Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що 25.12.2013 року складено актовий запис № 1260. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони з 25.12.2013 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що 25.12.2013 року складено актовий запис № 1260. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, нормальні шлюбні відносини не можуть бути поновлені. Вказує, що між ними досягнуто згоди визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, то проживатиме окремо, участі у вихованні дитини того з батьків який проживатиме окремо, розмір стягнення аліментів визначено судом. Відповідно до домовленості, дитина проживатиме з матір`ю, при цьому батько має право бачитись з ними, якщо це не буде заважати психологічному здоров`ю та фізичному розвитку дитини. Майнові спори відсутні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.12.2013 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1260, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, тобто сім`я існує формально. Відомості, які б спростовували твердження позивача, до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписами ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони на розірванні шлюбу наполягали, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і її збереження неможливе. Відповідно до ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Частиною сьомою ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами робота суду може бути припинена за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду. Законом України № 2112-ХІ «Про внесення змін до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 3 березня 2022 передбачено, що «у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється». Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Харківському апеляційному суду змінено територіальну підсудність судових справ на Полтавський апеляційний суд.

Outcome: approved