Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-18 00:00:00

Короткий зміст позову Позивач МКП Чернівцітеплокомуненерго звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надавало і продовжує надавати послуги з постачання теплової енергії до квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , опалюваною площею 47,00 кв.м., особовий рахунок\~\~№ [NUMBER] . Вказують, що послуги централізованого опалення до квартири відповідачів, надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць, відповідно по роках. Вартість послуг централізованого опалення визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1 кв.м. на тариф з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря розрахункового періоду та фактичної тривалості надання послуг у цьому періоді та розрахунки проводились згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року, №146 від 17.10.2014 року, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №610 від 03.03.2015 року, №1171 від 31.03.2015 року, №969 від 09.06.2016 року, №1536 від 28.12.2017 року. При цьому, величина тарифу та його зміни доводились до споживачів регулярно і своєчасно. Посилаються на те, що у відповідності до ст.19 Закону Україну «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року - споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію та згідно ст.ст.64,\~67,\~156,\~162 ЖК України\~споживач зобов`язаний щомісячно вносити на рахунок заявника оплату за теплопостачання його квартири. Оплата за надані послуги повинна здійснюватись споживачами не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим відповідно до п.18\~Постанови КМУ від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Окрім наведеного, мотивують заявлені вимоги і тим, що у відповідачів, за період з 01.06.2013 року по 21.07.2021 року утворилась заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у сумі 15847,30 грн. На попередження позивача про добровільну сплату заборгованості за отриману теплову енергію, відповідачі не реагують, тим самим відмовившись в добровільному порядку вирішити питання щодо погашенню заборгованості. Зазначають, що у відповідності до п.2\~ст.625 ЦК України\~\~відповідачі, зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу в сумі\~1166,63 грн., три відсотки річних - 459,89 грн. та 2270,00 грн. судового збору. Рух справи та позиція сторін Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.09.2021 року відкрито спрощене провадження по справі, без виклику сторін. 12.10.2021 року відповідач [PERSON] скерувала до суду відзив на позовну заяву, в якому, зазначає, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі. Посилається на те, що згідно договору від 05.06.2008 року єдиним споживачем житлово-комунальних послуг житлової квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Вказує, що [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою ніколи не проживали. Зазначає, що наданий позивачем розрахунок нарахування суми боргу, індексу інфляції, трьох відсотків річних за період з 04.05.2013року не відповідає вимогам законодавства; наполягає на застосуванні позовної давності. Просить, в задоволенні позовних вимог МКП відмовити «Чернівцітеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії відмовити за безпідставністю. Відповіді на відзив позивачем не надано. Представник позивача МКП «Чернівцітеплокомуненерго» Ринжук Г.М. в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи; до суду останньою скеровано заяву про розгляд справи за її відсутності; у наданій заяві позов підтримано в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце судового розгляду відповідно були повідомлені належним чином, відомостей про поважність причин неявки відповідачами не зазначено. Відповідно до частини першої\~статті 44\~ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з частиною другою\~статті 44\~ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. З огляду на зазначене, у відповідності до вимог\~ст.223 ЦПК України, суд визнав повторну неявку відповідачів у судове засідання неповажною та вважав за можливе провести судовий розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до положень ч.2 ст. 247\~ЦПК\~України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 13.10.2021 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, постановляє про розгляд справи за відсутності відповідача, з ухваленням по справі заочного рішення, а щодо суті заявлених вимог, суд зважає на наступне. Положення ст. 4 ЦК України визначають право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 11, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Досліджені судом докази та застосовані норми права. Судом, належними доказами встановлено, що відповідно до Договору купівлі продажу №16691 від 09.12.2005 року зареєстровано право спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] - 34/100 частки, за [PERSON] 66/100 частки вказаної квартири. 27.09.2016 року відповідно до договору дарування від 27.09.2016 року зареєстровано право спільної часткової власності за [PERSON] в розмірі 34/100 квартири за адресою: [ADDRESS] , що Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №268062873 від 29.07.2021 року. (а.с.6). Договір про надання населенню послуг з централізованого опалення укладено між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та відповідачем [PERSON] 05.08.2008р. (а.с.11-12) МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги централізованого опалення в квартиру за адресою:\~ [ADDRESS] , опалювальною площею 47,00 кв.м. та на ім`я власника квартири позивачем було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків. Окрім наведеного, судом установлено, що за період часу з 01.06.2013 року по 31.07.2021 року відповідачі користувалися послугами наданими позивачем з централізованого опалення, однак своєчасно не здійснювали оплату за фактично спожиту теплову енергію, внаслідок чого у них утворилася заборгованість перед МКП «Чернівцітеплокомуненерго» в розмірі 15847,30 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-9). МКП «Чернівцітеплокомуненерго» направило повідомлення від 02.08.2021 до відповідачів про утворення заборгованості у розмірі 9981,01 грн., станом на 01.07.2021 року. (а.с.7) Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.322 ЦК України,\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги`та «Про теплопостачання». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633IV, споживач теплової енергії фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу. Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198(далі - Правила), які є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Відповідно до пункту 3 зазначених Правил наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: межа балансової належності (відповідальності) - межа розподілу теплової мережі між теплопостачальною організацією і споживачем; межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла; споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору; тепловикористання не обладнання - комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб; Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (пункт 5 Правил). Згідно пункту 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів пункту 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межами балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепло ви користувального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (стаття 40 Правил). Порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно з п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18). Як було установлено судом, МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. Відповідачам відкрито особовий рахунок № [NUMBER] .за адресою: [ADDRESS] , опалюваною площею 47,00 кв.м.\~\~ [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] та в силу приписів ст.322 ЦК України зобов`язані утримувати майно, що їм належить. Що стосується доводів відповідача [PERSON] щодо застосування до позовних вимог МКП «Чернівцітеплокомуненерго» строку позовної давності, суд зазначає наступне. У відповідності до положень ст.256\~ЦКУкраїни та згідно ст.257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Відповідно до ч. 1, ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи дату звернення позивача з даним позовом до суду (02.09.2021 року),\~ заборгованість у розмірі 15847,30 грн., виникла станом на 31.07.2021 року, а тому саме ця дата є початком перебігу позовної давності. Згідно ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, у даній справі наявні визначені законом підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. За змістом ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного чи кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання позовної давності, до нового строку не зараховується. Суд не може взяти до уваги доводи відповідача про застосування строків давності, оскільки, як видно із розрахунку нарахувань, строк позовної давності за спірний період неодноразово переривався. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Відповідно до розрахунку складеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на підставі\~ст.625 ЦК України, втрати від\~інфляційних процесів в\~розмірі 1166 грн. 63 коп., три відсотки\~річних в розмірі 459 грн.\~89\~коп. (а.с.10) Вказаний розрахунок відповідачами будь-якими доказами спростований не був. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. № 117 затверджене Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, яке введеться структурними підрозділами Міністерством соціальної політики. До Реєстру вноситься інформація про осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, у т.ч. відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист". Відповідно до п. 2. Положення до Реєстру вноситься така інформація: про пільговиків - прізвище, ім`я, по батькові, число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають про це відмітку в паспорті) (далі - реєстраційний номер облікової картки платника податків),\~адреса зареєстрованого місця проживання або адреса фактичного місця проживання),\~склад сім`ї,\~характеристика житла, реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами фактично користується. Згідно із п. 7 Положення у разі зміни місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, яку обслуговує уповноважений орган, пільговик або його законний представник повинен повідомити його про це письмово. У разі зміни місця проживання поза межами адміністративно-територіальної одиниці пільговик знімається з обліку в уповноваженому органі за попереднім місцем проживання та стає на облік за новим місцем проживання. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договір про надання послуг з централізованого опалення був укладений 05.06.2008р. позивачем з [PERSON] (а.с. 10.11), і в подальшому пролонговувався. Відповідні обставини не спростовуються відповідачем в наданих до суду заявах і поясненнях, а отже відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Окрім того, суд враховує положення ч.1 ст. 901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013р. по справі № 6-29503св13\~зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Подібне ВССУ зазначив і в ухвалі від 17.09.2014р. по справі № 6-6707св14 та в ухвалі від 15.10.2014р. по справі № 6-29394св14. Згідно зі ст. ст. 13,14 ЦК України цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України (справа № 6-59цс13) від 30 жовтня 2013 року споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов`язанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється дія ст.625 ЦК України. Так, за змістом ст.625 Кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню із стягненням на користь позивача суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох\~процентів річних від простроченої суми. Крім цього, згідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку судовий збір в розмірі 2270,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved