Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. У липні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач та її син [PERSON] є власниками даного житла. Відповідач також є її сином, зареєстрований у цій квартирі, але з часу укладення шлюбу у 2014 році проживає разом зі своєю дружиною в іншому помешканні за адресою [ADDRESS] . Відповідач веде аморальний спосіб життя, позбавлений батьківських прав, із позивачем не спілкується, водночас його реєстрація у житлі створює для позивача додатковий тягар по отриманні поштової кореспонденції, сплаті комунальних платежів, позбавлення соціальних пільг, що зумовило звернення до суду з позовом з метою захисту права власності. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач не скористався правом подати відзив на позов. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 04.07.2022. 07.07.2022 відкрито провадження у справ за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і пояснила, що тяжко хворіє, несе великі витрати на оплату комунальних послуг, а реєстрація відповідача не лише зумовлює додаткові нарахування, але й призводить до скерування усіх судових штрафів і судових викликів саме на адресу проживання позивача, це у сукупності негативно впливає на її психологічне здоров`я та створює відчуття небезпеки щодо збереження житла. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Враховуючи згоду позивача суд відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Фактичні обставини справи. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 20.12.2007 №8072, виданим Відділом обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Ковельської міської ради, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18095529 від 14.03.2008, виданого Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , номер запису 13467 в книзі 89. Відповідно до записів у будинковій книзі у вказаній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] з 27.01.1992, третя особа [PERSON] з 19.04.2006 та відповідач [PERSON] з 17.09.2010. За повідомленням виконавчого комітету Ковельської міської ради громадянин [PERSON] згідно з реєстром Ковельської територіальної громади дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є матір`ю третьої особи [PERSON] та відповідача [PERSON] , останній у 2014 році зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження та про шлюб. Позивач [PERSON] згідно з довідкою про доходи та пенсійним посвідченням отримує пенсію по інвалідності другої групи загального захворювання. Відповідно до долучених копій виписок з карткового рахунку позивач [PERSON] несе витрати зі сплати комунальних послуг за утримання квартири [ADDRESS] . Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позовні вимоги підлягають до задоволення. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~статті 150 Житлового кодексу\~України (далі -\~ЖК України) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України. Положеннями частини другої\~статті 64 ЖК України передбачено що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 317\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до частини першої\~статті 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з частиною другою\~статі 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У справі встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] , з 2014 року, не несе витрати з утримання житла, тобто не має достатніх та триваючих зв`язків із спірним житлом, що свідчить про наявність у нього іншого житла для проживання. Сторони не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав і обов`язків. Відповідачем не доведено протилежне. За встановлених обставин втручання у права відповідача на користування квартирою відповідає вимогам закону та є необхідним для захисту прав позивача, як власника квартири. Щодо судових витрат. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач як особа з інвалідністю другої групи звільнена від сплати судового збору. Виходячи з цього з відповідача на користь держави підлягає стягненню 992,40\~гривень судового збору.

Outcome: approved