Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~02 червня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області про зняття арешту. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] після померлого [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка вартістю 125045,08 гривень, площею 5,39 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцем розташування якої значиться територія Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області; житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями вартістю 76140,45 гривень, місцем розташування якого вказане [ADDRESS] . Спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] , яким було відмовлено у видачі свідоцтв про їх права на спадщину. Відмова мотивована тим, що при перевірці відсутності заборон та арештів майна спадкодавця було виявлено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна рахується арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1846952; зареєстрований: Кобеляцькою державною нотаріальною конторою; підстава обтяження: постанова, Б/Н, 07.07.2001; об`єкт\~ обтяження: невизначене майно, все майно, жил. буд. з госп. спорудами состав: ціле; состояние: добудоване, статус: жиле, Полтавська обл. Кобеляцький р-н с. Дрижина Гребля; власник: [PERSON] . Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої зареєстровано обтяження, винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-50 від 06.04.2001 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] 50,32 гривень та про конфіскацію 1/2 частини майна, з метою забезпечення виконання вироку. Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.04.2001 року [PERSON] , [INFO] , засуджено за ч. 2 ст. 229-3 КК України із застосуванням ст. 44 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини його майна та за ч. 2 ст. 229-6 КК України до двох років позбавлення волі. Відповідно до ст. 42 КК України, [PERSON] остаточно засуджено до трьох років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини його майна у виправно-трудовій колонії суворого режиму. З [PERSON] стягнуто на користь НД ЕКЦ пр. УМВС України Полтавської області 50,32 гривень за виконання хімічної експертизи. Згідно пункту 8 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України 2001 року, встановлено не приводити у виконання вироки судів в частині конфіскації майна і стягнення штрафу, якщо до набрання чинності цим Кодексом конфісковане майно не було вилучене і реалізоване, а штраф не був стягнутий у разі, якщо за даний злочин цим Кодексом конфіскація майна і накладення штрафу не передбачені. До\~ конфіскації\~ 1/2 частини майна [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 229-3 КК України 1960 року, яка передбачала відповідальність за посів і вирощування більше п`ятисот рослин снотворного маку. За такий же злочин КК України 2001 року не передбачає відповідальності у виді конфіскації майна. Згідно ч. 2 ст. 310 КК України 2001 року, за незаконний посів та вирощування більше п`ятсот рослин снотворного маку, відповідальності у виді конфіскації майна, станом на час набрання ним чинності 01.09.2001 року, не передбачено. Із Кобеляцького відділу державної виконавчої служби повідомили, що питання зняття арешту з майна необхідно вирішувати в судовому порядку, оскільки згідно даних виконавчої служби виконавчі документи, що перебувають на виконанні, відносно [PERSON] відсутні. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна неможливо ідентифікувати кого саме стосується вказане вище обтяження. Однозначна ідентифікація боржника за умови відсутності відносно нього виконавчих проваджень, які завершені в минулі роки, також неможлива, оскільки завершені виконавчі провадження зберігаються в архіві лише три роки, а потім знищуються. Таким чином, в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, позивачі не мають змоги захистити свої порушені права власності, внаслідок чого позивачі позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Тому позивачі прохали суд зняти арешт та заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1846952; зареєстровано: 05.04.2005; підстава обтяження: постанова, Б/Н, 07.07.2001; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник: [PERSON] . Ухвалою суду від 03 червня 2022 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.35-36). Ухвалою суду від 28 червня 2022 року замінено неналежного відповідача ГУ ДПС у\~ Полтавській області (код ЄДРПОУ 43142831) належним відповідачем ГУ ДПС у\~ Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192) (а.с.57-59).\~\~\~ Позивач [PERSON] , будучи повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та прохає задовольнити. Позивач [PERSON] , будучи повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] адвокат Пелих О.В. у судовому засіданні позов підтримав та прохає задовольнити. Представник відповідача, Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Солоп І.Ю. подав відзив на позовну заяву та в судовому засіданні зазначив, що з урахуванням фактичних обставин справи та підстав позову судові витрати слід залишити за позивачами, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи. Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, представник до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Кобеляцький відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, представник у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши\~ представника позивача [PERSON] адвоката Пелих О.В., представника ГУ ДПС у\~ Полтавській області Солоп І.Ю., дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. [INFO] помер [PERSON] (а.с.15). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка вартістю 125045,08 гривень, площею 5,39 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Дрижиногреблянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області; житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями\~ вартістю\~ 76140,45\~ гривень,\~ розташований\~ в\~\~ [ADDRESS] (а.с.28-32). Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Постановами державного нотаріуса Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при перевірці відсутності заборон та арештів майна спадкодавця було виявлено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1846952; підстава обтяження: постанова, Б/Н, 07.07.2001; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, жил. буд. з госп. спорудами состав: ціле; стан: добудоване, статус: жиле, Полтавська обл. Кобеляцький р-н с. Дрижина Гребля, який зареєстровано Кобеляцькою державною нотаріальною конторою, а отже видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості (а.с.16,27). Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.07.2001 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.21). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладено арешт на майно [PERSON] , а саме невизначене майно, все майно, житловий будинок з господарськими спорудами, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле Полтавська область, Кобеляцький район, с. Дрижина Гребля (а.с.19-20). [PERSON] звернулася до Кобеляцького ВДВС Північно-Східного\~\~ міжрегіонального\~\~ управління\~ Міністерства\~ юстиції\~ (м. Суми) із заявою про зняття арешту. Як вбачається з листа від 28 грудня 2021 року № 19058 (а.с.23), згідно даних журналів обліку вхідної кореспонденції, журналів обліку виконавчих проваджень, бази даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, стосовно боржника [PERSON] , [INFO] , виконавчі документи, що перебувають на виконанні, відносно [PERSON] відсутні. Однозначно ідентифікувати при виконанні якого саме виконавчого документа та відносно кого саме стосується накладене обтяження неможливо. Однозначна ідентифікація боржника, за умови відсутності відносно нього виконавчих проваджень, які завершені в минулі роки, також неможлива, оскільки завершені виконавчі провадження зберігаються в архіві лише три роки, а потім знищуються. Відповідно до вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.04.2001 року, [PERSON] , [INFO] , засуджено за ч. 2 ст. 229-3 КК України із застосуванням ст. 44 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини його майна та за ч. 2 ст. 229-6 КК України до двох років позбавлення волі. Відповідно до статті 42 КК України, [PERSON] остаточно засуджено до трьох років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини його майна у виправно-трудовій колонії суворого режиму (а.с.22). Пунктом 8 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України 2001 року встановлено не приводити у виконання вироки судів в частині конфіскації майна і стягнення штрафу, якщо до набрання чинності цим Кодексом конфісковане майно не було вилучене і реалізоване, а штраф не був стягнутий у разі, якщо за даний злочин цим Кодексом конфіскація майна і накладення штрафу не передбачені. [PERSON] \~ був\~ засуджений до конфіскації 1/2 частини майна за ч. 2 ст. 229-3 КК України 1960 року, яка передбачала відповідальність за посів і вирощування більше п`ятсот рослин снотворного маку. КК України 2001 року не передбачає відповідальності у виді конфіскації майна за такий же злочин. Згідно ч. 2 ст. 310 КК України 2001 року, за незаконний посів та вирощування більше п`ятсот рослин снотворного маку, відповідальності у виді конфіскації майна, станом на час набрання КК України 2001 чинності 01.09.2001 року, не передбачено. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормами статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Посилання представника відповідача Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на те, що ГУ ДПС у Полтавській області не має жодного відношення до арешту, тобто є неналежним відповідачем, суд не бере до уваги, оскільки відповідач ГУ ДФС у Полтавській області перебуває в стані припинення, а його повноваження та функції здійснює ГУ ДПС у Полтавській області. У випадках, коли арешт майна проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, підлягає вирішенню питання щодо участі у справі відповідного територіального органу Державної фіскальної служби України. Таке відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.11.2019 року (справа № 450/1411/16) та Верховного Суду від 11.03.2020 року (справа № 299/2931/17, провадження № 61-35013св18). Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, оскільки позивачі мають право на прийняття спадщини, а арешт майна порушує та обмежує право позивачів на вступ у спадщину, тому слід зняти арешт із зазначеного майна. Позивачами при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у сумі 1984,80 гривень. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Адвокат Пелих О.В. прохав судові витрати з відповідача не стягувати.

Outcome: approved