Jurisdiction: civil
Date: 2022-08-01 00:00:00

[PERSON] та її представник [PERSON] 13 червня 2022 року звернулися до суду із даною позовною заявою, в якій зазначили, що 07 вересня 2018 року позивачка уклала юридичний шлюб з відповідачем. У даному шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Батьком дитини є відповідач. Позивачка з дитиною на даний час проживає окремо від відповідача. Стверджують, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає і надавати відмовляється. Водночас позивачці тяжко утримувати дитину самостійно, зважаючи на зростання цін на необхідні для дитини товари. Позивачка оплачує щоденні продукти харчування для сина, купує одяг та взуття відповідно до сезону, оплачує послуги із надання інтернету для розвиваючих занять з дитиною, забезпечує сина необхідною розвиваючою літературою та іграшками відповідно до віку, проводить профілактичні обстеження дитини в лікувальних закладах. Відповідач є працездатним, фізично здоровим, матеріально забезпеченим і в силу цих обставин може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Просять суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 14 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві. Позивачка пояснила, що відповідач купляє дитині лише те, що дитина захоче, відвідуючи із ним магазин (солодощі тощо). Однак більш вартісні речі - одяг, взуття, продукти харчування тощо придбаває вона самостійно. Грошових коштів їй на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 вересня 2018 року по даний час (а.с.3). З копії свідоцтва про народження, виданого 19 березня 2019 року виконавчим комітетом Забродівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Як вбачається із довідки Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області №373 від 08.06.2022, син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм\~СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У ч.1\~ст. 184 СК України\~зазначено,\~що суд\~за заявою\~одержувача визначає\~розмір аліментів\~у твердій\~грошовій сумі. \~Розмір\~аліментів,\~визначений у\~твердій грошовій\~сумі,\~щорічно підлягає\~індексації відповідно\~до закону. За ч.2\~ст. 182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із\~ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум з 01 липня 2022 року на дітей віком до 6 років становить 2201 гривня. Відповідно до ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із пояснень позивачки вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, докази наявності протипоказань щодо фізичної праці останнього відсутні, інших утриманців відповідач не має, офіційно ніде не працює. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі в розмірі, дещо вищому за мінімальний. Враховуючи зазначене, а також положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8\~ст.7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, з огляду на рівний обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача\~в дохід\~держави з\~урахуванням заявлених\~позивачкою позовних\~вимог слід\~стягнути судовий\~збір в\~розмірі 992,4 грн. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved