Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-21 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із даною заявою в якій вказала, що їй та [PERSON] як співвласникам належить квартира [ADDRESS] . Заявниця вказує, що [PERSON] маючи на меті позбавити її можливості проживати у належній частині спільної квартири систематично вчиняє відносно неї акти сімейного насильства, залякує застосуванням фізичного насильства, ображає та псує майно. У зв`язку із протиправною поведінкою брата неодноразово зверталася до поліції, голови ОСББ. Всі профілактичні заходи, термінові заборонні припису не дали результату та не припинили протиправної поведінки [PERSON] . Заявниця зазначає, що у власному помешканні живе у постійному страхові за своє життя та здоров`я, тому просить застосувати до [PERSON] обмежувальні заходи та заборонити йому перебувати за місцем її проживання та перебування, в будь-який спосіб комунікувати з нею протягом шести місяців. В судовому засідання заявниця та її представник адвокат Федасюк заяву з вказаних підстав підтримали. [PERSON] в судовому засіданні щодо заяви заперечив, вказав, що дійсно між ним та сестрою тривалий час існують неприязні відносини. Вони змушені проживати спільно за однією адресою оскільки є співвласниками квартири. Однак, будь-яких протиправних дій, домашнього насильства відносно заявниці протягом кількох останніх років, за які був би притягнутий до адміністративної відповідальності і визнувався судом винуватим, не вчиняв. Навпаки це сестра постійно провокує його на конфлікти з ціллю вижити із квартири. Просить в задоволенні заяви відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно із п. 7 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 3\~ст. 26 вказаного Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд враховує, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони спільно проживають за адресою [ADDRESS] , яка розділена між ними в рівних частках по Ѕ частині заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 жовтня 2020 року (а.с. 10, 11). Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду долучені до матеріалів справи відповіді поліції щодо розгляду заяв [PERSON] з приводу неправомірних дій [PERSON] , не свідчать про те, що на даний час їй загрожує вірогідність вчинення [PERSON] домашнього насильства, оскільки вони датовані 2017, 2018, 2020, 2021 роками. Так само як і термінові заборонні приписи стосовно кривдника від травня та грудня 2020 року. Так, з долучених до матеріалів справи довідок поліції, за результатами перевірки звернення [PERSON] з приводу протиправної поведінки Німчука суд не вбачає систематичності вчинення ним домашнього насильства відносно заявниці. Так зокрема згідно довідок Коломийського відділу поліції як територіального органу правопорядку за результатами перевірки звернень [PERSON] від : 27 березня 2021 року, щодо обставин що мали місце 27 лютого 221 року, в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення не виявлено; 23 червня 2021 року, щодо проведеної перевірки обставин від 24 та 29 липня 2021 року в діях [PERSON] ознак кримінальбного правопорушення не виявлено; 10 листопада 2021 року, щодо конфлікту з братом, що мав місце 27 жовтня, 02 листопада 2021 року, доказів притягнення його до адміністративної відповідальності та визнання винуватим у вчиненні домашнього насильства суду не надано; 03 грудня 2021 року вказує, що за результатми розгляду заяви [PERSON] у діях [PERSON] виявлено ознаки адміністративної відповідальтності та складено протокол про адміністратвине правопорушення, однак ні протоколу ні результатів його розгляду суду не надано; 09 грудня 2021 щодо обставин від 02 грудня 2021 року в діях [PERSON] виявлено ознаки адміністративного правопорушення, та складено протокол, однак як і впопередньому випадку ні протоколу ні постанови за результатом його розгляду суду не надано; 18 січня 2022 року щодо оставин, що мали місце 01 січня 2022 року, ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення відсутні; 25 травня 2022 року, що заявниця відмовилася від претензій до [PERSON] з приводу її звернення від 11 травня 2022 року, конфлікт між ними вичерпано (а.с. 3-9). Таким чином будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження систематичного вчинення братом актів домашнього насильства по відношенню до неї заявниця суду не надала. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Крім того, у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд, оцінюючи такі ризики вважає, що вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких випадків немає, оскільки судом не встановлено доказів його вчинення у найближчому минулому. На переконання суду, звернення заявниці із заявою про видачу обмежувального припису зумовлене тривалими неприязними відносинами між сторонами викликане майновими претензіями. Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши викладені у заяві про видачу обмежувального припису обставини, а також надані заявницею для підтвердження заяви докази, суд дійшов висновку про недоведеність високого рівня небезпеки продовження вчинення домашнього насильства щодо заявниці, а тому у задоволенні заяви слід відмовити. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: dismissed