Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-11 00:00:00

30 березня 2022 року до суду надійшла позовна заява акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 04 червня 2015 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який вона своєчасно не погашала через, що в неї станом на 26.01.2022 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 48620,12 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 40625,55 грн., з яких 33177,23 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту та 7448,32 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 2588,37 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5406,20 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача. 20 травня 2022 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. 25 травня 2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Вовк М.В., згідно якого відповідач не погоджується із пред`явленими позовними вимогами та просить у їх задоволенні відмовити. Зазначає, що у спірних правовідносинах повинні застосовуватись виключно умови кредитування зазначені в Заяві-анкеті №б/н від 04 червня 2015 року підписані особисто відповідачем. Вважає, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки за порушення зобов`язань, оскільки вони не визначені сторонами письмово. На думку представника відповідача, з урахуванням сплачених відповідачем сум в рахунок відсотків, заборгованість у [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» відсутня. 28 червня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначає про обґрунтованість позовних вимог та наявності підтвердження фактичного користування кредитними коштами [PERSON] . Також представник відповідача зазначає про необґрунтованість заявлених представником відповідача витрат на правову допомогу. У судове засідання представник позивача повторно не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача адвокат Вовк М.В. у судовому засіданні не визнав позовні вимоги з підстав викладених у письмовому відзиві та просив суд покласти на позивача витрати на правову допомогу. У зв`язку із повторною неявкою представника позивача у судове засідання та враховуючи те, що його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, суд розглядає справу за відсутності представника позивача. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, встановленим наступне. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~звернулась до\~АТ КБ\~«ПриватБанк»,\~з метою\~отримання банківських\~послуг,\~у зв`язку\~з чим\~04\~червня 2015\~року підписала\~Анкету-заяву\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг №б/н. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. (а.с. 16). З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що за умовами вказаного договору відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт 4000 грн., який у подальшому було збільшено до 50000 грн. (а.с. 14) З наданої суду виписки по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що [PERSON] було витрачено коштів за отриманими картками на загальну суму 544643,01 грн., а внесено на погашення заборгованості 497203,55 грн. (а.с. 70-79) З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON] позивачем було видано кредитні картки «Універсальна GOLD» з терміном дії по травень 2022 року. (а.с. 15) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, стягнути складові його вартості, а саме заборгованість за поточним тілом кредиту, заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками, заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині заборгованості за відсотками, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https: www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. (а.с. 17-60) При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: www:privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки або ж застереження про те, що саме ці Умови було надано останній для ознайомлення, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони уклали у письмовому вигляді кредитний договір, в якому обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитними коштами. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, та наявної в матеріалах справи виписки з особового рахунку [PERSON] , станом на 26.01.2022 року, відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 40625,55 грн., з яких 33177,23 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту та 7448,32 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту. Проте, нарахована позивачем заборгованість за тілом кредиту в розмірі 40625,55 грн. не може бути стягнута з відповідача на користь позивача з тих підстав, що за спірний період відповідачем було сплачено 11550,70 грн. заборгованості по нарахованим відсоткам та 11345,50 грн. заборгованості по простроченим відсоткам (а.с. 8-13), розмір та сплату яких сторонами погоджено не було. На підставі викладеного вбачається, що розмір заборгованості тіла кредиту [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» повинен становити 17729,35 грн. (40625,55 грн. (11550,70 грн. + 11345,50 грн.)), замість 40625,55 грн. обрахованих позивачем у розрахунку, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині заборгованості знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В той\~же час\~доводи представника\~відповідача про\~відсутність заборгованості\~ [PERSON] \~перед АТ\~КБ «ПриватБанк»\~не підтвердженні\~обґрунтованим розрахунком\~використання позичальником\~кредитних коштів\~за спірний\~період або висновком експерта, а відтак такі доводи не приймаються судом. За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за позовну вимогу майнового характеру в розмірі 904,82 грн. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу адвокат надав ордер серії АЕ № 1129772 на представництво адвокатом Вовк М.В. інтересів [PERSON] (а.с. 99); Договір про надання правничої допомоги № 19/05/2022-В від 19 травня 2022 року (а.с. 101-102); Розрахункову квитанцію серія АВ-ТБ № 002206 від 23.05.2022 про отримання адвокатом Вовк М.В. від [PERSON] на підставі Договору про надання правничої допомоги № 19/05/2022-В від 19 травня 2022 року грошової суми в розмірі 6000,00 грн. за наступні послуги: попередня усна консультація 500 грн., складання відзиву на позовну заяву 3000 грн., ведення адвокатом справи у суді першої інстанції 2500 грн. (а.с. 100) Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Судом встановлено, що витрати на правову допомогу відповідача пов`язані з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням ціни позову. Враховуючи характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, у зв`язку із частковим задоволенням позову, враховуючи положення ч. 2 ст. 142 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість компенсувати за рахунок з АТ КБ «ПриватБанк» витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3811,80 грн. У відповідності до ст.ст. 207, 526, 549, 551, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial