Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що, що внаслідок протиправних дій Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, йому було завдано моральної шкоди, що спричинило позивачу неабиякі страждання, у зв`язку з чим він звернувся до суду по захист своїх прав та відшкодування завданої моральної шкоди. Розмір моральної шкоди (100000 грн.)\~ [PERSON] \~обґрунтовував тим, що він перебуває на обліку у Одеському міському психіатричному диспансері та змушений проходити регулярні примусові обстеження. Позивач вважає, що між його хворобою та моральними стражданнями, які приносить йому щорічна боротьба за відновлення його прав є прямий зв`язок. Моральна шкода виражається в тому, що на протязі багатьох років він не міг відновити свої порушені права саме з вини тих державних органів, які повинні їх захищати, щоразу змушуючи його втрачати час та кошти для забезпечення його прав. Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач просив стягнути з відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області моральну шкоду, котру він оцінив у розмірі 100000 гривень. На адресу суду вищезазначена позовна заява надійшла 30 травня 2017 року. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08 жовтня 2018 року провадження по справі зупинено у зв`язку з призначенням судової психологічної експертизи у відношенні [PERSON] , проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21). Ухвалою судді Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В. від 10 листопада 2020 року , прийнято до свого провадження та відновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення моральної шкоди. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 03 червня 2021 року зупинено провадження у справі № 523/7778/17 за позовом [PERSON] до Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення моральної шкоди - на час хвороби учасника справи [PERSON] . Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2021 року відновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення моральної шкоди. (л.с.192) Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 26 травня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд по суті позову.( л.с.206-207 т.2) Позивачем [PERSON] надано на адресу суду клопотання про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в впоновму обсязі та наполягав на його задоволенні. (т.2, а.с. 208). Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили та з заявою про відкладення розгляду справи не зверались (а.с. т. 2, а.с. 201, 202). Третя особа без самосітйних вимог, Головне управління національної поліції в Одеській області, в судове засідання не прибула, причин неявки суду не сповістила. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності представників відповідачів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями\~10,\~81 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених\~ст.82 ЦПК України. Судом встановлено, що 01 листопада 2012 року, Суворовським районним судом міста Одеси було відкрито провадження по справі № 1527/16890/12, за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок затоплення квартири. 06 грудня 2012 року, у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду з позовом до Комунального підприємства ЖКС «Пересипський» в особі начальника Янева Леоніда Георгійовича про визнання дій незаконними. 08 липня 2013 року позовну заяву [PERSON] до Комунального підприємства ЖКС «Пересипський» ділянка №7 в особі начальника - Янева Леоніда Георгійовича про визнання дій незаконними задоволено та визнано неправомірними дії Комунального підприємства ЖКС «Пересипський» ділянка №7 в особі начальника Янева Леоніда Георгійовича. У зв`язку з встановленням факту неправомірності дій [PERSON] позивачем було подано заяву на ім`я начальника УМВС у Одеській області від 09 серпня 2013 року приводом для якої стало те, що [PERSON] скоїв службове підроблення, покарання за яке передбачено статтею 366 Кримінального кодексу України та зловживав службовим становищем відповідно до статті 364 Кримінального кодексу України. Згодом заяву було переадресовано до Хаджибеєвського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України та було розпочато кримінальне провадження, зареєстроване за № 12013170490005622 від 30.08.2013 року. 17 квітня 2014 року слідчий суддя Суворовського районного суду міста Одеси Деркачов О.В. у справі № 523/5774/14-к, розглянувши скаргу [PERSON] на бездіяльність прокурора Суворовського району міста Одеси в ухвалі визнав неправомірною бездіяльність прокурора у зв`язку з невнесенням відомостей за заявою [PERSON] від 10 квітня 2014 року до ЄРДР та зобов`язав внести відповідні відомості до ЄРДР. 30 квітня 2014 року, у аналогічній скарзі на бездіяльність прокуратури Суворовського району міста Одеси по справі № 523/6156/14-к зобов`язано прокуратуру Одеської області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР з притягненням винних у бездіяльності до відповідальності, з причин невиконання ухвал Суворовського районного суду міста Одеси від 14 березня 2014 року та зобов`язано прокурора Суворовського району міста Одеси внести відповідні відомості за заявою [PERSON] від 10 квітня 2014 року до ЄРДР та передати матеріали до СУ прокуратури Одеської області. 23 червня 2014 року, у справі № 523/8880/14-к розглянувши скаргу [PERSON] про закриття кримінального провадження слідчий суддя Бобовський К.Ю. скасував постанову слідчої СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС Озерової Ж.В. від 27.05.2014 року № 12013170490005622 про закриття кримінального провадження. Ухвалою від 12.11.2014 року, слідчий суддя Боднар С.М. зобов`язав начальника СВ Суворовського РВ УМВС України в Одеській області забезпечити виконання ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 23 червня 2014 року та внесення необхідних відомостей в ЄРДР стосовно відновлення кримінального провадження № 12013170490005622 28 листопада 2014 року позивачем до Суворовського районного суду міста Одеси було подано скаргу на бездіяльність прокурора прокуратури Суворовського району міста Одеси, щодо невнесення відомостей про здійснення кримінального правопорушення до ЄРДР. Дана скарга була задоволена ухвалою слідчого судці [PERSON] від 02 грудня 2014 року справа 523/19174/14к, якою бездіяльність прокурора прокуратури Суворовського району міста Одеси у вигляді невнесення відомостей до ЄРДР визнано незаконною та зобов`язано прокурора прокуратури Суворовського району міста Одеси внести відомості з повідомлення [PERSON] від 25.11.2014 року про здійснене кримінальне правопорушення до ЄРДР з присвоєнням номеру кримінального провадження та визначенням слідчого, що буде здійснювати досудове розслідування. Ухвалою слідчого судді Деркачова О.В. від 07 травня 2015 року по справі № 523/6809/15-к задоволено скаргу позивача та визнано неправомірною бездіяльність процесуального керівника - службової особи прокуратури Суворовського району міста Одеси, пов`язану з нездійсненням процесуального керівництва, що спричинило не проведення досудового розслідування в період з 10 лютого 2015 року по час винесення ухвали в кримінальному провадженні № 12013170490005622, внесеного 30 серпня 2013 року до ЄРДР про службове підроблення начальником КП ЖКС «Пересипський» Яневим Л.Г., використаної в подальшому в суді довідки про відсутність випадків звернень заявника в період з 01 по 16 жовтня 2012 року щодо фактів заливання його квартири. Ухвалою від 10 червня 2015 року по справі № 523/8377/15-к слідчий судця Бобовський К.Ю. скасував постанову слідчого СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Бабій Н.В. про закриття кримінального провадження. Ухвалою від 18 червня 2015 року по справі № 523/9141/15-к слідчий суддя Гончаров Б.П. задовольнив заяву [PERSON] про відвід слідчої Бабій Н.В. 26 червня 2015 року з приводу скарги [PERSON] було винесено ухвалу по справі № 522/12872/15-к, якою задоволено прохання скаржника зобов`язати уповноважену службову особу прокуратури Одеської області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР. 22 липня 2015 року слідчим суддею Суворовського районного суду міста Одеси Гончаровим Б.П. по справі № 523/10976/15-к було визнано бездіяльність прокурора Суворовського району міста Одеси незаконною та зобов`язано внести відомості до ЄРДР. 23 липня 2015 року, позивачем було подано скаргу до Приморського районного суду міста Одеси, у якій просив суд зобов`язати прокуратуру внести відомості до ЄРДР стосовно вказаних порушень законодавства. 31 липня 2015 року ухвалою по справі № 523/11995/15-к задоволено скаргу [PERSON] та зобов`язано прокуратуру Суворовського району міста Одеси виконати вимоги ухвали слідчого судці Суворовського районного суду міста Одеси від 22 липня 2015 року та внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою від 10 липня 2015 року до ЄРДР. Ухвалою від 17 серпня 2015 року по справі № 522/14800/15-к слідчий судця Капля О. І. задовольнив скаргу [PERSON] на бездіяльність прокурора Одеської області. 10 грудня 2015 року, у результаті розгляду скарги [PERSON] на постанову старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Одеської області Малакєєва М.Є. від 20.11.2015 року про відмову у визнанні [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні № 420151600000000651 прокуратури слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси Лабунський В.М. виніс ухвалу по справі 522/24290/15-к, у якій постанову Старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Одеської області Малакєєва М.Є. від 20.11.2015 року про відмову у визнанні [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні № 420151600000000651 скасовано, зобов`язано старшого слідчого першого прокуратури Одеської області Малакєєва М.Є. визнати [PERSON] потерпілим у кримінальному провадженні № 420151600000000651 та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. 25 грудня 2015 року слідчим суддею Шкорупеєвим Д.А. по справі № 523/19263/15-к у результаті розгляду скарги [PERSON] було винесено ухвалу, якою визнано бездіяльність слідчого Суворовського ВП міста Одеси ГУНП Одеської області Славинської Ю.А. у вигляді невиконання ухвал слідчих судців Суворовського районного суду міста Одеси та зобов`язано виконати всі необхідні слідчі дії за ухвалами від 23.06.2014 року, 12.11.2014 року та 10.06.2015 року. 17 червня 2016 року Суворовський районний суд у складі судді Шкорупеєва Д. А. задовольнив заяву [PERSON] про відвід слідчого Суворовського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області Славинської Ю. А. 21 липня 2016 року суддя Суворовського районного суду м. Одеси Деркачов О. В. розглянувши скаргу на бездіяльність прокурора визнав неправомірною бездіяльність керівника Одеської місцевої прокуратури № 4, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР за письмовою заявою [PERSON] від 01 липня 2016 року (№ 282 з особистого прийому) про вчинення слідчим СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Славинською Ю. А. під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 12013170490005622 невиконання ухвал слідчих суддів Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2014 року, від 12 листопада 2014 року, від 10 червня 2015 року, від 25 грудня 2015 року (у справі № 523/19263/15-к) та письмових вказівок СУ ГУНП в Одеській області (листи від 26 листопада 2015 року № 4/Х- 2531, від 28 грудня 2015 року № 4/Х-444, від 11 лютого 2016 року № 4/Х-145) від березня 2016 року № 4/Х- 756, 756/2, 756/3). 06 вересня 2016 року Суворовський районний суд у складі судді Лупенка А. В. зобов`язав керівника СУ Суворовського ВП м. Одеси ГУНП Одеської області виконати необхідні слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні № 12013170490005622. 04 листопада 2016 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси Боднар С. М. на підставі моєї заяви про невиконання керівником СУ Суворовського НП м. Одеси ухвали слідчого судді від 06.09.2016 року № 523/12165/16-к зобов`язав керівника Одеської місцевої прокуратури № 4 забезпечити виконання вимог ст. 214 КПК України стосовно внесення заяви [PERSON] , зареєстрованої під реєстраційним № 483 про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 3 КК України, до ЄРДР з присвоєнням номеру кримінального провадження. 23 січня 2017 року суддею Суворовського районного суду м. Одеси Шкорупеєвим Д. А. зобов`язано процесуального керівника по кримінальному провадженню № 120131700490005622 здійснити контроль над виконанням вимог згідно ухвал Суворовського районного суду м. Одеси. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Як свідчить тлумачення статті 1176 ЦК шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності умов для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто на основі загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК). Аналогічний висновок про застосування статей 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК зроблено Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП ГУНП в Одеській області (після реформування - Відділ поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області), Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області. (т.1, а.с. 1). Ухвалою судді Виноградової Н. В. від 26 квітня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Головне управління національної поліції в Одеській області. (т.2, а.с. 74). Окрім того, стороною відповідача, Суворовським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (після реформування - Відділ поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області) неодноразово надавились клопотання в котрих зазначено, що Суворовський ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області не має статусу юридичної особи та не є самостійною юридичною особою і не має цивільної правоздатності та дієздатності, на підставі чого не може бути відповідачем у суді. (т.1, а.с. 218, т.2 а.с. 17). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Позивач клопотань про заміну відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи, не заявляв. Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи зазначене, врахоючи те, що позивачем не залучено до участі всіх належних відповідачів, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed