Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] , який діє у своїх інтересах, а також в інтересах малолітнього [PERSON] звернулися з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ» про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.02.2021 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] , яка діяла від імені та за дорученням туристичного оператора ТОВ «ДжоінАп!», було укладено договір про надання туристичних послуг № 21/02/1, за умовами якого туристичний оператор за плату в сумі 55300 гривень зобов`язувався забезпечити надання туристичних послуг для поїздки на відпочинок до Арабської Республіки Єгипет у період із 23.03.2021 року по 30.03.2021 року сім`ї з трьох чоловік, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Кошти за договором були сплачені в повному обсязі. 18.03.2021 року [PERSON] було видано свідоцтво про страхування від 18.03.2021 р. №D2262577/2 до генерального договору №20.015017.1801-481 від 20.06.2020 року добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном, яким засвідчувався факт страхування подорожі усіх позивачів. Водночас, вказана подорож не відбулася через захворювання неповнолітнього [PERSON] на COVID-19, що є страховим випадком та змусило позивачів звернутися до страховика за проведенням страхового відшкодування. Водночас, вказане відшкодування позивачі не отримали, що змусило їх звернутися до суду з цим позовом. Представник позивачів у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ» не забезпечив явку свого представника до судового засідання, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується повернутими до суду рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Причин не явки до суду відповідач не повідомив, відзиву на позов суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши представлені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновків, що позов підлягає задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що 21.02.2021 року між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , яка діяла від імені та за дорученням туристичного оператора ТОВ «ДжоінАп!», було укладено договір про надання туристичних послуг № 21/02/1. За умовами договору, туристичний оператор за плату в сумі 55300 (п`ятдесят п`ять тисяч триста ) гривень зобов`язувався забезпечити надання туристичних послуг для поїздки на відпочинок до Арабської Республіки Єгипет у період із 23 березня 2021 року по 30 березня 2021 року сім`ї з трьох чоловік, а саме позивачам. На виконання цього договору та відповідно до квитанції від 21.02.2021 року №2102/1, [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] 55300 (п`ятдесят п`ять тисяч триста ) гривень. У подальшому, 18.03.2021 року [PERSON] було видано свідоцтво про страхування від 18.03.2021 р. №D2262577/2 до генерального договору №20.015017.1801-481 від 20.06.2020 року добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном, яким засвідчувався факт страхування подорожі позивачів. В тому числі, позивачі були застраховані на випадок неможливості здійснення подорожі внаслідок захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, та/або близького контакту із хворою на коронавірус особою. Перед датою поїздки, 22.03.2021 року у неповнолітнього [PERSON] було виявлено захворювання на COVID-19, що підтверджується наявним у справі висновком лабораторного дослідження. Вказана обставина унеможливила заплановану подорож та стала підставою для звернення 25.03.2021 року позивачів до відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з настанням страхового випадку у формі письмової заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку. При цьому, позивачами було надано на підтвердження зазначеного випадку відповідні докази. У заяві позивачі вимагали провести виплату страхового відшкодування. Відповідачем вказана заява виконана не була, письмові пояснення з цього приводу відповідач під-час судового розгляду справи не надав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст.8 ЗУ «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Факт укладання договору страхування між позивачами та відповідачем підтверджується свідоцтвом про страхування № D2262577/2 від 18.03.2021 року, та за вказаним договором Позивачі набули правового статусу застрахованих осіб. Відповідно до п.п.3.1.1. п.3.1 Свідоцтва про страхування №D2262577/2 від 18 березня 2021 року, страховим ризиком є раптові непередбачені події, що призвели до понесення Застрахованою особою матеріального (фінансового) збитку внаслідок неможливості здійснення подорожі (поїздки) за кордон з наступних причин: 3.1.1.4. екстрені операції; перебування на стаціонарному лікуванні Застрахованої особи, її близького родича; тяжкі тілесні ушкодження у близького родича Застрахованої особи, що стались в період дії Договору страхування та вимагають постільного режиму на дату початку запланованої поїздки протягом 3 (трьох) календарних днів після дати початку запланованої поїздки у випадку відсутності інших дієздатних родичів. Даний пункт розповсюджується на одну Застраховану особу, близький родич якої потребує екстреної операції, перебування на стаціонарному лікуванні чи отримав тяжкі тілесні ушкодження. До близьких родичів відносяться: діти (у т.ч. усиновлені), чоловік та дружина, батьки, рідні брати та сестри, баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Настання страхового ризику підтверджується молекулярним тестом від 22.03.2021 року, відповідно до результатів якого у [PERSON] , [INFO] , виявлено SARS CoV-2 (COVID-19) та довідкою, виданою 22.03.2021 року КПН «Дитяча міська поліклініка №7» ОМР [PERSON] , [INFO] про те, що зданий тест на COVID-19 №777000431663669 позитивний. Відповідно до п.9.1 Свідоцтва про страхування № D2262577/2 від 18.03.2021 року передбачений перелік документів, що підтверджують факт, причини і обставини настання страхового випадку. Вказаний перелік містився також у пам`ятці клієнту при відміні туру, виданій Позивачеві. Зазначені документи були направлені позивачами відповідачу. Відповідно до п.п.10.4.1. п.10.4 Свідоцтва про страхування № D2262577/2 від 18.03.2021 року, розмір збитків визначається: у разі неможливості здійснення подорожі за кордон - виходячи з витрат, яких зазнала Застрахована особа у зв`язку із відміною подорожі за кордон, в межах встановленої Договором страхування страхової суми, а саме: п. 10.4.1.1. витрат, встановлених в договорі на туристичне обслуговування чи іншому правочині, що засвідчує умови здійснення подорожі, яких зазнала Застрахована особа внаслідок відміни подорожі. Розмір таких витрат має бути підтверджений документально, а саме довідкою туроператора, який надав туристичний продукт. Квитанцією до прибуткового касового ордера №2102/1 від 21.02.2021 року, виданою ФОП [PERSON] підтверджується здійснення позивачем [PERSON] оплати за надання туристичних послуг на загальну суму 55300 (п`ятдесят п`ять тисяч триста) гривень. Відповідно до п. 6.4 Договору про надання туристичних послуг №2102/1 від 21.02.2021 року у разі настання страхового випадку, претензії по збитках турист пред`являє в страхову компанію, яка вказана у страховому полісі. Згідно п.10.9 Свідоцтва про страхування № D2262577/2 від 18.03. 2021 року, протягом 15 робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів і відомостей про обставини настання страхового випадку відповідно до розділу 9 цього Договору страхування страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування та складає відповідний страховий акт протягом 10 робочих днів з дня отримання всіх вищезазначених документів приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до п.10.10 Свідоцтва про страхування № D2262577/2 від 18.03.2021 року, страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 15 робочих днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Згідно п.5.1 Генерального договору №20.015017.1801-481 добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміну строків перебування за кордоном від 20.01.2020 року розмір страхової суми визначається за взаємною згодою між страховиком та страхувальником при укладанні Договору страхування на кожну Застраховану особу виходячи з прямих витрат Застрахованої особи на здійснення туру і не може перевищувати 75 000 гривень. При цьому, розмір страхової суми визначається для кожної застрахованої особи окремо та зазначається в бордеро застрахованих осіб. Згідно інформації, яка міститься в бордеро у Свідоцтві про страхування №D2262577/2 від 18.03.2021 року, страхова сума складає 19029,22 на кожну застраховану особу. Відповідно до п.5.10 Генерального договору №20.015017.1801-481 добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміну строків перебування за кордоном від 20.01.2020 року безумовна франшиза за цим договором встановлюється у розмірі 10% від страхової суми та застосовується щодо страхових випадків з кожної Застрахованої особи. Зважаючи на викладене, суд погоджується з наведеним у позові розрахунком заявленої до стягнення суми, відповідно до якого на користь кожного з позивачів підлягає стягненню сума у розмірі 19029,22 грн. мінус безумовна франшиза у розмірі: 10% = 17126,30 грн. Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь позивача [PERSON] , який діє у свої інтересах та інтересах малолітньої особи [PERSON] підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 34252,60 гривень, а на користь позивача [PERSON] з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 17126,30 грн. Норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини третьої статті 22 Закону "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. У статті 5 Закону "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону "Про судовий збір", не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Отже, стаття 5 Закону "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норми про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що ця пільга надається з метою захисту споживачами їх порушених прав. З огляду на наведене, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ» у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок, який підлягав сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом.

Outcome: approved