Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Городенківської міської ради Івано-Франківської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла його мама [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, нащо вона за законом матиме право заповіла позивачу. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Позивач на момент смерті матері проживав разом з нею у житловому будинку по [ADDRESS] без реєстрації. Дане житлове господарство відноситься до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 у вказаному господарстві була зареєстрована і проживала голова господарства [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,55 га, в том числі: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,30 га для ведення особистого селянського господарства. Оформити спадщину позивач не може через відсутність оригіналу документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, про що свідчить відмова державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Провадження у даній справі відкрито 19.05.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.07.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.07.2022. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Позивач 15.06.2022 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Городенківська міська рада на електронну адресу суду 06.06.2022 надіслала заяву про розгляд справи без участі її представника. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України,\~відповідно до\~якої учасник\~справи має\~право заявити\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Копією витягу з погосподарської книги за 1991-1995 роки Серафинецького старостинського округу Городенківської міської ради, та довідкою № 17-54, виданою 21 лютого 2022 р. Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] (колишня назва [ADDRESS] , [ADDRESS] - колгоспний двір. Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 у даному житловому будинку була зареєстрована та проживала голова господарства [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 17-70, виданою 24.03.2022 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. З наведеного слідує, що даний житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами в\~цілому належить\~на праві\~особистої власності [PERSON] . За заповітом, посвідченим 03.03.2004 секретарем виконавчого комітету Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 14, [PERSON] , жителька с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно заповіла синові [PERSON] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 69322328 (номер в реєстрі нотаріальних дій 14), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69058666, виданої 27.05.2022 Городенківською державною нотаріальною конторою. [PERSON] померла [INFO] у с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 12 від 04 березня 2004 р. в книзі реєстрації актів про смерть, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] ; разом з нею без реєстрації проживав її син [PERSON] , що стверджується довідкою № 17-55, виданою 21.02.2022 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. Факт родинних\~відносин позивача\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] \~підтверджено копією повторного свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 29 грудня 1972 р., запис за № 4 від 02 березня 1956 р. у книзі записів актів громадянського стану про народження. Отже, позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку у спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії\~спадкової справи\~№ 338/2021,\~наданої суду\~Городенківською державною\~нотаріальною конторою\~Коломийського району\~Івано-Франківської\~області,\~ вбачається,\~що позивач,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~який прийняв\~спадщину,\~07.09.2021\~подав нотаріусу\~заяву про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на спадкове\~майно матері\~ [PERSON] та 27.05.2022 йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 439, на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у спілки селян «Золотий колос», розміром 73,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належного померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 231082. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Про те, що даний будинок належав [PERSON] свідчить довідка № 17-57, видана 21.02.2022 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. Підставою звернення позивача до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 169/02-31 від 05 лютого 2022 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надав документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 32/22, виданої 21.01.2022 ФОП [PERSON] , стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 300273626, сформованої 18.02.2022, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Про реєстрацію будинку по [ADDRESS] (бувша [ADDRESS] у виконкомі місцевої ради свідчить копія витягу з погосподарської книги за 1991-1995 роки Серафинецького старостинського округу Городенківської міської ради, за даними якої головою вищезгаданого господарства була [PERSON] , [INFO] . За вищезгаданим господарством рахується земельна ділянка загальною площею 0,55 га, в т.ч.: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, що стверджується довідкою № 17-58, виданою 21.02.2022 Серафинецьким старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 21.01.2022, вбачається, що житловий будинок та господарські будівлі споруджено у 1956 р. Їх ринкова вартість станом на 01.02.2022 становить 113 000 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті мами [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. За змістом ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених наведеною статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~316,\~317,\~325,\~328,\~1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~1241,\~1254,\~1268-1270,\~1296-1297\~ЦК України,

Outcome: approved