Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

06 червня 2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на частину 2 статті 104, частину 3 статті 105, статті 110,112 СК України, просить розірвати шлюб між [PERSON] та нею, [PERSON] , зареєстрований 02 жовтня 2018 року Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 71. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 02 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 71. Сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що у позивача з відповідачем так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння між позивачем та відповідачем, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства призвело до припинення шлюбу. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, між позивачем та відповідачем втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Сторони приблизно півтора роки проживають окремо. Між позивачем та відповідачем досягнуто згоди з приводу виховання їх спільної дитини. Спільне майно позивач та відповідач поділили добровільно, внаслідок чого у них немає спірних питань з даного приводу. Суперечки з приводу місця проживання дитини також немає. Ухвалою судді від 01 липня 2022 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 26 липня 2022 року. В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву, в якій просив розглядати цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 2018 року Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 02 жовтня 2018 року зареєстрували шлюб у Решетилівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 02 жовтня 2018 року складено відповідний актовий запис № 71. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 2018 року Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що у позивача з відповідачем так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства призвело до припинення шлюбу. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, між позивачем та відповідачем втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Сторони приблизно півтора роки проживають окремо. Відповідно до\~положень\~статті\~51\~Конституції\~України,\~частини\~1\~статті\~24\~СК\~України,\~шлюб\~ґрунтується\~на вільній\~згоді\~жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, між позивачем та відповідачем досягнуто згоди з приводу виховання їх спільної дитини, суперечки з приводу місця проживання дитини немає. Спільне майно позивач та відповідач поділили добровільно, внаслідок чого у них немає спірних питань з даного приводу. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 496,20 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved