Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 06.02.2020 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/129353393, забезпечений транспортний засіб «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] . 10.03.2020 року о 21.05 год, в м. Малині по вул. Неманихіна, відбулося зіткнення між транспортним засобом «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Малинського районного суду Житомирської області від 24.03.2020 року, відповідача було визнано винним у даному ДТП. Власник транспортного засобу «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у розмірі 4000,00 грн. Отже, до позивача в порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування збитків, тому позивач звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~про місце,\~дату і\~час розгляду\~справи повідомлявся\~у встановленому\~законом порядку\~за зареєстрованим\~місцем проживання,\~а також\~шляхом розміщення\~оголошення про\~розгляд справи\~на офіційному\~веб-порталі\~судової влади\~України. Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався, причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання ним не подано, тому розгляд справи проведено без його участі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.03.2020 року о 21.05 год, [PERSON] в м. Малині по вул. Неманихіна, керував автомобілем марки «VolkswagenToureg», державний номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом не забезпечив безпеку руху та створив небезпеку, а саме не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого колесом здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Шевролет», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] на порушення вимог ПДР залишив місце пригоди до приїзду працівників поліції. Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 24.03.2020 року, що набрала законної сили, у справі №283/628/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с.9). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником транспортного засобу «Volkswagen Toureg», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.23 зв.). Цивільно-правова відповідальність власника вказаного наземного транспортного засобу застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», згідно поліса № ЕР.129353393 в межах суми 130000 грн на відшкодування матеріальної шкоди на одного потерпілого, при цьому розмір франшизи становить 2600 грн (а.с.8). Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] власником являється [PERSON] (а.с.13). Відповідно до Страхового акту № UA2020063000065/L01/01 від 05.11.2020 загальний розмір страхового відшкодування становить 4000 грн (а.с.20). Із заяви від 04.08.2020 року, вбачається, що [PERSON] звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та повідомила, що погоджується з сумою страхової виплати в розмірі 4000 грн. Про франшизу за полісом ER № 129353393 в розмірі 2600 грн повідомлена (а.с.12). З платіжного доручення № 48690 від 06.11.2020 року вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила перерахування коштів в сумі 4000,00 грн [PERSON] в рахунок страхового відшкодування (а.с.21). Відповідно до претензії про відшкодування шкоди в порядку регресу № 230331/ІНС від 03.03.2021 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулась до [PERSON] з вимогою сплатити 4000 грн у місячний термін з дати отримання претензії (а.с.25). Статтею 22 ЦК України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі\~ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості витраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ч.1\~ст.1194 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~підпункту (в)\~підпункту 38.1.1\~пункту 38.1\~ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик\~після виплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до\~страхувальника або\~водія забезпеченого\~транспортного засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Отже, у зв`язку з тим, що внаслідок ДТП, що мала місце 10.03.2020 року, яка спричинена з вини відповідача, який керував транспортним засобом та залишив місце ДТП, потерпілій завдано збитків, які відшкодовані позивачем в загальному розмірі 4000 грн, як страховиком винуватця ДТП, тому вказана сума страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~та вважає,\~що судові витрати по справі у виді судового збору слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.22, 1187, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved