Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на лікування дитини. Позов обґрунтовує\~тим,\~що вона\~перебувала у\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем\~з 02\~серпня 2014\~року.\~В цьому\~шлюбі в\~них народилась\~дитина [PERSON] ,\~ [INFO] . Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 25 вересня 2017 року шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання дитини з матір`ю. Позивач вказує, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Також позивач зазначає, що дитина з народження лікувалась у Львівській дитячій клінічній лікарні у відділі патології новонароджених з діагнозами: зригування та румінація у новонародженого, набута гіпотрофія І ст.; пелюшковий дерматит; фенілкетонурія; та являється дитиною інвалідом з народження. Крім того, у дитини діагностовано спадкове порушення обміну речовин; гіперфеніллаланінемія обумовлена дефіцитом ВН4, синдром дефіциту РTPS (злоякісна фенілкетонурія). У зв`язку з такими діагнозами дитина потребує постійних обстежень та лікування, здачі аналізів крові на фенілаланін. Внаслідок ускладнення цієї хвороби дитині, окрім медикаментозного лікування, потрібна постійна психолого-педагогічна реабілітація з логопедом, психологом та реабілітологом, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної картки хворого. З жовтня 2021 року дитина перебуває у Торчинському ЗДО на інклюзивній формі навчання та з жовтня місяця відвідує «Інклюзивно-ресурсний центр» в с. Затурці. Позивач зазначає, що вона не може самостійно забезпечити належний рівень життя та лікування, психолого-педагогічну реабілітацію дитини, а тому, вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання свого хворого сина та сплачувати додаткові витрати на лікування дитини. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 гривень, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на лікування дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13 липня 2022 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що у зв`язку зі зміною сімейного стану та погіршенням матеріального становища він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 10\~000 гривень щомісячно. Розуміючи свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини, відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 2500 гривень щомісячно та додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 2500 гривень. На підставі наведеного відповідач просить позов задовольнити частково. Ознайомившись з відзивом на позовну заяву, позивач [PERSON] 13 липня 2022 року подала суду заяву про зменшення позовних вимог та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 2500 гривень та додаткові витрати на дитину в розмірі 2500 гривень щомісячно. Крім того, вказаною заявою позивач просить розгляд справи здійснювати без її участі. Заявою від 13 липня 2022 року відповідач [PERSON] просить розгляд справи здійснювати без його участі, зменшені позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення позову. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 11 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а. с. 8). Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, яка його доглядає, виховує та матеріально утримує. Також установлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] , виданим Ратнівським УСЗК (а. с. 9-10). Копією витягу з медичної карти стаціонарного хворого Львівської міської дитячої клінічної лікарні (відділення патології новонароджених) підтверджується, що дитина [PERSON] хворіє з третього дня життя, діагноз: зригування та румінація у новонародженого, набута гіпотрофія І ст., пелюшковий дерматит, фенілкетонурія (а. с. 12-14). Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит» [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: спадкове нейрометаболічне захворювання з групи гіперфеніллаланінемія, симптоматична епілепсія, спастичний тетрапарез, затримка статомоторного, психічного розвитку (а. с. 15). У зв`язку з такими діагнозами дитина потребує постійних обстежень та лікування, здачі лабораторних аналізів. Окрім медикаментозного лікування, дитині потрібна постійна психолого-педагогічна реабілітація з логопедом, психологом та реабілітологом, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної картки хворого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На підставі наведеного, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, яка хворіє та потребує лікування, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved