Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-17 00:00:00

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла позовна заява адвоката Морозової О.В. в інтересах позивачів [PERSON] та [PERSON] до територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, визначення часток у спільній сумісній власності. Вказана позовна заява була залишена без руху ухвалою суду від 15 квітня 2022 року та позивачем надано десятиденний строк на виправлення недоліків позовної зави. 04.05.2022 до суду надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно у новій редакції. Так позивачі просять суд визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру та визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , право спільної часткової власності за кожним на 1/3 частку квартири. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме 1/3 частки квартири, як спадкоємця після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що розпорядженням органу приватизації від 13.03.2007 №46093, передано [PERSON] разом із членам її сім`ї в спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . На підставі вказаного вище розпорядження, 13 березня 2007 року Департаментом житлово - комунального господарства Чернівецької міської ради видано громадянам [PERSON] та членам її сім`ї: - [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру. У зв`язку із необізнаністю, позивачі з моменту отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно та станом на день звернення до суду, не зареєстрували за собою, у встановленому законом порядку, право власності на вищезгадану квартиру. Вказують, що 1990 році за рішенням Садгірської районної ради народних депутатів, виданого на підставі подання будинкоуправління [ADDRESS] , співвласникам надано дозвіл на добудування та перепланування зазначеної квартири на підставі якого позивачами було здійснено добудову та перепланування квартири. [INFO] помер один із співвласників спірної квартири - [PERSON] , однак після його смерті видати свідоцтво про право власності не виявилося за можливе, оскільки за померлим [PERSON] не зареєстровано у встановленому законом порядку право спільної сумісної власності на спірну квартиру. 25 жовтня 2021 року державним реєстратором Якименко Т.В. було надано позивачам відмову у проведенні державної реєстрації права спільної сумісної власності. Визнаючи за рішенням суду, право спільної сумісної власності на спірну квартиру за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , просять вирішити питання про визнання за кожним із співвласників рівних часток у спільному нерухомому майні, а саме 1/3 частки за кожним. Також порушують питання про визнання права власності на 1/3 частку у квартирі, що належала померлому [PERSON] за його сином - [PERSON] , як єдиним спадкоємцем першої черги. 30.05.2022 судом отримано поштою відзив на позовну заяву від представника Чернівецької міської ради Осовської М., у якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до Чернівецької міської територіальної громади в особі Чернівецької міської ради в повному обсязі. Вказує, що у відповідності до розпорядження органу приватизації від 13.03.2007 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 21,30 кв.м., натомість в прохальній частині позивачі просять визнати за ними право спільної сумісної власності на цю ж квартиру проте площею 34, 60 кв.м. Тобто загальна площа збільшилася, що дає підстави стверджувати про наявність самочинної добудови до квартири. Крім того звертає увагу і на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про звернення до компетентних органів щодо надання земельної ділянки позивачам під збудоване нерухоме майно у власність чи користування, тобто не вказано правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно. Доказів про врегулювання спору в поза судовому порядку та звернення до компетентного органу матеріали справи не містять. Також вказує, що повинні бути залучені інші співвласники будинку, чиїх інтересів може стосуватися вказаний спір. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 05 травня 2022 року, після отримання позовної заяви у новій редакції, було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 12 травня 2022 року, яке у зв`язку із неявкою сторін та не надходженням відзиву відкладено на 07 червня 2022 року. Представником позивачів адвокатом Морозовою О.В. до суду надано заяву про зменшення (уточнення) позовних вимог, у зв`язку із поданим відзивом на позовну заяву, в частині визнання права власності на спірну квартиру, із урахуванням тієї площі квартири, яка передувала вчиненому переплануванню. Таким чином позивачі просять суд визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , право спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 21,30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру та визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , право спільної часткової власності за кожним на 1/3 частку квартири. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частки квартири, як спадкоємця після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У відповідності до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивачів [PERSON] 18.07.2022 надійшла заява про підтримання зменшених позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Від представника відповідача [PERSON] 07.07.2022 надійшла заява у якій остання, ознайомившись із змістом заяви про зменшення позовних вимог, вирішення справи по суті залишає на розсуд суду. Також просить розгляд справи провести за відсутності представника Чернівецької міської ради. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши їх доказами, надаючи їм відповідну правову оцінку, суд приходить до наступного висновку. Так судом встановлено, що згідно розпорядження органу приватизації від 13.03.2007 №46093, вирішено задовольнити прохання наймача - [PERSON] та передано останній разом із членам її сім`ї в спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] (а.с.10). На підставі вказаного вище розпорядження, 13 березня 2007 року Департаментом житлово - комунального господарства Чернівецької міської ради було видано громадянам [PERSON] та членам її сім`ї: - [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , згідно якого останнім належить на праві приватної, спільної сумісної власності квартира, площею 21,30\~кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно відповіді виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 21.10.2021 року № 227, вбачається, що відповідно до архівних матеріалів право власності на квартиру [ADDRESS] в бюро не зареєстровано (а.с.14). У 1990 році до Садгірської районної ради народних депутатів, звернулося із поданням будинкоуправління [ADDRESS] та просило надати технічне заключення на можливість добудови та перепланування квартири [ADDRESS] (а.с.15). Також до матеріалів справи долучено копію технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до якого загальна площа квартири 21,30\~кв.м (а.с.16-17). У відповідності до нового технічного паспорту від 17 вересня 2021 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] , площа квартири вказана 34, 60 кв.м. Квартира складається з коридору, комори, кухні, двох житлових кімнат (а.с.18-20). Також долучено Витяг з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва на вищевказану квартиру, згідно якого по правовому документу загальна площа 21,3 кв.м., а прибудова 13,3 кв.м. Також зазначено урахування змін на об`єкті нерухомого майна які потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт підлягає прийняттю в експлуатацію (а.с.21-22). Згідно даних Висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки від 08 грудня 2021 року, ринкова вартість об`єкта оцінки квартири загальною площею 34,60 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить без виключення ПДВ: 95\~000, 00 грн. станом на дату оцінки (а.с.25). Згідно Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Якименко Т.В. № 61120985 від 25 жовтня 2021 року, відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна сумісна на квартиру, що за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Згідно даних Довідки про реєстрацію / останнє місце проживання від 22.07.2021 №\~22д/3663 останнє місце проживання померлої особи [PERSON] , [INFO] , було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). У відповідності до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 11 серпня 2017 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Чернівці, про що складено відповідний актовий запис за № 1614 (а.с.24). Згідно даних Довідки про склад спадкоємців № 50/02-14 від 01.09.2021, виданої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Світличною О.В., станом на 01 вересня 2021 року, відповідно до спадкової справи № 14/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є його син [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини не надходило (а.с.23). Суду надано також копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66232924 від 01.09.2021, у відповідності до якого у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] за № [NUMBER] , у нотаріуса № 14/2021 (а.с.27). Вирішуючи справу суд виходить із наступних правових вимог. Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, у відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Так, відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Крім того, відповідно до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до частини 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами частини 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до вимог статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Так в даному випадку, окрім визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру, позивачі [PERSON] та [PERSON] просили суд спочатку визнати за ними та померлим [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру, площею 34,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак в подальшому, у зв`язку із відсутністю документів на вчинене перепланування змінили позовні вимоги, та просили суд визнати право власності на квартиру у попередній площі - 21,30 кв.м. При цьому позивачі вказують про те, що отримали вказану квартиру на підставі розпорядження органу приватизації та їм видано свідоцтво про право спільної сумісної власності серії [NUMBER] , однак право власності не зареєстровано останніми, оскільки їм не було роз`яснено про обов`язковість реєстрації такого свідоцтва у Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. З метою реєстрації свого права власності позивачі зверталися до реєстратора, однак їм було відмовлено у реєстрації права власності. Поряд із цим суд зауважує, що згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , [PERSON] та членам її сім`ї: - [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної, спільної сумісної власності квартира, площею 21,30\~кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Таке підтверджено і копією технічного паспорту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якої 21,30 кв.м (а.с.16-17). Однак не зареєструвавши за собою право власності позивачі вказують, що здійснили добудову та перепланування квартири [ADDRESS] наступним чином: добудовано два нежитлові приміщення пл. 3,00 кв.м. та 4,00 кв.м., які позначені у технічному паспорті під номерами 2 - 1 і 2 - 2 та збільшено розмір кімнати позначеної у технічному паспорті під номером 2 - 3 з площі 3,80 кв.м на 10.10 кв.м. (що підтверджується копіями технічних паспортів, які містяться в матеріалах справи). При цьому позивачі посилаються на те, що у них був наявний дозвіл на таке перепланування, вказуючи на те, що у 1990 році до Садгірської районної ради народних депутатів, звернулося із поданням будинкоуправління [ADDRESS] та просило надати технічне заключення на можливість добудови та перепланування квартири [ADDRESS] . Однак, жодних інших документів щодо отримання дозволу на таке перепланування не долучають, а тому змінили позовні вимоги в ході розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Так, у судовому засіданні було встановлено, що частки у спільній сумісній власності співвласників [PERSON] , [PERSON] та померлого [PERSON] за його життя не були визначені, а тому в інший спосіб позивачі позбавлені можливості захистити свої права та у позасудовому порядку вирішити питання про поділ часток у майні за відсутності одного із співвласників. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що частки [PERSON] , [PERSON] та померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними, та складають по 1/3 ідеальній частці вищезазначеної квартири. Враховуючи наявність правових підстав для визнання та реєстрації права власності за [PERSON] та [PERSON] на належну їм квартиру, площею 21,30 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , беручи до уваги зменшення позовних вимог та те, що останні просять суд визнати за ними та померлим право спільної сумісної власності та в подальшому спільної часткової власності на вказану квартиру, площею 21,30 кв.м. (тобто на квартиру без здійсненої перебудови, у площі згідно отриманого ними Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 13 березня 2007 року), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, чинним законодавством передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст.372 ЦК України). Враховуючи наведені вище вимоги закону, право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно слід припинити. Що стосується позовних вимог щодо спадкування частки у праві спільної сумісної власності на майно померлого, то суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його . Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України). У відповідності до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, згідно ст. 1261 ЦК України. Враховуючи вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що судом було встановлено, що частка померлого становить 1/3 квартири [ADDRESS] , площею 21, 30 кв. м., а, згідно отриманих судом матеріалів (Довідки про склад спадкоємців вих. №50/02-14 від 01.09.2021), єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину [PERSON] є його син [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги при цьому те, що матеріали справи не містять будь-яких даних щодо наявності інших спадкоємців, які прийняли спадщину й відповідно сторонами докази на підтвердження їх існування суду не надано, суд вважає, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування на частку померлого у квартирі. Тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наявності законних на те підстав, беручи до уваги відповідні положення Цивільного кодексу України, та відсутність встановлених часток у спільній сумісній власності спадкового майна, що позбавляє позивачів можливості реалізувати своє право власності та право на спадкування в іншому порядку, а також враховуючи при цьому те, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі ст.ст. 328, 335, 346, 356-357, 364, 368, 370, 372, 392, 1216-1218, 1220-1221, 1223, 1225, 1226, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України та

Outcome: approved