Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01.02.2016 по 30.11.2021 в сумі 3479 грн. 55 коп., інфляційні втрати в сумі 635 грн. 67 коп. та 3% річних в сумі 202 грн. 24 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг, які надуються позивачем, у зв`язку з чим відповідачам було присвоєно особовий рахунок [NUMBER] . Відповідачі, будучи споживачами централізованого опалення місць загального користування та в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК Української РСР, маючи обов`язок оплачувати надані їм послуги, такий належним чином не виконують, внаслідок чого за період з 01.02.2016 по 30.11.2021 утворилась заборгованість в розмірі 3479 грн. 55 коп., яку просить стягнути з відповідачів в судовому порядку. Ухвалою від 11.04.2022 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначити судове засідання для розгляду справи по суті 11.05.2022, яке відкладено на 05.07.2022. В судовому засіданні задоволено клопотання про долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву, у якому відповідачі просять в задоволенні позову відмовити, оскільки вказана у позовній заяві сума заборгованості утворилась в результаті нарахувань за опалення місць загального користування та приєднане теплове навантаження, незважаючи на те, що вказані послуги у період з січня 2016 року по лютий 2018 року споживачам не надавались, що підтверджується рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №1.380.2019.002724, яким у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до Головного управління Держпродспоживслужби про скасування постанови про накладення стягнень №14 від 22.04.2019, винесеною Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області, відмовлено повністю. Позивачем не доведено, що ним здійснено заходи з утеплення місць загального користування, в той час як згідно з п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, на які посилається позивач, у разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Крім цього, до позовної заяви позивачем долучено акт про включення системи теплопостачання від 24.10.2018 та від 16.10.2020 і лише останній підтверджує включення опалення в системі теплопостачання на сходових клітках в будинку за адресою: [ADDRESS] , в той час як перший аналогічного підтвердження щодо сходових кліток не містить, що в сукупності з обставинами, встановленими рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №1.380.2019.002724, свідчить, що в опалювальному сезоні 2018/2019 опалення місць загального користування не було відновлено. Також просять застосувати позовну давність, оскільки така встановлена ст.267 ЦК України тривалістю у три роки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. У відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.10 Закону «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. При цьому, відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З представленого суду розрахунку заборгованості (а.с.17-18) вбачається, що відповідачі в період з 01.02.2016 по 30.11.2021 плату з централізованого опалення фактично не вносили, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 3479 грн. 55 коп. Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.02.2016 по 30.11.2021, в той же час із позовними вимогами звернувся лише 11.02.2022, що свідчить про пропуск позивачем строку звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, нараховану за період до січня 2019 року, оплата яких згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, повинна бути здійсненою не пізніше 20 лютого 2019 року. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачі заявили про застосування позовної давності, а представником позивача не представлено суду доказів поважності пропуску такого, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, які нараховані на суму 1825 грн. 86 коп. за період до січня 2019 року, слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачів нарахованої вартості послуги з опалення місць загального користування за період з січня по квітень 2019 року в сумі 328 грн. 82 коп. (з урахуванням корекції, проведеної у лютому 2019 року), оскільки позивачем не доведено, що ним здійснено заходи з утеплення місць загального користування, в той час як згідно з п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, на які посилається позивач, у разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. При цьому, як слушно зауважують відповідачі, позивачем до позовної заяви долучені акт про включення системи теплопостачання від 24.10.2018 та від 16.10.2020 і лише останній підтверджує включення опалення в системі теплопостачання на сходових клітках в будинку за адресою: [ADDRESS] , в той час як перший аналогічного підтвердження щодо сходових кліток не містить, що в сукупності з обставинами, встановленими рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №1.380.2019.002724 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84628350), свідчить, що в опалювальному сезоні 2018/2019 опалення місць загального користування не було відновлено. В той же час, оскільки відповідачами плата за послуги з централізованого опалення не вносилась також і за нараховані в період з жовтня 2019 року послуги, суд, враховуючи вищенаведене, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з [PERSON] і [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» слід стягнути солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2019 року по 30 листопада 2021 року в сумі 1324 грн. 87 коп. (3479,55 грн. 1825,86 грн. заборгованість, нарахована за період до січня 2019 року 328,82 заборгованість, нарахована за послугу з опалення місць загального користування за період з січня по квітень 2019 року, з урахуванням корекції, проведеної у лютому 2019 року), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача також 635 грн. 67 коп. інфляційних втрат та 202 грн. 24 коп. 3% річних, оскільки всупереч вимогам ст.12, 81 ЦПК України позивачем не представлено належного розрахунку вказаних сум, такі обчислено з більшої суми, ніж заборгованість відповідача, та за більший період, ніж відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання. Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.9) судові витрати, що становлять 2481 грн. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 761 грн. 33 коп. (2481грн.*1324,87грн./4317,46грн.).

Outcome: partial