Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-10 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 21.07.2017 року\~ [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, на підтвердження чого підписав відповідну анкету-заяву. Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем станом на 22.02.2022 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 20\~680,54 грн, з яких: 14\~557,23 грн заборгованість за кредитом, 6\~123,31 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2022 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 06.06.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти заявленого позову не заперечив, запропонував позивачу укласти мирову угоду. 17.06.2022 року та 28.06.2022 року від позивача надійшли заперечення (процесуально відповідь на відзив), в якому представник позивача зазначив, що безпосередньо до позивача від відповідача пропозиція про укладення мирової угоди не надходила, просив позовні вимоги задовольнити. До заяви по суті долучив виписку з рахунку [PERSON] за період з 21.07.217 року по 16.06.2022 року, копію паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», копію довідки за лімітами, довідки за картами. Інших заяв по суті матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене суд дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Судом встановлено, що 21.07.2017 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.8 зворотній бік). Згідно інформації, викладеній в цій заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав анкету-заяву від 21.07.2017 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості за договором, витяги з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», виписку з рахунку [PERSON] за період з 21.07.217 року по 16.06.2022 року, копію паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», копію довідки за лімітами, довідки за картами (а.с.9-14, 37-41, 45-49). Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 22.02.2022 року складає 20\~680,54 грн, з яких: 14\~557,23 грн заборгованість за кредитом, 6\~123,31 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь (а.с.6-8). Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до ч.ч 1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитом, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості, визначеної розрахунком. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, враховуючи повне визнання відповідачем позову суд прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка станом на 22.02.2022 року складає 20\~680,54 грн, з яких: 14\~557,23 грн заборгованість за кредитом, 6\~123,31 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.\~ Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України з огляду на визнання позову відповідачем суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім наведеного, з огляду на досліджені матеріали цивільної справи, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч.1 ст.435 ЦК України, у разі наявності законних до того підстав, він має право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, з заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. (ч. 5 ст. 435 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: partial