Jurisdiction: civil
Date: 2022-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.02.1999, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням № 29188 від 18.02.1999, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 81,3 кв. м, житловою площею 52,7 кв. м. Разом з тим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власниками квартири за вказаною адресою зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При цьому загальна площа квартири вказана 80,7 кв. м, житлова площа 52,2 кв. м, реєстраційний номер майна 37348742, номер запису 37686 в книзі 113, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності від 30.04.2004, видане міським бюро технічної інвентаризації м. Тернополя згідно з розпорядженням № 37423 від 30.04.2004. Однак відповідно до свідоцтва про право власності від 30.04.2004, виданого міським бюро технічної інвентаризації м. Тернополя згідно з розпорядженням № 37423 від 30.04.2004, та запису про право власності № 37686 в книзі 113 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . При цьому, приймаючи до уваги відомості, помилково внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо власників квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] її спадкоємиці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, у якому зазначено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкували право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . З метою внесення відповідних виправлень щодо права власності на належне їй майно позивач зверталась до комунального підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації» (далі за текстом КП «МБТІ») та до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради. У листі від 29.12.2021 КП «МБТІ» повідомило, що 01.01.2013 відключене від електронного реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому позбавлене можливості внести зміни щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Так само\~і Управління\~державної реєстрації\~Тернопільської міської\~ради листом\~№ 235/28-01\~від 02.02.2022\~повідомило,\~що державна реєстрація права власності проводиться за наявності відомостей про технічну інвентаризацію нерухомого майна, а підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. За таких підстав позивач позбавлена можливості розпоряджатися належним їй майном, а тому, з урахуванням позовної заяви у новій редакції від 23.05.2022, просить скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 80,7 кв. м, житловою площею 52,2 кв. м, здійснену 10.08.2012 на підставі свідоцтва про право власності від 30.04.2004, розпорядження органу приватизації № 37423 від 30.04.2004 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , реєстраційний номер майна 37348742. 18.02.2022 позовна заява залишена без руху, представнику позивача наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 09.03.2022 представник позивача усунула недоліки позовної заяви. 04.04.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 04.05.2022 та надано сторонам і третім особам строк для подання заяв по суті справи. 04.05.2022 за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 24.05.2022. 24.05.2022 задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідачем [PERSON] та про витребування для огляду у судовому засіданні доказів. Оголошено перерву у судовому засіданні до 16.06.2022. 16.06.2022 судове засідання відкладено на 27.06.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи. 27.06.2022 судове засідання відкладено на 26.07.2022 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи. У судовому засіданні 26.07.2022 представник позивача [PERSON] та третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - адвокат Островська О.Н. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві (в новій редакції), та просила позов задовольнити повністю. Пояснила, що під час вчинення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на належне відповідачам нерухоме майно було допущено описку та помилково зареєстровано право власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Зауважила, що відомості про площу нерухомого майна та підстави виникнення права власності вказані щодо квартири [ADDRESS] у цьому ж будинку, а сам номер квартири помилково зазначений як номер 24. При цьому з правовстановлюючих документів вбачається, що відповідачі є власниками саме квартири [ADDRESS] . Для виправлення вказаної помилки позивач зверталась до реєстратора, однак у внесенні виправлень їй відмовлено, оскільки такі дії можливо здійснити лише за заявою усіх зареєстрованих співвласників нерухомого майна. Позивач також зверталась і до одного з відповідачів з цим питанням, однак добровільно відповідачі відповідні заяви до реєстратора не подали. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судовому засіданні 26.07.2022 директор третьої особи КП «Міське бюро технічної інвентаризації» Заводовський Я.І. висловив думку про можливість задоволення позову. Пояснив, що з 29.12.2012 у КП «МБТІ» відсутній доступ до електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому підприємство позбавлене можливості внести відповідні зміни для усунення допущених описок. Зазначив, що дійсно реєстрація за відповідачами права власності на належне позивачеві та третім особам нерухоме майно могла мати місце внаслідок помилки реєстратора. У судове\~засідання 26.07.2022\~позивач [PERSON] \~та треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, приймають участь у судовому процесі через свого представника адвоката Островську О.Н. У судове засідання 26.07.2022 відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, у тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не з`явилися. Правом подання відзиву відповідачі не скористалися. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. У судове засідання 26.07.2022 уповноважений представник третьої особи Тернопільської міської ради не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, питання щодо можливості задоволення позову залишив на розсуд суду. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення\~представників позивача\~та третіх\~осіб,\~дослідивши матеріали\~цивільної справи та оглянувши оригінали інвентарних справ на квартиру [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Суд установив, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.02.1999, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням № 29188 від 18.02.1999, на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 81,3 кв. м, житловою площею 52,7 кв. м (а.с. 7, 9). Указане також підтверджується записом № 29456 в реєстраційній книзі № 83 та технічним паспортом на дане нерухоме майно (а.с. 9а, 20-23). Також суд встановив, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.04.2004, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням № 37423 від 30.04.2004, на праві спільної часткової власності, із визначенням часток 1/4 частка за кожним із співвласників, належала квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80,7 кв. м, житловою площею 52,2 кв. м (а.с. 10, 11). Указане також підтверджується записом № 37686 в реєстраційній книзі № 113 (а.с. 12). При цьому з метою оформлення передачі нерухомого майна у приватну власність [PERSON] [INFO] та [PERSON] 23.03.2004 подавали керівнику органу приватизації відповідні заяви (а.с. 114, 115). Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що остання зазначала місцем свого проживання [ADDRESS] . Разом з тим з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відлучення об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 294440510 від 13.01.2022 вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 80,7 кв. м, житловою площею 52,2 кв. м, реєстраційний номер майна 37348742, номер запису 37686 в книзі 113, зареєстроване за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За кожним зі співвласників зареєстроване право приватної спільної часткової власності у розмірі 1/4 частки на дане нерухоме майно. Державна реєстрація права власності відбулась 10.08.2012, а підставою виникнення права власності зазначено: свідоцтво про право власності - 30.04.2004, міське бюро технічної інвентаризації м. Тернополя, розпорядження органу приватизації № 37423 від 30.04.2004 (а.с. 13, 14). Указані обставини також підтверджуються витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35130327 від 10.08.2012 (а.с. 118). Також з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2012, виданого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Береш О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-930, вбачається, що спадкоємцями [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Кожен зі спадкоємців успадкував 1/3 частку майна спадкодавця, а саме: 1/4 частки квартири [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 30.04.2004 за № 37686 в книзі № 113. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку від 1/4 частки квартири видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки від 1/4 частки квартири ще не видано (а.с. 119). При цьому з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відлучення об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 295731308 від 21.01.2022 вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії та номер 2-930, виданого 22.09.2012, видавник: державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Береш О.М., за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/12 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 80,7 кв. м, житловою площею 52,2, реєстраційний номер майна 161636461101. Відомості про інших співвласників вказаного нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с. 15-16). Установлені вище обставини підтверджуються також оригіналами інвентарних справ на квартиру [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] , які були оглянуті судом у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Наведеною нормою законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15. Надавши оцінку зазначеним вище правовстановлюючим документам, суд доходить висновку, що під час оформлення спадкоємцями [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкових прав на майно, належне спадкодавцю, а саме права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] та внесення відомостей до електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстратор [PERSON] вірно зазначила співвласників нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; підставу виникнення права власності свідоцтво про право власності 30.04.2004, міське бюро технічної інвентаризації м. Тернополя, розпорядження органу приватизації № 37423 від 30.04.2004, а також населений пункт, вулицю та номер будинку, де розташований об`єкт нерухомості будинок [ADDRESS] . Однак реєстратор здійснила помилку щодо зазначення номеру квартири, що відповідає об`єкту нерухомості, право власності на яке набули зазначені вище особи на підставі указаних реєстратором правовстановлюючих документів, а саме: квартира [ADDRESS] . При цьому усі правовстановлюючі документи, складені до внесення відомостей до Реєстру прав власності на нерухоме майно та які могли бути надані реєстратору, підтверджують право власності відповідачів саме на квартиру [ADDRESS] , а відтак державній реєстрації підлягало саме це право відповідачів. Доказів зворотного, зокрема і щодо наявності правових підстав для набуття відповідачами права власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , відповідачі суду не надали. Так, згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку. При цьому згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення. Аналіз вказаних норм свідчить про те, що у випадку виявлення технічної помилки, допущеної під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви, саме заявник, відомості про речові права якого містять таку помилку, має право звернутися до державного реєстратора з заявою про виправлення помилки. Відтак, оскільки саме відповідачі звертались до реєстратора із заявою про внесення відомостей до реєстру щодо права власності на належну їм квартиру [ADDRESS] , то право звернення до реєстратора з заявою про виправлення помилки щодо невірного зазначення номеру квартири [ADDRESS] замість вірного 12, належить також відповідачам. При цьому враховуючи те, що право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за відповідачами на праві спільної часткової власності, згоду на внесення відповідних виправлень мають надати усі співвласники нерухомого майна. Разом з тим з наданих представником позивача пояснень вбачається, що відповідачі не мають наміру поновити порушене право позивача шляхом звернення до державного реєстратора у порядку, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто шляхом подання усіма співвласниками заяви про виправлення помилки. При цьому, як вбачається з листа № 1709/07-2 від 29.12.2021, КП «МБТІ» з 01.01.2013 відключене від електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому позбавлене можливості внести зміни щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). Так само\~і в\~листі Управління\~державної реєстрації\~Тернопільської міської\~ради №\~235/28-01\~від 02.02.2022\~зазначено,\~що державна реєстрація права власності проводиться за наявності відомостей про технічну інвентаризацію нерухомого майна, а підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (а.с. 18-19). Відтак суд вважає доведеними ті обставини, що внаслідок помилкового внесення реєстратором відомостей про реєстрацію за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , порушено право власності позивача на дане нерухоме майно і відновити таке право іншим шляхом, ніж скасування реєстрації права власності за відповідачами, позивач можливості не має. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Так,\~судом встановлено,\~що до\~внесення помилкових\~відомостей доДержавного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності належного як позивачеві, так і відповідачам майна у вказаному реєстрі були відсутні. Відтак суд вважає, що оскільки речові права на нерухоме майно раніше зареєстровані відповідно до законодавства не були, можливим є скасування реєстрації права власності на нерухоме майно без одночасного визнання, зміни чи припинення цим рішенням речових прав, та таке скасування буде ефективним способом захисту порушених прав позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією № 1029939103 від 16.02.2022 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved