Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-24 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Виконавчий комітет Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.06.2019 року № 398/216/19 малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , були відібрані у батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та діти передані органу опіки та піклування Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області для взяття на облік та подальшого влаштування,стягнуто аліменти на утримання дітей. Розпорядженням голови Олександрійської районної державної адміністрації від 22.08.2019 року №332-р «Про надання статусу дітей, позбавлених батьківського піклування» малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з направленням служби у справах дітей малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] було влаштовано до Дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Перлинка». Рішенням виконавчого комітету Приютівської селищної ради від 03.08.2021 року № 174 встановлено опіку над дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та призначено опікуном над дітьми [PERSON] . Мати дітей [PERSON] з 2020 року проживає окремо від відповідача за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області направлено лист від 19.07.2021 року № 01-24/30/81 щодо вирішення питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Після відібрання дітей відповідач свою поведінку не змінив, умови для повернення дітей не створив, матеріально дітей не утримував, аліменти на їх утримання не сплачував. Позивачем прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв та клопотань не подав, правом на відзив не скористався. Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ, ЯКА НЕ ЗАЯВЛЯЄ САМОСТІЙНИХ ВИМОГ Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила суд провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 січня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.06.2019 року № 398/216/19 малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відібрано у батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та дітей передано органу опіки та піклування Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області для взяття на облік та подальшого влаштування,стягнуто аліменти на утримання дітей. Розпорядженням голови Олександрійської районної державної адміністрації від 22.08.2019 року №332-р «Про надання статусу дітей, позбавлених батьківського піклування» малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно з направленням служби у справах дітей від 28.05.2019 року № 01-24/33/43 малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] було влаштовано до Дитячого будинку змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Перлинка». Рішенням виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 03.08.2021 року № 174 встановлено опіку над дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та призначено опікуном над дітьми [PERSON] . Згідно довідки характеристики, виданої виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 26 липня 2021 року № 193, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Проживає сам. Інвалід третьої групи, не працює. Умови для проживання задовільні. Діти уже довгий час перебувають у ДБ «Перлинка». Вихованню дітей не приділяє уваги. Періодично зловживає спиртними напоями. Згідно довідки Дитячого будинку «Перлинка» від 16.07.2021 року № 84, за весь час перебування дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у закладі батько - [PERSON] , відвідав своїх дітей один раз, привозив цукерки, печиво. Згідно довідки про неотримання аліментів, виданої Олександрійським МРВ ДВС від 06.01.2021 року № 26, [PERSON] аліменти на утримання дітей за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 рокуне сплачує. Мати дітей [PERSON] з 2020 року проживає окремо від відповідача за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області направлено лист від 19.07.2021 року № 01-24/30/81 щодо вирішення питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Приютівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження та, відповідно до ст. 150 СК України, має обов`язки піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити дітей, готувати їх до самостійного життя. Надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази підтверджують невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо дітей, тому суд дійшов висновку про необхідність застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. НОРМИ ПРАВА Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дітей, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на їх фізичний розвиток. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дітей. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному забезпеченню дітей, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком дітей, своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Частиною 2 статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що відповідач вже зобовязаний сплачувати аліменти на дітей, відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.06.2019 року № 398/216/19. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved