Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-27 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] , третя особа - АТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , серія та номер: 332, виданий 03.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвєєвим О.А. без застосування реституції. Крім того, просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №43228453 від 27.09.2018 року, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис №28122896 про право власності [PERSON] на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1654336080000. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що являється єдиною спадкоємицею майна племінниці [PERSON] , померлої [INFO] (спадкова справа № 302/2018 заведена державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Пінчук Л.І.). Спадковим майном являється нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , як тітка померлої, звернулась до державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Пінчук Л.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , про що була заведена спадкова справа №302/2018. Водночас, як убачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №145247936 від 14.11.2018 року, 24.09.2018 року о 21 год. 45 хв. державним реєстратором філії КП Київської обласної ради «Аквабіоресурси», м. Київ Ісаєвим В.В. внесено відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 332, посвідченого 03.05.2012 року приватним нотаріусом Матвєєвим O.A. Таким чином, 15.11.2018 року постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з суперечливою інформацією, яка з`явилася у Державному реєстрі речових прав від 24.09.2018 року, а саме наявність державної реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] . За твердженням [PERSON] , особа на яку здійснена державної реєстрації права власності на квартиру не має відношення до їх родини, не являється родичем та не могла набути права власності в законний спосіб. За зверненням [PERSON] до правоохоронних органів із заявою про можливі незаконні дії щодо квартири [ADDRESS] , Київською місцевою прокуратурою №5 м. Києва було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42018101050000266 від 15.11.201 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України з подальшою перекваліфікацією на ч.4 ст. 190 КК України. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що за адресою нібито зазначеною, як адреса проведення діяльності приватного нотаріуса Матвєєва О.А.: [ADDRESS] , приватний нотаріус не здійснює діяльність, офіс нотаріуса не знаходився і фактичну адресу приватного нотаріуса встановити не вдалося. Також з`ясовано, що за реєстровим номером договору купівлі-продажу №332 вчинена по-перше інша нотаріальна дія, а по-друге в день зазначений, як дата вчинення нотаріальної дії, а саме 03.05.2012 року взагалі не вчинялась жодна нотаріальна дія. Таким чином, нотаріальна дія щодо посвідчення договору купівлі-продажу серія та номер: 332 від 03.05.2012 року квартири [ADDRESS] не вчинялась, а отже, договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідчений. Також, [PERSON] вказує, що договір купівлі-продажу серія та номер: 332 від 03.05.2012 року квартири [ADDRESS] досудовому слідству виявити не вдалось. З огляду на чисельні порушення норм законодавства та істотність таких порушень, [PERSON] вважає, що єдиним способом відновлення її прав є визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] та її представник позов підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, просили про задоволення позовних вимог. Відповідач неодноразово повідомлявся про судове засідання, в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили. Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою-притензією до спадкоємця після відкриття спадщини померлої [PERSON] , а тому були залучені до участі у справі в якості третіх осіб на права та інтереси яких може вплинути рішення у даній справі. При цьому, представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки до суду не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника дослідивши надані докази у справі, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка до одруження мала прізвище [PERSON] та є рідною сестрою [PERSON] . Після смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS] станом на 26.02.2012 року були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 22.02.1983 року та його донька, [PERSON] , [INFO] , з 18.07.1995 року, що підтверджується довідкою головного спеціаліста відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, вих. №104/22- 16/602 від 21.05.2018 року. Вказана квартира належала на праві власності [PERSON] згідно довідки ЖБК «Оболонь-10» від 20.12.1992 року №170, дублікат виданий 17.12.2007 року та зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації за №48. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у квартирі [ADDRESS] станом на 11.09.2015 року була зареєстрована [PERSON] і фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] , є донькою [PERSON] та племінницею [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та свідоцтвом про одруження долучених до матеріалів справи. Згідно свідоцтва про смерть від 28.04.2018 року № [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . 14.05.2018 року [PERSON] , звернулась до державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Пінчук Л.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , про що була заведена спадкова справа №302/2018. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт родинних стосунків [PERSON] із спадкодавцем, відношення до спадкового майна, а отже право на звернення із вимогами про захист порушеного права. 15.11.2018 року постановою державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Пінчук Л.І., спадкоємцю [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з суперечливою інформацією, яка з`явилася у Державному реєстрі речових прав від 24.09.2018 року, а саме наявність державної реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] . Як убачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №145247936 від 14 листопада 2018 року, 24.09.2018 року о 21 год. 45 хв. державним реєстратором філії КП Київської обласної ради «Аквабіоресурси», м. Київ Ісаєвим В.В. внесено відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 332, посвідченого 03.05.2012 року приватним нотаріусом Матвєєвим O.A. При цьому, за заявою [PERSON] . Київською місцевою прокуратурою №5 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018101050000266 від 15.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України з подальшою перекваліфікацією на ч.4 ст. 190 КК України. З матеріалів справи вбачається, що під час проведення досудового розслідування слідчим СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві був здійснений виїзд за адресою зазначеною як адреса проведення діяльності приватного нотаріуса Матвєєва О.А.: [ADDRESS] . За отриманою інформацією по вказаній адресі проживає фізична особа, яка повідомила, що не володіє відомостями щодо здійснення за цією адресою діяльності приватного нотаріуса та знаходження офісу нотаріуса. У травні 2019 року Київською місцевою прокуратурою №5 м. Києва кримінальне провадження №42018101050000266 від 15.11.2018 року за ч.4 ст.190 КК України передано Київській місцевій прокуратурі №7 м. Києва. Під час проведення досудового розслідування Київською місцевою прокуратурою №7 отримано відповідь на запит до Київського державного нотаріального архіву щодо наявності запису у реєстровій книзі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Матвєєва О.А. за реєстровим номером № 332. Згідно вказаної відповіді, у справі №02-33 (Реєстр для реєстрації нотаріальних дій) том №1 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Матвєєва О.А. за реєстровим номером №332 (номер договору купівлі-продажу [PERSON] ) вчинена інша нотаріальна дія, а саме «Засвідчення справжності його підпису на 2-х картках із зразками підписів та відбитків печаток відділення №5 ПАТ «Перший Українській Міжнародний Банк» в місті Києві. Дата вчинення нотаріальної дії 26.06.2012 року. Крім того Київським державним архівом повідомлено, що за 03.05.2012 року реєстровий запис у архівних справах нотаріуса відсутній. Статтею 209 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Відповідно до імперативної норми ч.1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 2 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Частиною 1 ст. 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Верховний суд України в своєму узагальненні «Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2008 зазначив: стосовно положення ч. 2 ст. 215 ЦК України про те, що суд не вимагає визнання правочину недійсним, якщо його недійсність встановлена законом, необхідно зазначити, що така потреба може виникнути у разі, коли: сторони виконали певні умови нікчемного правочину, який нотаріально посвідчений; він порушує права третіх осіб; він зареєстрований у державних органах тощо. У таких випадках рішенням суду, який лише констатує недійсність правочину, можуть бути визначені відповідні правові наслідки недійсності правочину, зобов`язано державні органи скасувати його реєстрацію тощо. З огляду на зазначене, оскільки за реєстровим номером договору купівлі-продажу №332 вчинена інша нотаріальна дія і в день зазначений, як дата вчинення нотаріальної дії 03.05.2012 року взагалі не вчинялось жодних нотаріальних дій, прослідковується явна фальсифікація для державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні не надано та не долучено до матеріалів справи жодного належного і допустимого доказу на спростування позовних вимог або ж підтвердження правомірності та дійсності договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , серія, номер: 332, начебто виданого 03.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвєєвим Олегом Анатолійовичем. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстратор відмовляє в проведенні реєстраційних дій, зокрема, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, якщо під час проведення державної реєстрації прав у державного реєстратора виникає сумнів щодо справжності поданих документів, такий державний реєстратор зобов`язаний повідомити про це правоохоронні органи. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових право на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку скасування рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З огляду на вказані обставини суд приходить до висновку про те, що реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] здійснена з порушенням вимог діючого законодавства, на підставі документів, існування та легітимність яких викликає сумніви з підстав викладених у позові, які підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем. У зв`язку з викладеним, суд, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність її задоволення. Судовий збір з відповідача підлягає стягненню в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 1536 грн. 80 коп. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved