Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 06 червня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ПрАТ «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина при виконанні трудових обов`язків, в якій просить стягнути з відповідача 350000,00 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з смертю її сина [PERSON] . Вказує, що її син, [PERSON] , [INFO] , працював на ПАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка», на посаді заступник начальника дільниці, та 28.05.2001 о 11-10 год. стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого її син загинув. Відповідно до акту №11, нещасний випадок стався за наступних обставин: 28.05.2001 на другу зміну прохідник [PERSON] повинен був виконувати очистку ґрунту орту бурового та вентиляційного 148+10 м осі блоку 146-152 від гірничої маси, для встановлення кріплення, а інші робітники прохідну та кріплення гірничих виробок в блоці 138-142. [PERSON] на початку зміни побачив збійку з вентиляційним повстаючим №1, яка виникла від попередньої зміни, спустившись на горизонт 1050 м, по телефону повідомив про це заступника дільниці [PERSON] . [PERSON] повідомив, що спуститься в шахту та на місці прийме рішення. [PERSON] на місці прийняв рішення виконувати кріплення сполучення орта бурового зі штреком, встановивши бурове кріплення, використовуючи для цього металеві штирі з кільцями та розпил. [PERSON] відрубав два шурупа для встановлення металевих штирів з кільцями в буровому орту. [PERSON] підійнявся на горизонт 1020 м. для спуску розпилу. [PERSON] скинув перший розпил, який [PERSON] відніс к буровому орту. В 11:10 год. підійшовши к буровому орту №3 [PERSON] почув команду [PERSON] , що він скидає другий розпил. [PERSON] відповів, що готовий прийняти його, після чого побачив, що на ґрунт ніші упав розпил, а за ним [PERSON] [PERSON] покликав на поміч прохідників [PERSON] , [PERSON] та електрослюсаря [PERSON] , які положили [PERSON] на дерев`яний настил та надали першу допомогу. Бійці ВГСО, які прибули, підняли [PERSON] на гор. 1020 м, доставили його до стволу на поверхню. Бригада лікарів швидкої допомоги доставили [PERSON] в другу міську лікарню. [INFO] о 12 год. 35 хв. [PERSON] помер у лікарні. Комісія, оглянувши місце нещасного випадку, допитавши свідків, вивчивши проектно-технічну документацію та висновок судово-медичної експертизи, прийшла до висновку: на господарському повстаючому №3 був відсутнім зруб висотою 1 м вище рівня гор. 1020 м., ляда, засоби захисту від падіння з висоти; у полці перекриття господарського повстаючого №3 на рівні горизонту 1020 м. є отвір 1,4 на 1,0 м., через який [PERSON] спускаючи розпил, упав на повстаючу на ґрунт ніші гор. 1030 м., пролетівши 10 м., при цьому отримав травму голови та ніг. Згідно п. 6.1 вид події: падіння потерпілого в колодязі, ємності, ями тощо. У відповідності до п. 7. причини нещасного випадку: незадовільний технічний стан будівель; виконання робіт при доставці матеріалів з вертикальної виробки без застосування СИЗ від падіння з висоти; порушення трудової та виробничої дисципліни, яке виразилось у невиконанні посадових обов`язків працівниками дільниці №2 та шахти. Висновком комісії у Акті встановлено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Внаслідок смерті сина від нещасного випадку пов`язаного з виробництвом, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку зі смертю близької людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Після його смерті, її життя повністю змінилося, у зв`язку із чим вона простить стягнути з відповідача 350 000 грн. завданої моральної шкоди. Стислий виклад заперечень відповідача. 28.06.2022 представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» Заклецький В.В. надав відзив на позовну заяву. Вказує, що відповідно до трудового договору між ПрАТ «Суха Балка» та [PERSON] було ознайомлено з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства, при цьому [PERSON] свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. [PERSON] працював на підприємстві майже 4 роки, та працював за професією (посадою), під час роботи за якою стався нещасний випадок 09 місяців. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці збільшує ризик професійного захворювання, і це залежить від самого працівника, оскільки лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Також, ПрАТ «Суха Балка» надавав [PERSON] встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. На ПрАТ «Суха Балка», відповідно до вимог законодавства, повсякчас застосовуються заходи щодо безпечності умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, позитивного досвіду охорони праці. Вважає, що шкоду, завдану позивачеві було спричинено внаслідок непереборної сили, тобто не з вини відповідача. Протиправних дій, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку на виробництві відповідач не вчиняв. Крім того, вказує, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо підтвердження факту заподіяння моральних страждань. Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності, та відсутності позивача. Представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» Заклецький В.В. в судове засідання не з`явився, 28.06.2022 надав суду відзив на позовну заяву. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 05.01.1974, записано [PERSON] (а.с. 12). [INFO] [PERSON] у віці 27 років помер, причина смерті: сполучена травма голови і нижніх кінцівок, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 655 (а.с. 13). Згідно Акту про нещасний випадок №11, нещасний випадок стався за наступних обставин: відповідно до письмового наряду начальника дільниці №2 [PERSON] , виданого в.о. гірничого майстра [PERSON] 28.05.2001 на другу зміну прохідник [PERSON] повинен був виконувати очистку ґрунту орту бурового та вентиляційного 148+10 м осі блоку 146-152 від гірничої маси, для встановлення кріплення, а інші робітники прохідну та кріплення гірничих виробок в блоці 138-142. [PERSON] на початку зміни побачив збійку з вентиляційним повстаючим №1, яка виникла від попередньої зміни, спустившись на горизонт 1050 м, по телефону повідомив про це заступника дільниці [PERSON] . [PERSON] повідомив, що спуститься в шахту та на місці прийме рішення. [PERSON] на місці прийняв рішення виконувати кріплення сполучення орта бурового зі штреком, встановивши бурове кріплення, використовуючи для цього металеві штирі з кільцями та розпил. [PERSON] відрубав два шурупа для встановлення металевих штирів з кільцями в буровому орту. [PERSON] підійнявся на горизонт 1020 м. для спуску розпилу. [PERSON] скинув перший розпил, який [PERSON] відніс к буровому орту. В 11:10 год. підійшовши к буровому орту №3 [PERSON] почув команду [PERSON] , що він скидає другий розпил. [PERSON] відповів, що готовий прийняти його, після чого побачив, що на ґрунт ніші упав розпил, а за ним [PERSON] [PERSON] покликав на поміч прохідників [PERSON] , [PERSON] та електрослюсаря [PERSON] , які положили [PERSON] на дерев`яний настил та надали першу допомогу. Бійці ВГСО, які прибули, підняли [PERSON] на гор. 1020 м, доставили його до стволу на поверхню. Бригада лікарів швидкої допомоги доставили [PERSON] в другу міську лікарню. [INFO] о 12 год. 35 хв. [PERSON] помер у лікарні. Комісія, оглянувши місце нещасного випадку, допитавши свідків, вивчивши проектно-технічну документацію та висновок судово-медичної експертизи, прийшла до висновку: на господарському повстаючому №3 був відсутнім зруб висотою 1 м вище рівня гор. 1020 м., ляда, засоби захисту від падіння з висоти; у полці перекриття господарського повстаючого №3 на рівні горизонту 1020 м. є отвір 1,4 на 1,0 м., через який [PERSON] спускаючи розпил, упав на повстаючу на ґрунт ніші гор. 1030 м., пролетівши 10 м., при цьому отримав травму голови та ніг (а.с. 14-15). Згідно п. 6.1 Акту, вид події: падіння потерпілого в колодязь, ємкість, яму тощо. Відповідно до п. 7 Акту, причини: незадовільний технічний стан будівель; виконання робіт при доставці матеріалів з вертикальної виробки без застосування СИЗ від падіння з висоти; порушення трудової та виробничої дисципліни, яке виразилось у невиконанні посадових обов`язків працівниками дільниці №2 та шахти (а.с. 14-15). Згідно Акту від 14.06.2001, особи, які допустили порушення законодавства про працю та по охороні праці Комісією встановлено: Начальник дільниці №2 [PERSON] - **15,103 «Єдині правила безпеки при розробці рудних, нерудних і розсипних родовищ підземним способом»; п.п. 2.3, 3.8.3.13, 3.18 «Посадова інструкція начальника дільниці шахти»; п.4.16 «Правила внутрішнього трудового розпорядку…»; Заступник головного інженера шахти [PERSON] п.п. 2.7, 3.13 «Посадової інструкції заступника головного інженера шахти»; п. 4.16 «Правила внутрішнього трудового розпорядку…»; Головний інженер шахти [PERSON] п.п. 3.36, 3.51 «Посадової інструкції головного інженера шахти»; п. 4.16 «Правила внутрішнього трудового розпорядку…»; Начальник шахти [PERSON] п.п.п 3.13, 3.17 «Посадової інструкції начальника шахти»; п. 4.16 «Правила внутрішнього трудового розпорядку…»; Заступник начальника дільниці №2 Новіков О.С. - ** 16,103 «Єдині правила безпеки при розробці рудних, нерудних і розсипних родовищ підземним способом»; п.п. 2.3, 3.8, 3.13, 3.18 «Посадова інструкція функцій начальника (заступника) дільниці шахти»; п.4.5 «Проект організації роботи на проходку, спуск та підйом матеріалів по господарському повсталому №3 з гор. 1030 м. на гор. 1020 м.» (а.с. 14-15). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Події, які стали підставою для відшкодування моральної шкоди [PERSON] , відбулися у 1985 році, тобто до набрання чинності ЦК України, тому з огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК України (в редакції 1963 року). Згідно статті 440-1 ЦК України (в редакції 1963 року), моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Необхідною умовою виникнення зобов`язання по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди, є заподіяння цієї шкоди. Під шкодою в праві прийнято розуміти всяке применшення блага, що охороняється правом. Благо, що охороняється правом, може бути майновим або особистим немайновим. Внаслідок цього і шкода, що заподіюється благам, що охороняються, може бути майновою і моральною (немайновою). Вказуючи на моральну (немайнову) шкоду, що підлягає відшкодуванню, частина перша статті 440-1 ЦК України (в редакції 1963 року), не визначає її поняття. Визначення цього поняття міститься в правових нормах спеціальних законів, що регулюють певні види суспільних відносин і передбачають право громадян та організацій на відшкодування моральної (немайнової) шкоди (наприклад, статті 1, 33, 34 Закону «Про зовнішньоекономічну діяльність», стаття 10 Закону «Про режим іноземного інвестування», стаття 24 Закону «Про захист прав споживачів», стаття 44 Закону «Про авторське право і суміжні права», стаття 12 Закону «Про охорону праці» та ін.). Разом з тим, враховуючи особливості правового регулювання суспільних відносин цими законодавчими актами, у відповідних нормах про поняття моральної (немайнової) шкоди, встановлюються і різні її критерії. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Стаття 440-1ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, не містить будь-яких обмежень відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, відповідно до статті 440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, фізична або юридична особа має право вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди у разі порушення її прав неправомірними діями в будь-яких цивільних та інших правовідносинах. У вказаній статті міститься пряма вказівка на те, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянинові або організації діяннями іншої особи, і порушила їх законні права, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду. Порушення законних прав, указаних в законі осіб, завжди є протиправним. Отже, неправомірна поведінка заподіювача моральної (немайнової) шкоди є необхідною умовою відповідальності, тому суд при розгляді справ цієї категорії зобов`язаний з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних або фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні. У статті 440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, виявляється дія принципу генерального делікту, закріпленого в статті 440 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, в силу якого заподіяння шкоди признається протиправним, якщо особа не була уповноважена на її заподіяння. Стаття 440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, є загальною нормою, такою, що регулює деліктні правовідносини. Оскільки моральна шкода, завдана позивачу, у зв`язку зі смертю її сина в результаті нещасного випадку на виробництві, не відшкодовується ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ні на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ні Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року №427, така моральна шкода за наявності для цього підстав повинна виплачуватись особою, яка її заподіяла, на підставі статті 440-1чинного на час виникнення спірних правовідносин ЦК Української РСР, в редакції 1963 року. Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Так, судом встановлено, що смерть [PERSON] , [INFO] , сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, під час виконання ним трудових обов`язків, у зв`язку із чим саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду позивачу. Оскільки нещасний випадок, внаслідок якого загинув син [PERSON] , стався 28.05.2001 під час виконання ним трудових обов`язків, тобто до набрання чинності ЦК України, що надало позивачу право на відшкодування моральної шкоди, тому суд вважає, що до правовідносин сторін мають застосовуватись положення статті 440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №210/2271/19. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Також, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Нечипорук та Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Крім того, при визначені розміру моральної шкоди, суд враховує вину потерпілого [PERSON] в настанні нещасного випадку. Так, врахувавши всі вищевикладені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок смертельного нещасного випадку на виробництві, підлягають частковому задоволенню, також при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача, у зв`язку із смертю сина, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, яка назавжди втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 250 000,00 грн. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Положеннями ч.13 ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, не передаючі справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює судовий збір. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди спричиненої смертю працівника на виробництві та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2500 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі\~ст.43\~Конституції України,\~ст.ст.\~6,\~440-1\~ЦК УРСР,\~ст.\~5 ЦК України,

Outcome: partial