВ ФК «Фінілон» є новим боржником та належним відповідачем у вказаній справі. В той же час позивач розірвав в односторонньому порядку договори банківських вкладів згідно із його заявою від 01 жовтня 2021 року. Отже, позивач невірно встановив період для нарахування відсотків, оскільки не врахував розірвання спірних договорів, а відтак з урахуванням вимоги про повернення коштів, договір є розірваним через 2 банківські дні після отримання заяви вкладника, що відповідає ч. 3 ст. 651 ЦК України, тобто спірні договори є розірваними з 11 жовтня 2021 року. Таким чином, відсутні підстави для нарахування відсотків на вклад. Крім того, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 жовтня 2021 року позивач не врахував, що договори вважаються розірваними з дати отримання банком заяви про розірвання договорів банківського вкладу. А оскільки позивач не звертався до відповідача із такою заявою до 01 жовтня 2021 року відсутні підстави для нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат за цей період. Крім того, позивач пропустив позовну давність щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат. При цьому, позивач не врахував, що до спірних правовідносин норми ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» не застосовуються, оскільки предметом спору є договір банківського вкладу, який передбачає отримання прибутку та є саме фінансовою послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а не договір про відкриття поточного банківського рахунку. З урахування наведеного, представник відповідача просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову до АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі. 13 січня 2022 року від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі щодо договорів № SAMDN01000722475104 та №SAMDN01000739063304, оскільки відсутній предмет спору. В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначав про те, що з інформації, яка наявна у Банку вбачається, що договір № SAMDN 01000722475104 від 27 грудня 2011 року розірваний позивачем 28 вересня 2012 року, кошти в сумі 39500 доларів США переведено на вклад №SAMDN 80000729276181 (№ рахунку [NUMBER]); договір №SAMDN01000739063304 від 08 листопада 2013 року розірваний позивачем 10 лютого 2014 року, кошти в сумі 325008,90 грн переведено на картковий рахунок № [NUMBER] . 28 січня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано про те, що відповідач є загальнонаціональним банком та укладання договору з ТОВ ФК «Фінілон» не може вплинути на обов`язок банку щодо виплати відсотків та вкладів клієнту. Крім того, позивач не надавала згоди на переведення боргу за договором, який є предметом спору у даній справі, тому відсутні підстави вважати, що переведення боргу відбулось за згодою позивача, тому вказаний договір є нікчемним. До відповіді на відзив представник позивача додала клопотання про уточнення позовних вимог, в якому вказувала на те, що відповідач у своєму відзиві підтвердив наявність грошових кошті за двома договорами банківських вкладів, але зазначив, що перевів кошти на інші рахунки. У зв`язку з чим, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] : 1. за договором від 02 серпня 2011 року №SAMDN01000718486436 в сумі 345 000 грн, нараховані відсотки за період з 02 серпня 2011 року до 10 листопада 2021 року в сумі 354546,58 грн, 72279,86 грн як три проценти за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати в сумі 493 746,60 за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеню за незаконне списання коштів в сумі 145240,58 грн за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року, всього - 1 410 813,62 грн; 2. за договором від 27 грудня7 грудня 2011 року № SAMDN01000722475104, що був змінений на рахунок №SAMDN [NUMBER] (№ рахунку [NUMBER] ) в сумі 39 500 доларів США, відсотки за період з 07 грудня 2011 року до 27 березня 2012 року в сумі 907,11 доларів США та за період з 28 березня 2012 року до 10 листопада 2021 року в сумі 26606,40 доларів США, 8275,52 доларів США як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеню за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року в сумі 433850,46 грн, всього 75289,03 долари США та 433850,46 грн; 3. за договором від 05 листопада 2012 року №SAMDN 01000730257585 в сумі 300 000 грн, відсотки за період з 05 листопада 2012 року до 10 листопада 2021 року в сумі 459816,60 грн, 62852,05 грн як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 в сумі 429344,87 грн, пеня за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопад 2021 року в сумі 126296,16, всього 1378309,56 грн; 4. за договором від 08 листопада 2013 року №SAMDN01000739063304, кошти з якого переведено на картку № [NUMBER] в сумі 325 000 грн, відсотки за період з 08 листопада 2013 до 10 листопада 2021 року в сумі 468406,38 грн, 68089,73 грн як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати в сумі 465123,61 грн за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеня за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року в сумі 13680,84 грн, всього 1 463 440.56 грн. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - відмовлено. 10 лютого 2022 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено про те, що доводи позивача про нікчемність договору про переведення боргу є необґрунтованими, оскільки висновки в цій частині базуються на неправильному застосуванні норм матеріального права. При цьому, позивач не обґрунтовує можливість застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 228 ЦК України обмежуючись виключно цитуванням такої норми. 21 лютого 2022 року від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку цивільної справи №199/3152/20. 22 лютого 2022 року від позивача надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження. 22 лютого 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про уточнення та зменшення позовних вимог, в якому представник указує на те, що оскільки за договором від 08 листопада 2013 року кошти банком були переведені на картковий рахунок, тому відсутні підстави для стягнення банку відсотків за вкладом за цим договором. Посилаючись на викладене, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] : 1. за договором від 02 серпня 2011 року №SAMDN01000718486436 в сумі 345 000 грн, нараховані відсотки за період з 02 серпня 2011 року до 10 листопада 2021 року в сумі 354546,58 грн, 72279,86 грн як три проценти за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати в сумі 493 746,60 за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеню за незаконне списання коштів в сумі 145240,58 грн за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року, всього - 1410813,62 грн; 2. за договором від 27 грудня 2011 року № SAMDN01000722475104, що був змінений на №SAMDN 80000729276181 (№ рахунку [NUMBER]) в сумі 39500 доларів США, відсотки за період з 28 вересня 2012 року до 10 листопада 2021 року в сумі 25216,35 доларів США, 8275,52 доларів США як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеню за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року в сумі 433850,46 грн, всього - 7291,87 доларів США та 433850,46 грн; 3. за договором від 05 листопада 2012 року №SAMDN 01000730257585 в сумі 300000 грн, відсотки за період з 05 листопада 2012 року до 10 листопада 2021 року в сумі 459816,60 грн, 62852,05 грн як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати за період з17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 в сумі 429344,87 грн, пеня за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопад 2021 року в сумі 126296,16, всього - 1378309,56 грн; 4. за договором від 08 листопада 2013 року №SAMDN01000739063304, що переведено на картку № [NUMBER] в сумі 325000 грн, 68089,73 грн як три проценти річних за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, інфляційні втрати в сумі 465123,61 грн за період з 17 листопада 2014 року до 10 листопада 2021 року, пеня за незаконне списання коштів за період з 10 листопада 2020 року до 10 листопада 2021 року в сумі 136820,84 грн, всього - 995034,18 грн. Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі - відмовлено. Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 06 червня 2022 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено про те, що відсутність згоди кредитора на переведення боргу не зумовлює нікчемності договору про переведення боргу між новим та первісним боржниками. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить про те, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулось переведення боргу. 18 липня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, позивач по справі є вкладником АТ «КБ «Приватбанк». 02 серпня 2011 року сторони уклали договір банківського вкладу №SAMDN01000718486436, відповідно до умов якого позивач передав банку кошти в сумі 345000 грн, зі сплатою 10% річних строком на 3 місяці з послідуючою пролонгацією на той самий строк. 27 грудня 2011 року сторони уклали договірбанківського вкладу № SAMDN01000722475104, що був змінений на №SAMDN 80000729276181 (№ рахунку [NUMBER] ) в сумі 39500 доларів США зі сплатою 7% річних строком на 3 місяці з послідуючою пролонгацією на той самий строк. Додатковою угодою від 27 грудня 2011 року банк збільшив процентну ставку на 0,5% строком до 27 березня 2011 року. 05 листопада 2012 року сторони уклали договір банківського вкладу №SAMDN 01000730257585 в сумі 300000 грн зі сплатою 17% річнихна строк 3 місяці з послідуючою пролонгацією на той самий строк. 08 листопада 2013 року сторони уклали договір банківського вкладу №SAMDN01000739063304, кошти за яким переведено на картку № [NUMBER] в сумі 325000 грн зі сплатою 16% річнихна строк 3 місці з послідуючою пролонгацією на той самий строк. У 2014 році АТ КБ «Приватбанк» кошти на рахунках позивача було заблоковано у зв`язку з агресією РФ на території України. 01 жовтня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання вказаних договорів, повернення суми вкладів та виплати процентів відповідно до умов договорів за фактичний строк користування вкладом. 11 жовтня 2021 року банк отримав вказану заяву. 12 жовтня 2021 року листом № 20.1.0.0.0/7-211011/12673 відповідач повідомив позивача про неможливість задоволення його вимог. Відповідно до частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з частиною першою статті 1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За правиламистатті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно достатті 1075 ЦК України, договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що відповідач є функціонуючим загальнонаціональним банком та закриття його відділення не може вплинути на обов`язок банку щодо виплати відсотків та вкладів клієнтам банку, слід дійшли висновку про наявність правових підстав для стягнення з банку на користь позивача суми вкладів. Згідно з частиною першоюстатті 1061 ЦК Українибанк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Частинами 5, 6 статті 1061 ЦК України передбачено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Таким чином, повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на всій розсуд. До такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 28 січня 2015 року в справі № 6-247цс14. Разом з тим, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому належним виконанням зобов`язання з боку боржника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідно до умов укладених сторонами договорів банківського вкладу передбачене нарахування процентів на суму вкладу по процентній ставці для вкладів даного найменування та строку, що діє в Банку до закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод за договором. Крім того, умовами договорів та відповідно до Умов та правил банківського обслуговування АТ КБ «Приватбанк» передбачено право сторін дострокового розірвання вказаних договорів з повідомленням сторони за 2 банківські дні до дати розірвання договору. Суд установив, що [PERSON] звернувся до банку із заявою про повернення банківських вкладів та повернення коштів 01 жовтня 2021 року, яку відповідач отримав 11 жовтня 2021 року. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже строком вимоги позивача в даному випадку є дата отримання відповідачем заяви про розірвання договорів банківських вкладів плюс 2 банківські дні, що передбачено укладеними сторонами договорами банківських вкладів, а саме 13 жовтня 2021 року. Саме з цієї дати договори вважаються розірваними. Разом з тим, умовами договорів та Умовами та правилами надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» передбачено, що у разі, якщо вкладник вимагає розірвати договір достроково, проценти виплачуються заставкою вкладу «на вимогу». Ураховуючи наведене, розрахунок відсотків за процентною ставкою що зазначені у договорах слід розраховувати до 13 жовтня 2021 року з урахуванням умов, що містяться в укладених сторонами договорах банківських вкладів щодо дострокового розірвання вказаних договорів. При цьому, проценти за договорами банківських вкладів, якщо строк вкладу ще не сплинув слід розраховувати за ставкою за вкладом «на вимогу». Так, за договором від 02 серпня 2011 року мінімальний строк вкладу складає 3місяці. Таким чином, сума процентів за ставкою 10% річних слід розраховувати за період з 02 серпня 2011 року до 02 серпня 2021 року, тобто кожні три місяці, що складає: 345189,04 грн = 345000:100х10%х3652 дні:365 днів. За період з 03 серпня 2021 року до 13 жовтня 2021 року проценти слід розраховувати за процентною ставкою вкладу «на вимогу», оскільки мінімальний строк вкладу, що складає 3місяці, з дня подання позивачем заяви про розірвання договорів банківського вкладу строк дії договору не сплив. Отже, сума процентів, що підлягає стягненню за цей період складає: 6,71 грн =345000:100х0,01%х71день:365дні. За договором від 27 грудня 2011 рокумінімальний строк вкладу складає 3 місяці за ставкою 7,5%за період з 27 грудня 2011 року до 27 березня 2012 року на підставі додаткової угоди від 27 грудня 2011 року. Таким чином, сума процентів за ставкою 7,5% річних слід розраховувати,а саме:746,71 доларів США = 39500 доларів США :100х7,5%х92 дні:365 днів. За період з 28 березня 2012 року до 27 вересня 2021 року проценти слід розраховувати за процентною ставко 7% річних за кожні три місяці, а саме: 26278,86 доларів США = 39500 доларів США:100х7%х3469днів:365днів. За період з 28 вересня 2021 року до 13 жовтня 2021 року проценти слід розраховувати за процентною ставкою вкладу «на вимогу», оскільки мінімальний строк вкладу, що складає 3 місяціз дня подання позивачем заяви про розірвання договорів банківського вкладу не сплив, а саме: 0,17 доларів США=39500 доларів США:100х0,01%х16днів:365днів. За договором від05 листопада 2012 року мінімальний строк вкладу складає 3 місяці за ставкою 17% річних. Таким чином, сума процентів за ставкою 17% слід розраховувати за період з 05 листопада 2012 року до 05 серпня 2021 року, тобто кожні 3 місяці, а саме: 446424,65 грн=300 000 грн:100х17%х3195:365днів. За період з 06 серпня 2021 року до 13 жовтня 2021 року проценти слід розраховувати за процентною ставкою вкладу «на вимогу», оскільки мінімальний строк вкладу, що складає 3 місяціз дня подання позивачем заяви про розірвання договорів банківського вкладу не сплив, а саме: 5,67 грн = 300000 грн:100х0,01%х69днів:365днів. За договором від 08 листопада 2013 року відповідач відмовилась від позовних вимог про стягнення процентів згідно із заявою від 22 лютого 2022 року. Що стосується вимог позивача про стягнення пені в розмірі 42 % відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», то вони не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до абз. 2 підп. 32.3.2 пункту 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Разом з тим, відповідно до преамбули вказаного Закону він визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. В той же час, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК України). Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Отже, відсутні підстав для застосування до спірних правовідносин Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1061 ЦК Україниі охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексуне можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми вкладу відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1061 ЦК України, а за період після такого прострочення підлягають стягненню три процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК Українияк грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. При цьому, 3 % річних передбачені ст. 625 ЦК України за своєю правовою природою підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є, зокрема нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором. Ураховуючи те, що договори банківського вкладу вважається розірваними з 13 жовтня 2021 року-день отримання банком заяви позивача про розірвання договорів банківського вкладу, плюс 2 банківські дні,то лише з цієї дати у позивача виникає право на отримання 3% річних та інфляційних втрат відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо невиплати основних сум вкладів за договорами, оскільки прострочення виконання зобов`язань за договорами банківського вкладу почалось з дати розірвання договорів. Таким чином, 3% річних за договором від 02 серпня 2011 року розраховуються за період з 13 жовтня 2021 року до 10 листопада 2021 року за формулою 1645,12 грн = 690195,75 грн (345000 грн +345189,04 грн+6,71 грн) х 3%/100/365днів х 29 днів. За договоромвід 27 грудня 2011 року 3% річних розраховуються за період з 13 жовтня 2021 року до 10 листопада 2021 року за формулою 64,41 долари США = 27025,74 доларів США (746,71 доларів США+ 26278,86 доларів США + 0.17 доларів США) х 3%/100/365х29днів. За договором від 05 листопада 2012 року 3% річних розраховуються за період з 13 жовтня 2021 року до 10 листопада 2021 року за формулою 1779,16 грн = 746430,32 грн (300000 грн+446424,65 грн+5,67 грн) х 3%/100/365днів х 29 днів. За договором від 08 листопада 2013 року 3% річних розраховуються за період з 13 жовтня 2021 року до 10 листопада 2021 року за формулою 774,65 грн = 325000 грн х 3%/100/365днів х 29днів. Що стосується інфляційних втрат, то слід зазначити про те, що згідно аналізу практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Таким чином, інфляційні втрати в даному випадку слід розраховувати за період з 13 жовтня 2021 року до 10 листопада 2021 року, тобто за 29 днів. Так, за договором від 02 серпня 2011 року інфляційні втрати складають 690 195,75 грн. (сума боргу) ? 100,900% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 690 195,75 грн. (сума боргу) = 6 211,76 грн. За договором від 05 листопада 2012 рокуінфляційні втрати складають 746 430,32 грн. (сума боргу) ? 100,900% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 746 430,32 грн. (сума боргу) = 6 717,87 грн. За договором від 08 листопада 2013 рокуінфляційні втрати складають 325 000,00 грн. (сума боргу) ? 100,900% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 325 000,00 грн. (сума боргу) = 2 925 грн. При цьому, суд зазначає, що суми коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача, зазначені без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Суд дійшов такого висновку, виходячи з такого. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (ст. 164 Податкового кодексу України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного ст. 165 Податкового кодексу України). Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено ст. 164 Податкового кодексу України. Відповідно до пп. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу Українидо загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) включаються, зокрема пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України). До пасивних доходів, які оподатковуються ПДФО, належать, зокрема проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок і проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках. Доходи у вигляді процентів, нараховані на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці оподатковуються відповідно до норм п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України. Згідно з п.п. «а» пп.164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім:а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю;б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання;Згідно з пп. 174.4.1 п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа. Отже, податковий агент, згідно п.п. 14.1.180 Податкового кодексу України зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV Податкового кодексу України. При цьому, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України. Відповідно абз. «а» п. 176.2 ст. 176 особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України. Тому, з метою недопущення неоднозначного тлумачення судового рішення під час його виконання, з огляду на те, що при виконанні судового рішення та при наявності відкритого виконавчого провадження з приводу виконання такого рішення, виникатимуть питання щодо порядку виконання судових рішень в частині сплати боржником грошових коштів стягувачу, які повинні бути оподатковані у встановленому законом порядку, слід дійти висновку про зазначення у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України та з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» він підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 11350 грн (5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial